справа № 361/6325/22
провадження № 1-кп/361/503/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі :

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого : АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, утриманців не має, інвалідності не має, раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області на стадії судового розгляду дослідження доказів, перебуває об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України, згідно ухвали суду від 30.04.2024 строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 28.06.2024.

Прокурором в судовому засіданні заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, оскільки не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість покарання за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення (за ч. 4 ст. 186 КК України від 7 до 10 років), наявність факту ухилення від суду, в зв`язку з чим ОСОБА_4 оголошувався в розшук, відсутністю у останнього міцних соціальних зв`язків, ймовірності незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків з метою приховання своєї злочинної діяльності, та існування ризику продовження скоєння нових кримінальних правопорушень, так як ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні інкримінованих йому правопорушень в період іспитового строку, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела заробітку. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти заявленим ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою зазначивши, що він тривалий час перебуває під вартою, при цьому він від суду не ухилявся і не збирається ухилятися в подальшому.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного та зазначив, що прокурор не може забезпечити явку в судове засідання потерпілого та свідків, а обвинувачений в цей час тривалий час перебуває під вартою, порушується його право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку, тому просить застосувати будь-який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а якщо суд прийде до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою - визначити помірний розмір застави, враховуючи незадовільний матеріальний стан обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п. 3.4.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може слугувати підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Заслухавши позицію сторін, дослідивши наявні матеріали справи, суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України. Відповідно до Рішень ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, «Осаковський проти України» від 17.07.2014, продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Суд вважає доведеним наявність ризиків, які можуть вплинути на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, виходячи з наступного.

Так, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, обумовлюється тим, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не одружений та утриманців не має, що свідчить про відсутність будь-яких соціальних чинників, які б стримували останнього залишитись за місцем свого мешкання, тому він може вільно переміщатися країною або виїхати на тимчасово окуповані території. Крім того, при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приймає до уваги тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років позбавлення волі (за ч. 4 ст. 186 КК України), яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, що згідно рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Актуальність цього ризику також підтверджує та обставина, що ОСОБА_4 під час судового розгляду тривалий час не з'являвся в судові засідання та оголошувався в розшук в зв'язку з ухиленням від суду.

Також суд вважає доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідками кримінального правопорушення є особи, покази яких в судовому засіданні мають суттєве значення для встановлення об'єктивної істини у кримінальному провадженні. ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою уникнення кримінальної відповідальності. Наразі допит потерпілого та свідків не проводився, тому заявлений прокурором ризик можливості незаконного впливу на потерпілу та свідків є актуальним.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень в період іспитового строку, зазначене породжує обґрунтовані ризики, що він, перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії, при цьому він офіційно не працевлаштований, не має постійних доходів, що дає достатні підстави вважати, що вчинення кримінальних правопорушень є для нього основним джерелом доходу, отже ймовірний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_4 не має на меті ухилятися від суду не є безумовною підставою для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою (в тому числі застосування застави), так як суспільна небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, його репутація, вік, стан здоров`я, процесуальна поведінка до обрання найбільш суворого запобіжного заходу, а саме те, що ухвалою суду від 23.03.2023 в зв`язку із умисним ухиленням від суду ОСОБА_4 було оголошено в розшук (т.1 а.с.77), та інші наведені вище обставини в їх сукупності, привели суд до висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого більш м'якого аніж тримання під вартою запобіжного заходу, оскільки останні не зможуть запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам та не забезпечить виконання обвинуваченим, покладених на нього обов'язків.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю наявних обвинувачень, на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, при цьому об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, суду надано не було.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає клопотання обґрунтованим та приходить до висновку щодо необхідності продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, та відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави, оскільки злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вчинений із погрозою застосування насильства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 331, 371-372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 18.08.2024 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1