Номер провадження:1-в/521/226/24
УХВАЛА
Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії виконання судових рішень, розглянув клопотання засудженого:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, раніше неодноразово судимого, засудженого вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19.02.2018 року за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 років,
Сторони, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , представник колонії ОСОБА_5 , з боку захисту: засуджений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.
Судом проводився розгляд клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.
Клопотання розглядалось за ініціативою засудженого ОСОБА_3 .
2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.
З клопотання встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «ОВК (№14)» за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19.02.2018 року за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 8 років.
Просить суд застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
3.Позиції сторін.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання вважаючи, що засуджений не довів своє виправлення, його поведінка є нестабільною. На фоні заохочень, також має і стягнення, які необхідно враховувати за весь час відбування покарання.
Захисник-адвокат підтримав клопотання засудженого ОСОБА_3 та просив застосувати до нього ст. 81 КК, звільнивши умовно-достроково від відбування покарання.
Засуджений просив клопотання задовольнити в повному обсязі.
4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суд.
Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання, з наступних підстав.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення /ч. 2 ст. 81 КК/.
Закон пов`язує умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з двома обов`язковими елементами: 1) доведення засудженим свого виправлення та 2) фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного строку покарання.
Під час розгляду клопотання, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув більше двох третин строку покарання, призначеного вироком суду.
Разом з тим, суд вважає, що особа засудженого, а також фактичні обставини скоєного за яке особа відбуває покарання, свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.
Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами /ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК/.
Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.
ОСОБА_3 засуджений за скоєння злочинів, що відносяться до категорії тяжких злочинів проти власності та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів.
Дієвість покарання станом на день звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення на думку суду не досягнута. Мета покарання не реалізована.
Даючи оцінку поведінці засудженого, судом встановлено наступне.
З характеристики на засудженого, наданої адміністрацією колонії та в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений: 1)14.02.2001 року за ст. 140 ч. 2: 46-1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки та штрафу 680 грн; 2)17.06.2005 року за ст. 304, ст. 187 ч. 2, ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 17.10.2008 року умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 18 днів; 3)15.04.2011 року за ст. 296 ч. 2; ст. 186 ч. 2, ст. 357 ч. 3, ст. 263 ч. 1, ст. 309 ч. 1, ст. 70 ч. 4, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.11.2015 року умовно-достроково на 3 місяці 26 днів; 4)24.04.2017 року за ст. 185 ч .2, ст. 71, ст. 72 ч.5 КК України до 2 років 9 місяців позбавлення волі. Звільнений 15.06.2017 року по відбуттю строку покарання.
Наразі відбуває покарання за вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19.02.2018 року за ст. 309 ч. 2, ст. 187 ч. 2, ст. 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України, за яким призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
За період відбуття покарання ОСОБА_3 мав 7 порушень встановленого порядку виконання та відбування покарання, які відповідно до ч. 14 ст. 134 КВК України погашені. Має 11 заохочень. Отримав грамоту за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, активну участь у проведенні ремонтних робіт по підготовці установи до проведення навчально-методичних зборів. На виробництві установи не працевлаштований, але залучається до праці відповідно до ст. 118 ч. 5 КВК України, також працює днювальним у пожежній частині установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, до представників адміністрації ставиться з повагою. В результаті проведеної оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, встановлено середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства.
Заходи реалізації індивідуальної програми виконані частково. Засуджений приймає участь у запланованих заходах. В процесі реалізації заходів індивідуальної програми є позитивні зміни у поведінці. Адміністрація вважає, що криміногенними факторами, що сприяють підвищенню ризику вчинення засудженим повторних правопорушень є мислення, поведінка, емоції та матеріальне становище.
Проаналізувавши дані про поведінку ОСОБА_3 за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують його особу в цілому, можна зробити висновок, що поведінка засудженого протягом строку відбування покарання не була сумлінною та стабільною, а відтак не можна дійти висновку, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому суд також враховує, що до засудженого двічі раніше застосовувалось умовно-дострокове звільнення. Під час такого звільнення особа повторно вчиняла умисний злочин.
Оскільки довіра вважається основою всіх соціальних інститутів, є очевидним, що рівень довіри залежить від ступеню дотримання обумовлених правил, а також від уміння правильно діяти, досягаючи визначеної мети. У даному випадку, ОСОБА_3 мав можливість реалізувати себе, як людина, яка заслуговує на довіру, але не довів цього своєї поведінкою. Поведінка після звільнення з місць позбавлення волі умовно-дострокове об`єктивно показує не здатність особи на критичне мислення та добропорядної соціалізації у суспільстві.
Викладені встановлені обставини, надають право суду стверджувати, що підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 в теперішній час не має, оскільки засуджений не довів своє виправлення та таке звільнення не тільки не буде відповідати меті покарання, але й не буде відповідати завданням кримінальної відповідальності. Відповідно у задоволені клопотання засудженого необхідно відмовити.
Постановляючи ухвалу, суд керується ч. ч. 2, 3 ст. 81 КК, ст. ст. 537, 539 КПК.
1.Висновки суду.
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: ОСОБА_1