УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2024 Справа №607/4565/24 Провадження №1-кп/607/1204/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

та захисників адвокатів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 12 січня 2022 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VIII від 22.11.2018), ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст.307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VIII від 22.11.2018 ), -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 12 січня 2022 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VIII від 22.11.2018), ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст.307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VIII від 22.11.2018 ).

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосованого відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, оскільки строк зазначеного запобіжного заходу обвинуваченим закінчується та на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а підстави для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуваючи на волі, зможуть переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.За вказаних обставин вважає, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_4 їх процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, вважає недоцільним продовжувати його підзахисному тримання під вартою без альтернативи. При цьому зазначає, що станом на теперішній час ряд ризиків зменшився, зокрема, відпав ризик того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім цього усі свідки фактично допитані на досудовому розслідуванні, відтак жодного впливу на них та іншого обвинуваченого його підзахисний чинити не може. Підтверджуючих даних про те, що ОСОБА_4 намагається якимось чином встановити зв`язок із свідками та обвинуваченим, задля зміни ними своїх показів, не надано. Також вважає, той факт що ОСОБА_4 обвинувачується у особливо тяжкому злочині, ще не може слугувати підставою для твердження про наявності ризику переховування його від суду. Таким чином просить суд, як альтернативу, визначити його підзахисному розмір застави у відповідності до ч.5 ст.182 КПК України, яку ОСОБА_4 в подальшому планує перерахувати на ЗСУ.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні вважає, що клопотання прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, на даний час в Україні введено воєнний стан, який передбачає перетин кордону лише певної категорії осіб, відтак можливості покинути територію України ОСОБА_5 не має. Крім цього підтверджуючих даних про те, що його підзахисний має намір переховуватися від суду, або ж чинити тиск на свідків та іншого обвинуваченого прокурором не доведено. Перебуваючи під вартою з місця попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , також не має інформації про те, що останній може скоїти щось протиправне. Таким чином просить замінити ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, на більш м`який.

Заслухавши клопотання прокурора про продовження строку застосованого відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також клопотання сторони захисту адвоката ОСОБА_6 про визначення його підзахисному розміру застави, клопотання адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу його підзахисному на більш м`який, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотань сторони захисту слід відмовити за безпідставністю, а клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строком до 60 діб з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2023 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема востаннє ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2024 року на термін до 10 квітня 2024 року.

Також ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 серпня 2023 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема востаннє ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2024 року на термін до 10 квітня 2024 року.

При вирішенні клопотань сторони обвинувачення та сторони захисту щодо запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_9 суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено підстав для застосування стосовно останніх більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В свою чергу слід зазначити, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею177 (частина 1 статті 184КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

При цьому суд враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі, на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна. Крім того на даний час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_4 з огляду на санкцію статті обвинувачення, зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може здійснювати вплив на свідків та іншого обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, з метою ненадання ними показів або ж надання таких у його користь, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже останній ніде не працює та не має постійного джерела доходу, а тому з метою забезпечити себе матеріально може продовжити вчиняти подібні кримінальні правопорушення.

Разом з тим на даному етапі судового розгляду доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 щодо визначення його підзахисному розміру застави, як альтернативи застосованому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає непереконливими і необґрунтованими, оскільки стороною захисту не доведено належними та допустимими доказами зміни всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, зменшення ризиків, які обумовлювали застосування виняткового запобіжного заходу.

Крім цього ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, відтак суд не вбачає підстав для визначення розміру застави, у відповідність ч.4 ст. 183 КПК України. Більше того така альтернатива, а саме визначення розміру застави не була застосована слідчим суддею під час застосування до обвинуваченого заходу забезпечення кримінального провадження, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, які з урахуванням вимог ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, за один з яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, з конфіскацією майна. Крім того на даний час продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_5 з огляду на санкцію статей обвинувачення, зможе переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може здійснювати вплив на свідків та іншого обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, з метою ненадання ними показів або ж надання таких у його користь, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже останній ніде не працює та не має постійного джерела доходу, а тому з метою забезпечити себе матеріально може продовжити вчиняти подібні кримінальні правопорушення.

За встановлених судом обставин, суд відхиляє доводи сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, адже з урахуванням індивідуальних обставин обвинуваченого, зазначених вище, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій.

Відтак, суд вважає, що тимчасова ізоляція обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від суспільства є цілком виправданою мірою, насамперед превентивною, оскільки, окрім захисту прав і інтересів обвинувачених, суд повинен приймати до уваги захист інтересів суспільства в цілому і запобігти можливій злочинній діяльності осіб, яким пред`явлено підозру та висунуто обвинувачення у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, а тому приходить до висновку про необхідність продовжити відносно останніх винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить їхню належну процесуальну поведінку, а також не зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України.

Таким чином враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд вважає виправданим подальше тримання обвинувачених під вартою, а тому у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про визначення його підзахисному розміру застави, як альтернативи застосованому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу його підзахисному на більш м`який, слід відмовити, а клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 строком до 60 діб.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 318, 331, ч.ч.1, 2 ст. 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_6 про визначення обвинуваченому ОСОБА_4 розміру застави, як альтернативи застосованому запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 03 червня 2024 року.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,до 03 червня 2024 року.

Судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 12 січня 2022 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VIII від 22.11.2018), ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст.307 КК України (із змінами, внесеними згідно із Законами №3826-VI від 06.10.2011, №2617-VIII від 22.11.2018 ), відкласти на 11.00 год. 15 квітня 2024 року, повторивши виклик учасників судового провадження та надавши вимогу на відконвоювання обвинувачених в зал судових засідань.

Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх захисникам та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1