ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/931/24 Справа № 207/1909/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , подану на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч.4 ст. 186 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 травня 2024 року без визначення застави,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Кам`янського РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровської області ОСОБА_9 , яке погоджено з прокурором Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задоволено та застосовано щодо підозрюваного за ч.4 ст. 186 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 травня 2024 року без визначення застави.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , в період дії воєнного стану в Україні, 25.03.2024 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , розпивав алкогольні напої разом з малознайомим йому ОСОБА_10 . Після чого, 26.03.2024 року приблизно о 01 годині 00 хвилин, після сумісного вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_8 пішов проводжати додому ОСОБА_10 та, дійшовши до будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 побачив в руках у потерпілого ОСОБА_10 належний йому мобільний телефон марки «Redmi 10-А». В той час розуміючи, що його дії носять відкритий характер, знаходячись позаду ОСОБА_10 . ОСОБА_8 наніс йому не менше п`яти ударів кулаками по голові в ділянку потилиці потерпілого. Після чого, потерпілий ОСОБА_10 , повернувшись обличчям до ОСОБА_8 намагався руками захиститись від нього, а ОСОБА_8 намагався повалити його на землю, від чого вони разом втратили рівновагу та впали на землю. В подальшому, ОСОБА_8 правою рукою підняв з землі камінь та знаходячись над потерпілим ОСОБА_10 , який лежав на спині, наніс йому не менше п`яти ударів каменем та кулаком лівої руки по голові. В подальшому, ОСОБА_8 схопив лівою рукою потерпілого за шию та почав душити, тобто застосовував до потерпілого ОСОБА_10 насильство, що не є небезпечним для його життя та здоров`я. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 , подолавши волю потерпілого ОСОБА_10 до опору, ривком правої руки вихопив з правої руки останнього, тобто відкрито викрав належне йому майно, а саме: мобільний телефон марки «Redmi 10-А» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , SN: НОМЕР_3 вартістю 4800 грн., в якому знаходилась сім карта номер НОМЕР_4 , яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє. Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що стороною обвинувачення у своєму клопотанні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України та існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_8 не працює, не має постійного доходу, не одружений.

Не погодившись із судовим рішенням, підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою місця реєстрації та проживання останнього: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Також підозрюваним подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року, як пропущеного з поважних підстав, оскільки під час судового засідання 27 березня 2024 року було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення. Станом на 19 квітня 2024 року ухвалу слідчого судді йому вручено не було, а зміст судового рішення отримано підозрюваним 19 квітня 2024 року від захисника під час його відвідування у ДП «Дніпровська установа виконання покарань №4».

В обґрунтування поданої апеляційної скарги підозрюваний ОСОБА_8 зазначає про відсутність матеріалах справи доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які послався прокурор у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_8 звертає увагу, що він має стійкі соціальні зв`язки, оскільки у нього є мама ОСОБА_11 та бабуся ОСОБА_12 , як за станом здоров`я не транспортабельна, сама себе не обслуговує та потребує постійного догляду.

Також підозрюваний зазначає, що повністю визнав провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро кається, надав слідчому покази та прийняв участь у слідчому експерименті, а тому у нього відсутні наміри здійснення впливу на потерпілого або свідків.

Наголошує на тому, що раніше він до кримінальної відповідальності не притягувався, рік тому за станом здоров`я був вимушений звільнитись із військової служби у ВЧ НОМЕР_5 . Зазначає, що вимушений працювати неофіційно.

Під час апеляційного перегляду:

- захисника ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу підозрюваного у повному обсязі та просили її задовольнити;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду (ч. 1 ст. 117 КПК).

Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку апеляційного оскарження, колегія суддів зважає на те, що ухвалу суду було постановлено 27 березня 2024, а апеляційна скарга підозрюваного подана через установу 22.04.2024 року, тобто з пропуском строку, визначеного п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК.

Матеріали справи не містять відомостей про те чи було проголошено у судовому засіданні 27 березня 2024 року повний текст оскаржуваної ухвали, яку копію ухвали у цей же день було отримано ОСОБА_8 .. Відеозапис судового засідання, долучений до матеріалів справи, у зв`язку з неможливістю відтворення наявних на диску файлів судом апеляційної інстанції досліджений не був, тобто спростувати або підтвердити доводи, викладені у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження не вбачається можливим. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень повний текст оскарженої ухвали оприлюднено 02.04.2024 року.

Таким чином, матеріалами провадження не спростовуються твердження апелянта про його ознайомлення з повний текстом оскарженої ухвали 19.04.2024 року, а відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18, у випадку необізнаності заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції розцінює причини пропуску підозрюваним строку апеляційного оскарження як поважні, строк пропущений не внаслідок бездіяльності підозрюваного, а тому його клопотання підлягає задоволенню, а строк поновленню.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_8 статті позбавлення волі стоком від восьми до п`ятнадцяти років.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

Крім того, доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні. В разі здійснення на них впливу з боку підозрюваного ОСОБА_8 останні можуть змінити свої покази, чим ввести орган досудового розслідування в оману та перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд наголошує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні ще не завершено, що вказує на те, що свідки та потерпілі у справі не допитані у судовому засіданні, а тому підозрюваний ОСОБА_8 може здійснювати на них незаконний вплив, шляхом вмовлянь або погроз, з метою зміни їх показів задля уникнення кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні також доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості обвинуваченим вчинити нове кримінальне правопорушення, або продовжити вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки останній не має постійного джерела доходу, відомості щодо неофіційного працевлаштування останнього матеріалами справи не підтверджуються.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги підозрюваного про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

На переконання апеляційного суду існування вищевказаних ризиків є достатньою підставою для застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під домашнім арештом (на чому наполягає сторона захисту) або під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду або вчинення іншого кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу підозрюваного слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Клопотання підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити.

Поновити підозрюваному ОСОБА_8 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року, як пропущеного з поважних підстав.

Ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.4 ст. 186 КК України ОСОБА_8 строком на 60 днів, тобто до 24 травня 2024 року без визначення застави- залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4