Провадження №1-кп/369/1320/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні кримінальне провадження № 0000243 від 28 липня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Овруч Житомирської області, українця, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

встановив:

13 жовтня 2023 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000243 від 28 липня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, в якому було призначене підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні, прокурор висловив думку про можливість призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченого та його захисника.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечували проти клопотання прокурора.

Крім цього, 17 січня 2024 року через канцелярію суду надійшло клопотання від власника майна ОСОБА_6 , в порядку ст.ст. 170-174 КПК про скасування арешту майна в частині заборони користування транспортним засобом, накладеного ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2023 року, зокрема, на транспортний засіб автомобіль марки «Subaru», моделі «Legaсy», д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_6 і є його приватною власністю, яке останній підтримав у судовому засіданні.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував щодо клопотання власника майна ОСОБА_6 в частині скасування заборони користуванням цим майном, при цьому вказав, що вищевказаний транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_4 , а також захисник ОСОБА_5 , просили клопотання власника майна ОСОБА_6 задовольнити.

Враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що є всі підстави для призначення судового розгляду провадження, відповідно до обвинувального акту, оскільки останній відповідає вимогам КПК України.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Києво-Святошинському районному суду Київської області, підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України та закриття кримінального провадження відсутні.

Відповідно до ст. 27 КПК України кримінальне провадження не потребує закритого судового засідання і має розглядатися одноособово у відкритому судовому засіданні із забезпеченням під час судового розгляду технічної фіксації судового процесу.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 серпня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком 60 днів, тобто до 16 жовтня 2023 року включно, з альтернативою внесення застави, яку було сплачено.

Вирішуючи клопотання власника майна ОСОБА_6 про скасування арешту майна в частині заборони користування ним, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 64-2 КПК України, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 ст. 64-2 КПК України, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, користується процесуальними правами третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інтереси якої він представляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Так, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль марки «Subaru», моделі «Legaсy», д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2023 року, справа №760/17437/23, накладено арешт на майно автомобіль «Sudaru Legacy» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 , а саме, накладено заборону відчужувати, розпоряджатися та користуватися рухомим майном.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2023 року, приймаючи рішення про накладення арешту на майно слідчий суддя виходили з того, що вищезазначене майно має доказове значення у кримінальному провадженні, а тому, керуючись метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування кримінального провадження, слідчим суддею було прийнято рішення про накладення арешту на майно із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися арештованим майном, оскільки незастосування арешту могло призвести до втрати або відчуження майна.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі сплином певного часу сторона обвинувачення має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП]). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994, та «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Суд звертає увагу, що станом на день ухвалення судового рішення судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України ще не розпочався.

Поряд з цим, судом встановлено, що пояснень власника транспортного засобу ОСОБА_6 потребує права користування своїм майном, у зв`язку з чим звернувся до суду з відповідним клопотанням.

За викладених обставин суд, враховуючи позицію учасників кримінального провадження, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, з огляду на те, що суд вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до повноважень суду, передбачених КПК України, а також дотримання прав власника транспортного засобу, вимоги розумності та співрозмірності, обмеження права власності завданням кримінального провадження, вимоги верховенства права та недоторканості майна, дійшов висновку, що вимоги клопотання про скасування арешту майна в частині заборони користування ним слід задовольнити, оскільки це жодним чином не суперечить меті накладення арешту та судом встановлено, що в подальшому застосуванні арешту майна в частині заборони користування ним відпала потреба.

Керуючись ст.ст. ст. 2, 27, 31-33, 64-2, 170-174, ст. 314, 315-316, 376 КПК України,

постановив:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000243 від 28 липня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на підставі обвинувального акту о 12:30 годині 13 березня 2024 року, який проводити у відкритому судовому засіданні (в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області за адресою: вул. Мельниченка, 1, м. Київ), суддею одноособово за участю прокурора, обвинуваченого та його захисника.

Клопотання власника майна ОСОБА_6 про скасування арешту майна в частині заборони користування транспортним засобом задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 11 серпня 2023 року (№ 760/17437/23) у кримінальному провадженні № 0000243 від 28 липня 2023 року, за ч. 3 ст. 368 КК України, в частині заборони користування транспортним засобом автомобілем марки «Sudaru Legacy» д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_6 .

Попередити ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна на яке накладено арешт, передбачену ст. 388 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1