Справа № 405/1213/24
провадження № 1-кс/405/528/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2024 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 січня 2024 року №0000078 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Кіровоград Кіровоградської області, неодруженому, немаючому на утриманні малолітніх та та/або інших осіб, офіційно не працевлаштованому,зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, з визначенням застави та покладанням обов`язків, передбачених п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід - тримання під вартою, посилаючись на обґрунтування пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що викладені у клопотанні та неможливість їх запобіганню, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими заперечував щодо задоволення клопотання, вказав, що пред`явлена йому підозра обгрунтована, а ризики на які посилається сторона обвинувачення не доведені. Просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання, оскільки ризики на які посилається сторона захисту не доведенні. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області знаходиться кримінальне провадження № 0000078 від 25 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_5 , переслідуючи мету нетрудового збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій і свідомо бажаючи настання результату, став на шлях одержання матеріальної вигоди за рахунок незаконного збуту майна, яке, відповідно до чинних нормативно-правових документів, не може перебувати у власності громадян, без передбаченого законом дозволу, а саме: вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин.

Так, під час проведення досудового розслідування за матеріалами вказаного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 , діючи умисно, реалізовуючи протиправні наміри, в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 р. «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 17.10.1992 р., «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998 р., у невстановлений досудовим розслідуванні час, але не пізніше 13 год. 17 хв. 16.02.2024 року, та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, незаконно придбав (отримав у володіння та розпорядження) з метою подальшого збуту такі вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові речовини:

- один корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, споряджений вибуховою речовиною 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил);

- один корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5, споряджений вибуховою речовиною 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил);

- один корпус бойової ручної осколкової гранати типу РГН, споряджений вибуховою речовиною гексоген;

- три корпуси бойових ручних осколкових гранат типу РГН та три засоби підриву, а саме ударно-дистанційні запали для ручних гранат типу УДЗ, які при конструктивному поєднанні по різьбовому з`єднанню, є вибуховим пристроєм бойовою ручною осколковою гранатою наступальної дії типу РГН, що належить до категорії боєприпасів;

- два уніфіковані бойові підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), 1983 року виготовлення, виробництва СРСР;

- триста шістдесят проміжних патронів з кулями зі сталевим сердечником, калібру 5,45-мм (5,45х39 мм), промислового виготовлення, які можуть використовуватись при стрільбі з автоматів системи Калашникова («АК-74», «АКС-74У»), кулемету «РПК-74 та ін.;

- реактивна штурмова граната РШГ-1, калібру 105-мм, промислового виготовлення, виробництва рф;

- автомат Калашникова (АКС-74У) калібру 5,45-мм (5,45х39 мм) промислового виготовлення, виробництва СРСР;

- автомат Калашникова (АКМС) калібру 7,62-мм (7,62х39 мм) промислового виготовлення, виробництва СРСР, після чого зберігав їх у невстановленому в ході досудового розслідування місці аж до повної реалізації власного умислу направленого на збут всієї наявної вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, який був реалізований ОСОБА_5 , з метою конспірації та прикриття власної протиправної діяльності, за два дні (в два етапи): 16.02.2024 та 23.02.2024, збувши першу та другу частину вищевказаних вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин відповідно.

Тим самим ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові речовини без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи реалізацію власного злочинного наміру, направленого на збут всієї наявної вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин в два етапи, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванні час, але не пізніше 15 год. 17 хв. 16.02.2024 року, особисто переніс першу частину наявних у нього вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, а саме:

- один корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, споряджений вибуховою речовиною 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил);

- один корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5, споряджений вибуховою речовиною 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил);

- один корпус бойової ручної осколкової гранати типу РГН, споряджений вибуховою речовиною гексоген;

- один корпус бойової ручної осколкової гранати типу РГН та один засіб підриву, а саме ударно-дистанційний запал для ручних гранат типу УДЗ, які при конструктивному поєднанні по різьбовому з`єднанню, є вибуховим пристроєм бойовою ручною осколковою гранатою наступальної дії типу РГН, що належить до категорії боєприпасів, на відкриту ділянку місцевості навпроти гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Мрія» в м. Кропивницькому Кіровоградської області, де пізніше того ж дня збув їх особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 .

В подальшому, продовжуючи реалізацію другої частини вищевказаного злочинного наміру, у невстановлений досудовим розслідуванні час, але не пізніше 15 год. 12 хв. 23.02.2024 ОСОБА_5 особисто переніс другу частину наявних у нього вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин, а саме:

- два корпуси бойових ручних осколкових гранат типу РГН та два засоби підриву, а саме ударно-дистанційні запали для ручних гранат типу УДЗ, які при конструктивному поєднанні по різьбовому з`єднанню, є вибуховим пристроєм бойовою ручною осколковою гранатою наступальної дії типу РГН, що належить до категорії боєприпасів;

- два уніфіковані бойові підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), 1983 року виготовлення, виробництва СРСР;

- триста шістдесят проміжних патронів з кулями зі сталевим сердечником, калібру 5,45-мм (5,45х39 мм), промислового виготовлення, які можуть використовуватись при стрільбі з автоматів системи Калашникова («АК-74», «АКС-74У»), кулемету «РПК-74 та ін.;

- реактивна штурмова граната РШГ-1, калібру НОМЕР_2 , промислового виготовлення, виробництва рф;

- автомат Калашникова (АКС-74У) калібру 5,45-мм (5,45х39 мм) промислового виготовлення, виробництва СРСР;

- автомат Калашникова (АКМС) калібру 7,62-мм (7,62х39 мм) промислового виготовлення, виробництва СРСР, на відкриту ділянку місцевості, а саме на проїзну частину дороги по вул. Центральній в с. Соколівське Кропивницького району Кіровоградської області (географічні координати 48.4719959 32.1795851), де пізніше того ж дня збув їх особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 .

Тим самим ОСОБА_5 здійснив перенесення (носіння) вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, на підставі постанови прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 від 31.01.2024, працівниками Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області було проведено негласну слідчу (розшукову) дію - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в ході якої 16.02.2024 о 15 год. 23 хв., ОСОБА_5 , реалізовуючи власний злочинний умисел, спрямований на продаж всіх наявних у нього вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин в два етапи, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, а саме навпроти гаражу № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Мрія» в м. Кропивницькому Кіровоградської області, за грошові кошти в сумі 3.000 (три тисячі) гривень збув особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 , раніше придбані бойові припаси та вибухові речовини, а саме:

- один корпус бойової ручної осколкової гранати оборонної дії типу Ф-1, споряджений вибуховою речовиною 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил);

- один корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5, споряджений вибуховою речовиною 2,4,6-тринітротолуол (ТНТ, тротил);

- один корпус бойової ручної осколкової гранати типу РГН, споряджений вибуховою речовиною гексоген;

- один корпус бойової ручної осколкової гранати типу РГН та один засіб підриву, а саме ударно-дистанційний запал для ручних гранат типу УДЗ, які при конструктивному поєднанні по різьбовому з`єднанню, є вибуховим пристроєм бойовою ручною осколковою гранатою наступальної дії типу РГН, що належить до категорії боєприпасів чим реалізував першу частину власного вищевказаного злочинного наміру.

Після цього, на підставі постанови прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 від 31.01.2024, працівниками Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області було проведено негласну слідчу (розшукову) дію - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в ході якої 23.02.2024 о 15 год. 25 хв., ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію власного злочинного умислу, спрямованого на продаж всіх наявних у нього вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин в два етапи, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, а саме на проїзній частині дороги по вул. Центральній в с. Соколівське Кропивницького району Кіровоградської області (географічні координати 48.4719959 32.1795851), за грошові кошти в сумі 2.500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США збув особі зі зміненими анкетними даними ОСОБА_7 , раніше придбані вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові речовини, а саме:

- два уніфіковані бойові підривачі ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), 1983 року виготовлення, виробництва СРСР;

- триста шістдесят проміжних патронів з кулями зі сталевим сердечником, калібру 5,45-мм (5,45х39 мм), промислового виготовлення, які можуть використовуватись при стрільбі з автоматів системи Калашникова («АК-74», «АКС-74У»), кулемету «РПК-74 та ін.;

- реактивна штурмова граната РШГ-1, калібру 105-мм, промислового виготовлення, виробництва рф;

- автомат Калашникова (АКС-74У) калібру 5,45-мм (5,45х39 мм) промислового виготовлення, виробництва СРСР;

- автомат Калашникова (АКМС) калібру 7,62-мм (7,62х39 мм) промислового виготовлення, виробництва СРСР чим реалізував другу частину власного злочинного наміру, реалізувавши власний злочинний умисел в повному обсязі, після чого був викритий працівниками правоохоронних органів та затриманий на місці події.

Тим самим ОСОБА_5 збув вогнепальну зброю, бойові припаси та вибухові речовини без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України - носінні, зберіганні, придбанні та збуті зброї, бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

23.02.2024 року о 15 год. 29 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було затримано у порядку, передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, про що складено відповідний протокол (а.к.28-29).

24.02.2024 слідчим було вручене письмове повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.к. 43-47).

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Щодо обґрунтованості підозри:

Слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколами допитів свідків (а.к.15, 40-41), протоколами проведених обшуків (а.к.30-33), висновками експерта (а.к.26, 39), результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, речовими доказами (а.к.17,18, 19, 20, 21, 22, 23, 48), повідомлення про підозру (а.к. 43-47), поясненнями підозрюваного у судовому засіданні, який проти пред`явленої підозри не заперечував.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.UnitedKingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Перевіряючи доводи прокурора та слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду, маючи при цьому всі можливості та засоби. Усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі ухвалення обвинувального вироку, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Зважаючи на кількість обвинувальних актів, вже направлених до суду за обвинуваченням ОСОБА_5 та відсутність рішень по них, у зв`язку з тим, що останній не з`являється на судові засідання, наведений ризик є виправданим.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні слідчого обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обґрунтованим ризик переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.

Оцінюючи обґрунтованість даного ризику, слідчий суддя виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то слідчий суддя погоджується з тим, що доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_5 на свідків в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Також, слідчим у клопотанні про продовження запобіжного заходу та прокурором у судовому засіданні з розгляду даного клопотання доведено наявність ризиків передбачених п.п. 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння підготовки до злочину та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні в т.ч. інформацію щодо своєї ролі та конкретних дій, а також про інші факти чи об`єкти, що мають значення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Таким чином, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3,4, 5 ч.1 ст. 177 КК України.

Разом з тим, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, як того вимагають положення ст. 178 КПК України.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_5 та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства» запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України і його належної поведінки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, коженмає право на свободу та особистунедоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявностіобґрунтованоїпідозри у вчиненні нею правопорушення абоякщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, суд приходить до переконання, що враховуючи: характер кримінального правопорушення, його тяжкість, обізнаність підозрюваного про коло свідків у справі, резонанс справи є всі підстави для висновку, що в даному випадку суспільний інтерес перевалює над презумпцією невинуватості і виправдовує такий спосіб втручання в особисту свободу особи, як застосування тримання під вартою.

Разом з тим, слідчий суддя, оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_5 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та неможливість запобігання наявному ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 5 статті 182 КПК України встановлено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangourasv. Spain) від 28 вересня 2010 року. У цій справі, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, заявник стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Аналізуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження слідчого судді у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 його суспільну небезпеку, майновий та сімейний стан підозрюваного, наявність утриманців, стан здоров`я, інші дані про його особу, як того вимагають вимоги ч.4 ст.182 КПК України, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також те, що утримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, слідчий суддя приходить до висновку про визначення підозрюваному ОСОБА_5 як альтернативу, застави в розмірі, що становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням у разі внесення застави обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, в саме.

Саме такий розмір застави та зазначені вище обов`язки у разі її внесення, на думку слідчого судді, не є непомірним з урахуванням всіх обставин справи, тяжкості злочинів, що інкримінуються підозрюваному, і забезпечить стимулюючий ефект цього запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку підозрюваного під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання підозрюваним обов`язків (вказаний висновок відповідає правовій позиції Європейського суду з прав людини, викладеному у рішенні по справі «Мангурас проти Іспанії» від 08.01.2009).

Таким чином, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за вказаних обставин справи, серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючи даних на підозрюваного, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому усі наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, строком на 60 днів.

З урахуванням зазначеного клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто з 15 год. 29 хв. 23.02.2024 до 15 год. 29 хв. 22.04.2024.

Визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242 240 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок: отримувач ТУ ДСА України в Кіровоградській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505. Призначення платежу: забезпечення виконання рішення згідно статті 182 КПК України по справі

№0000078 від 25.01.2024.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 - з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 в строк до 22.04.2024 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого у кримінальному провадженні, прокурора у кримінальному провадженні та слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, за винятком проведення за їх участі слідчих дій;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. ч. 8, 9 ст. 182 КПК України у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Строк дії ухвали визначити до 15 год. 29 хв. 22.04.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9