Справа № 198/66/24
Провадження № 1-кп/0198/55/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000017 внесеному в ЄРДР 07.01.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 16.01.2009 Краснодонським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 02.03.2010 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст. 71 ч. 2 ст. 186 КК України, до позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців;

- 26.05.2010 Краснодонським міським судом Луганської області за ст. 70 ч. 3 ст. 185 ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком 3роки, на підставі ст.71 КК України частково приднати невідбутий строк покарання 6 місяців по рішенню Краснодонського міського суду Луганської області від 16.01.2009 до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 22.06.2012 Близнюковським районним судом Харківської області за ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців;

- 23.06.2017 Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. с. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік. За визначенням Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 08.12.2014 відмінено іспитовий строк та направлено до виправної колонії строком на 3 роки,

що звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ :

06.01.2024 року, приблизно о 07 годині 30 хвилин (більш точний час не встановлено) ОСОБА_4 , знаходився за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де у ОСОБА_4 виник словесний конфлікт з раніше знайомим йому ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_4 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виник прямий злочинний умисел, направлений на спричинення умисних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 .

З метою реалізації, свого прямого злочинного умислу ОСОБА_4 , підійшов до ОСОБА_5 , який знаходився в коридорі за місцем свого проживання яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де завдав один удар кулаком правої руки в область правого ока, один удар кулаком правої руки в область лівого ока та один удар кулаком по переніссю потерпілого, тим самим наніс йому тілесні ушкодження у вигляді:

- закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, перелому нижньої стінки правої орбіти із пролабуванням ретробульбарної клітковини в порожнину гайморової пазухи і защемленням, перелому медіальної стінки орбіти, переломів носових кісток, садна на верхній повіці правого ока в проекції зовнішнього кінця правої надбрівної дуги, синців на верхній повіці правого ока біля внутрішнього кута, на нижній повіці лівого ока з переходом на виличну ділянку, на нижній повіці правого ока з переходом на праву виличну ділянку, які утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв за ударним механізмом та по дотичній з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області та за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров?я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.

Прокурор звернувся з усним клопотанням про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого учасники розгляду справи не заперечували.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогост. 122 ч. 1 КК України, повністю та об`єктивно доведена, поза розумним сумнівом.

Проаналізувавши викладені вище докази в сукупності, враховуючи їх достатність і допустимість, суд вважає, що винність обвинуваченого в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні доведена, вчинене обвинуваченим підлягає кваліфікації за ч. 1ст. 122 КК України.

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудний у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст.65-67КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»(з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке, виходячи з положень ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії нетяжких злочинів.

Обставиною, яка, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст.67КК України обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, стать та вік, неперебування його на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально-психологічні риси, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, негативну характеристику з місця проживання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, наявності пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст.50КК України цілей покарання.

Підстав для застосування ст.69КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Приймаючи до уваги особу обвинуваченого, конкретні обставини справи, суд знаходить за можливе застосувати до обвинуваченого положення ст.ст.75,76 ККУкраїни і звільнити від відбування покарання з іспитовим строком.

Цивільного позову не заявлено.

Судових витрат немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік два місяці з покладенням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області.

Копію вироку надіслати прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1