У Х В А Л А

щодо вирішення клопотання про відвід судді

03.04.2024 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Городок Львівської області заяву адвоката ОСОБА_3 - захисника ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000026 від 25.07.2021 (справа № 450/3868/21) стосовно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

в с т а н о в и в :

у провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

03.04.2024 захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 , за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 , подав до суду заяву про відвід головуючому у справі - судді ОСОБА_5 , мотивуючи тим, що ухвалою суду від 21.03.2024 у задоволенні його клопотання в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про визнання очевидно недопустимим доказу - висновку експерта № СЕ-19/114-23/20618-ІТ від 03.11.2023 та про призначення комплексної автотехнічної експертизи відмовлено, а 29.02.2024 проведено допит експерта без участі захисника обвинуваченого, чим порушено право останнього на захист, що свідчить про неупередженість суду.

В судовому засіданні захисник заяву про відвід підтримав з мотивів у ній наведених.

На підтримання позиції захисника висловився обвинувачений.

Прокурор, представник потерпілого та потерпілий підстав до відводу судді, з мотивів наведених захисником, не вбачає.

Заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши заяву, суд приходить до наступного висновку.

За положеннями частини першої та другої статті 80 КПК за наявності підстав, передбачених статтею 75 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Суддя не може брати участь у справі за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4 ч. 1ст. 75 КПК).

Згідно з ч. 1 ст. 21 КПК кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Заява про відвід судді ОСОБА_5 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили неупередженість судді та про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК.

Більшість вказаних захисником та обвинуваченим доводів заявленого відводу ґрунтуються винятково на їх незгоді із прийнятими головуючою рішеннями під час розгляду провадження.

Разом з тим, незгода сторони кримінального провадження із судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1ст. 392 КПК.

Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із ухвалою судді про призначення експертизи не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для відводу головуючої судді ОСОБА_5 .

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У п. п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09.11.2006(заява № 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

У постанові Вищого спеціалізованого суду України від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» зазначається, що оцінюючи поведінку учасників кримінального провадження, слід враховувати існування випадків зловживання процесуальними правами.

Заявлені стороною захисту підстави для відводу зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями судді, ухваленими під час судового розгляду кримінального провадження, переконливих фактів, які б могли свідчити про безсторонність судді захисником не наведено.

З огляду на наведене у задоволенні заяви захисника ОСОБА_3 та про відвід головуючої судді ОСОБА_5 суд відмовляє.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 7, 75, 76, 80-82, 369-372, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 та про відвід головуючої судді ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали складено 05.04.2024.

Суддя ОСОБА_1