Справа №-613/469/24 Провадження №-1-кп/613/116/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Богодухові кримінальне провадження №0000041 від 23 січня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Богодухів Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, військовослужбовця ЗСУ в/ч НОМЕР_1 , розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

за ч.1 ст.369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

23 січня 2024 року старший інспектор сектору реагування патрульної поліції Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старший сержант поліції ОСОБА_6 , які перебували у форменному одязі, поверх якого розміщувалися спеціальні жетони з індивідуальними номерами, що видаються поліцейським, з № НОМЕР_2 та № 0080562, відповідно посвідчують їх належність до органів, закладів та установ Національної поліції України, підтверджують повноваження, встановлені Законом України «Про Національну поліцію», у складі екіпажу групи реагування патрульної поліції №1 Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, на службовому автомобілі Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_3 , згідно з п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про Національну поліцію», виконували свої службові обов`язки із забезпечення публічної безпеки та порядку в АДРЕСА_2 .

В цей же день, тобто 23 січня 2024 о 13 год. 47 хв., старший лейтенант поліції ОСОБА_5 та старший сержант поліції ОСОБА_6 , знаходячись на АДРЕСА_3 , керуючись п.11 ч.1 ст.23, п.2 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», пп. (б) п.9.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зі змінами (далі - ПДР), ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), у зв`язку з відсутністю ввімкненого показчика повороту при здійсненні маневру повороту, зупинили автомобіль ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та висловили водію вимогу про надання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, що передбачено пунктом 2.1 ПДР, та запропонували ОСОБА_4 пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху.

При цьому, ОСОБА_4 було повідомлено, що відносно нього буде складено постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122КУпАП.

Крім того, після виявлення ознак алкогольного сп`яніння працівниками поліції у водія ОСОБА_4 , останньому було повідомлено про вказаний факт, однак перебування у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом ОСОБА_4 заперечив, та останньому було повідомлено, що відносно нього також буде складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

За таких обставин, у ОСОБА_4 , який усвідомлював, що вчинені ним дії є порушенням вимог ПДР та містять склади адміністративних правопорушень за скоєння яких передбачена відповідальність чинним КУпАП, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за порушення вимог вищевказаних норм, виник умисел на пропозицію неправомірної вигоди поліцейським за невчинення ними в його інтересах дії з використанням їх службового становища, а саме не притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Усвідомлюючи, що старший лейтенант поліції ОСОБА_5 та старший сержант поліції ОСОБА_6 є працівниками поліції та виконують свої службові (професійні) обов`язки, перебувають у форменному одязі, тобто які згідно із п. 1 примітки до ст. 364 КК України є особами, які постійно здійснюють функції представника Національної поліції України - центрального органу виконавчої влади, які служать суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто є службовими особами, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, висловив пропозицію щодо надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів без визначення конкретної суми за не притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Старший інспектор сектору реагування патрульної поліції Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер діяння ОСОБА_4 не прийняв пропозицію останнього та в усній формі попередив його про кримінальну відповідальність за пропозицію неправомірної вигоди службовій особі.

Отримавши відмову від працівника поліції, та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого умислу, знову підійшов до старшого інспектора сектору реагування патрульної поліції Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , який знаходився у салоні службового автомобіля та почав складання відповідних документів про притягнення до адміністративної відповідальності, та намагався покласти в кишеню куртки ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2000 гривень.

Старший інспектор сектору реагування патрульної поліції Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер дій ОСОБА_4 не прийняв пропозицію останнього та в усній формі знову попередив його про кримінальну відповідальність за вказані дії. Отримавши відмову від працівника поліції, та будучи повторно попередженим про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі органів Національної поліції України, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 та ч.1 ст.130 КУпАП, надав ОСОБА_5 неправомірну вигоду, поклавши на передню панель службового автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_3 , грошові кошти у сумі 2000 гривень, у кількості 4 купюр номіналом 500 грн. кожна, серії ХВ 5229927, ХЖ 0089102, ЛИ 5754972, ЄГ 1158658, за вирішення питання про непритягнення його до адміністративної відповідальності, тобто надав неправомірну вигоду за невчинення щодо нього, службовою особою, дій з використанням свого службового становища.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив, що 23 січня цього року він їхав на автомобілі з роботи, напроти магазину АТБ в м.Богодухові його зупинили працівники поліції. За те, щоб вони не складали відносно нього протокол за порушення ПДР України він надав їм хабара у розмір 2000 грн. Підтвердив, що події відбувалися саме так як вказано в обвинувальному акті. Зазначив, що шкодує за вчинене та в подальшому не буде порушувати Закон.

Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони ніким не оспорюються, обвинуваченим ОСОБА_4 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в пропозиції та наданні службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення дій службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду, з використанням наданого їй службового становища і кваліфікує його дії за ч.1 ст.369 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику його особистості, яка полягає в тому, що він в силу ст.89 КК України не судимий, на даний час є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , отримує дохід, за місцем проживання та останнім місцем роботи характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання для обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання для обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції встановленої ч.1 ст. 369 КК України у вигляді штрафу.

При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів".

Зважаючи на викладене вище суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ст.369 ч.1 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Речові докази по справі: грошові кошти в сумі 2000 грн.: 4 купюри номіналом 500 грн. кожна: ХВ 5229927, ХЖ 0089102, ЛИ 5754972, ЄГ 1158658 - передані до Дніпровського макрорегіонального управління АТ КБ «ПриватБанк» - конфіскувати, скасувавши їх арешт; 3 диска DVD-R Verbatim - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя