Справа № 442/2991/24
Провадження № 1-в/442/127/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

з участю представника адміністрації ДУ «ДВК № 40» - ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 , його захисника, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайсуду Львівської області в режимі відеоконференції з ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, оскільки вважає, що сумлінно виконує доручену йому роботу, не порушує правил поведінки, а відтак став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив суд його задовольнити, оскільки він відбув більшу половину строку покарання та вважає, що став на шлях виправлення. Зазначив, що позитивно характеризується, працює протягом останніх п`яти місяців, сплатив 2615 грн. за проведення інженерно-транспортної експертизи, моральні та матеріальні претензії збоку потерпілого. Враховуючи наведене, просить звільнити його умовно-достроково.

Адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку свого підзахисного, просив суд задовольнити клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого, оскільки за місцем відбування покарання має позитивну характеристику, працює. Вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, оскільки вважає подане клопотання передчасним. Поряд із цим доповнив, що засуджений почав працювати тільки тоді, коли виникла можливість бути умовно-достроково звільненим.

Представник Державної установи «Дрогобицька виправна колонія № 40 ОСОБА_4 в судовому засіданні у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 просила відмовити, так як вважає його передчасним.

Суд, вислухавши засудженого, адвоката, врахувавши позицію прокурора, представника установи, вивчивши письмові матеріали клопотання та особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини 1 статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.06.2021 засудженому призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду Закарпатської області вирок змінено та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки за ч. 3 ст. 345 КК України. Вказаний вирок набрав законної сили і був скерований на виконання.

Станом на день розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений відбув більшу половину строку покарання.

Відповідно до характеристики ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40»Львівської області під час утримання в установі характеризувався позитивно. Бажає змінити своє життя, про те це бажання має поодинокий та несистемний характер. Стверджує, що має бажання брати участь у програмах/ заходах, але за поведінкою особи чи з інших джерел інформації зрозуміло, що це не відповідає дійсності, або, відвідуючи заходи програми, особа не бере активної участі в діяльності групи/відвідує не системно. Усвідомлює, що саме потребує змін, але при цьому нічого не робить. Має позитивні плани на майбутнє, але не розуміє, яким чином їх втілити. Не має друзів та кола спілкування, в якому підтримують прокримінальні настанови та спосіб життя. Немає друзів, соціальних контактів (у тому числі з іншими засудженими), проте особа намагається їх відновити/створити. Зі слів особи не має друзів які ведуть антисоціальний спосіб життя.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь період відбування покарання, ставлення до праці, тяжкість злочину, за який останній відбуває покарання, суд вважає, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення та існують обґрунтовані сумніви, що він не вчинить нових кримінальних правопорушень після дострокового звільнення і в майбутньому готовий стати законослухняним членом суспільства, а отже не заслуговує застосування до нього умовно-дострокового звільнення від покарання.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, на даний час суд не вбачає підстав для застосування до засудженого норм ст. 81 КК України, а тому клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України,суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду впродовж семи днів з дня її проголошення учасниками провадження через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_7