УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/1892/23

Провадження № 1-кп/486/113/2024

18 квітня 2024 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (поза межами суду),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного 06.06.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288, на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Южноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження внесене 06.06.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000288, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України.

15.04.2024 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів, яке обґрунтовано тим, що 21.06.2023 року о 20:00 год. ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України, в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України. 22.06.2023 року ОСОБА_4 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 05.03.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено строк тримання під вартою до 22.04.2024 року включно з триманням в ДУ «Миколаївській слідчий ізолятор». Так, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років позбавлення волі. Розуміючи тяжкість вчиненого злочину та передбачену за це кримінальну відповідальність, тяжкість вчиненого злочину та передбачену за це кримінальну відповідальність, знаючи, що частина території України знаходиться під контролем країни агресора та не знаходиться під контролем право охоронюваних органів України, що унеможливить його розшук, з метою уникнення покарання він може вжити заходів щодо переховування від суду. Крім того, останній не працює, не має постійних джерел доходу, зловживає наркотичними засобами; ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_4 міг діяти, а також вживаються відповідні оперативно-розшукові заходи, спрямовані на їх притягнення до відповідальності; ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки останній має проросійські політичні погляди та, перебуваючи на волі, може вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки. На думку прокурора, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу. Окрім того, гарантії того, що обвинувачений не вчинить інше кримінальне правопорушення, чи не продовжить кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, наразі відсутні.

У судовому засіданні прокурор підтримав вказане клопотання та просив про його задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечив проти клопотання прокурора та просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Вважає, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, відносно ОСОБА_4 , відсутні. Просить суд застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту у нічний час доби за місцем його постійного проживання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 08.03.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22.04.2024 року включно.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 22.04.2024 року, проте судове провадження у даному кримінальному провадженні не закінчено.

Приписами ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Обставини, на які посилається прокурор, як на підставу про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , були враховані судом та на даний час будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не встановлено.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати, зокрема: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 114-2 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років; не має постійних джерел доходу, зловживає наркотичними засобами; може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а це свідчить про обґрунтованість і доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому, жодних правових підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 194, 197, 314, 331, 372, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор», строком на шістдесят днів, тобто до 21.06.2024 року включно.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1