МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/1403/22
Провадження № 1-кп/945/298/24
ВИРОК

Іменем України

25 березня 2024 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження №0000379, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого:

- 29.11.2017 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України, ч.4 ст.70 КК України до 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі, з конфіскацією усього майна, яке є його власністю, крім житла, а саме: 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 ;

- 13.09.2022 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.162 КК України до 1 року 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України;

- 21.02.2023 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.185, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі;

- 11.07.2023 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.4 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 16.08.2023 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.4 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років 8 місяців позбавлення волі;

- 26.09.2023 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 5 років 10 місяців позбавлення волі;

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення ОСОБА_4 визнаного судом доведеним.

У ході досудового розслідування встановлено, що 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан, який в подальшому був продовжений та діяв на момент вчинення кримінальних правопорушень.

Так, 07.03.2022 року прийнято Закон України за №2117-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» відповідно до якого внесені зміни до Кримінального кодексу України, а саме до ч.4 ст.185 після слів "у великих розмірах" доповнено словами "чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

В зв`язку із вищевикладеним, ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України викладено у новій редакції, а саме: «Крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану».

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 21.10.2022 року, приблизно о 12:00 годині, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину майнового характеру та маючи не зняту і не погашену в установленому порядку судимість, достовірно знаючи про введення на території України воєнного стану, проходив по одній із АДРЕСА_2 , де у останнього виник злочинний умисел спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, з території домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_3 .

У подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету власного незаконного збагачення, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне повторне, викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, не маючи будь-якого дозволу власника, шляхом вільного доступу пройшов до території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_4 послідовно продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу перебуваючи на території вищезазначеного домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_3 , підійшов до споруди літнього душу.

У подальшому ОСОБА_4 послідовно продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне, повторне викрадення чужого майна, знаходячись поблизу літнього душу, що розташований на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , побачив майно належне ОСОБА_7 , яке в подальшому визначив предметом свого злочинного посягання та викрав, а саме: проточний водонагрівач на кран з LCD дисплеєм марки «Delimano», вартістю 560 гривень.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_4 тримаючи викрадене майно в руках, покинув територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 560 гривень.

Крім того, 22.10.2022 року, приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочину майнового характеру та маючи не зняту і не погашену в установленому порядку судимість, достовірно знаючи про введення на території України воєнного стану, проходив по одній із АДРЕСА_2 , де у останнього виник злочинний умисел спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, з території домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_3 .

У подальшому ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету власного незаконного збагачення, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне повторне, викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи настання суспільно-небезпечних наслідків, не маючи будь-якого дозволу власника, шляхом вільного доступу пройшов до території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_7 .

У подальшому ОСОБА_4 послідовно продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу перебуваючи на території вищезазначеного домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_3 , підійшов до споруди літнього душу.

У подальшому ОСОБА_4 послідовно продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на таємне, повторне викрадення чужого майна, знаходячись поблизу літнього душу, що розташований на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 , побачив майно належне ОСОБА_7 , яке в подальшому визначив предметом свого злочинного посягання та викрав, а саме: шланг для поливу, діаметром 16 мм, довжиною 50 м, вартістю 15 гривень 33 копійки за 1 м, на загальну суму 766 гривень 50 копійок.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_4 тримаючи викрадене майно в руках, покинув територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 766 гривень 50 копійок.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Позиція потерпілого ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_7 надав заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 без його участі. Одночасно зазначив, що матеріальні збитки йому відшкодовані; цивільний позов не заявляв. Проти затвердження між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості не заперечує.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

У кримінальному провадженні №0000379, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за згодою потерпілого ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_5 , 25.03.2024 року укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 має понести за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26.09.2023 року, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити покарання у виді 5 (п`яти) років 11 (одинадцяти) місяців позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст.ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи в порядку ст.474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав свою вину, відповідно до ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника, цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п.п.2,3,4 ч.4 ст.474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутності обставин, які обтяжуть покарання, а також особи ОСОБА_4 , який за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 повністю усвідомлюють зміст угоди про визнання винуватості, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок експерта № СЕ-19/115-22/8883-ТВ від 04.11.2022 року) у розмірі 1510 гривень 24 копійки та на проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок експерта №СЕ-19/115-22/8878-ТВ від 04.11.2022 року) у розмірі 1510 гривень 24 копійки. Вказані витрати документально підтверджені та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речовими доказами у даному кримінальному провадженні є шланг для поливу, діаметром 16 мм, довжиною 50 м та проточний водонагрівач на кран з LCD дисплеєм марки «Delimano». Вищезазначені речові докази передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 . Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення цього кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 березня 2024 року у кримінальному провадженні №0000379, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.10.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, ОСОБА_4 визначити покарання шляхом частково складання призначених покарань, за цим вироком та за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 вересня 2023 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 11 (одинадцяти) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з 26 жовтня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок експерта №СЕ-19/115-22/8883-ТВ від 04.11.2022 року) у розмірі 1510 гривень 24 копійки та на проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок експерта №СЕ-19/115-22/8878-ТВ від 04.11.2022 року) у розмірі 1510 гривень 24 копійки, а всього 3020 (три тисячі двадцять) грн 48 коп.

Речові докази: шланг для поливу, діаметром 16 мм, довжиною 50 м та проточний водонагрівач на кран з LCD дисплеєм марки «Delimano», які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 вважати поверненими останньому.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

25.03.2024