Справа № 761/399/24
Провадження № 1-кс/761/1026/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

адвоката ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001094, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.12.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід. № 1229) клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001094, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.12.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання про арешт майна, прокурор ОСОБА_5 зазначає про таке.

Слідчими СУ ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001094 від 26.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Установлено, що 26.12.2023 близько 06 год. 50 хв. на автодорозі Н-02 «Біла Церква- Узин» водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , солдат, освідуваний тверезий), керуючи автомобілем марки «Honda Accord», реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись в напрямку м. Узин, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де відбулося зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку, тобто у напрямку м. Біла Церква. Після цього, водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рухаючись на автомобілі марки «Mercedes-Benz ML 280 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_4 в напрямку м. Узин допустив зіткнення з автомобілем «Renault Kangoo», який знаходився в нерухомому стані по середині дороги.

Внаслідок ДТП водій автомобіля марки «Renault Kangoo» ОСОБА_7 помер в кареті ШМД під час реанімаційних заходів.

26.12.2023 автомобіль «Mercedes-Benz ML 280 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_4 , був оглянутий та вилучений, після чого доставлений та поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Білоцерківський район, 4-тий км. а/д Біла Церква-Володарка.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Mercedes-Benz ML 280 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_4 , належить ОСОБА_4 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор у клопотанні зазначає, що зазначений автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він зберіг на собі сліди, які відображають наслідки події, є об`єктом, який зберіг на собі сліди та відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які є необхідними для проведення експертних досліджень, має суттєве значення для встановлення істини у даному провадженні, швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

У зв`язку викладеним, для забезпечення збереження речового доказу виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 України.

Крім того, прокурор просить поновити строк звернення з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на автомобіль.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 08.01.2024, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 09.01.2024 клопотання разом з додатками було передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

У судове засідання прокурор не з`явився, у клопотанні про арешт майна просив проводити розгляд без його участі.

Власник майна та його представник у судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора про арешт майна.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

За приписами ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Обов`язковою підставою для поновлення такого строку, в розумінні чинного КПК України, є поважність причини пропуску такого строку.

Слідчий суддя визнає поважними причини пропуску строку для звернення з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на майно та вважає можливим поновити пропущений процесуальний строк.

Із матеріалів клопотання вбачається, що слідчими слідчого управління ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001094 від 26.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

Відповідно до копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.12.2023, автомобіль марки «Mercedes-Benz ML 280 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_4 був вилучений та поміщений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Білоцерківський район, а/д Біла Церква-Володарка.

Звернення прокурора з клопотанням про арешт на зазначене майно зумовлено необхідністю збереження речового доказу, оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_8 від 26.12.2023 у кримінальному провадженні № 0001094 від 26.12.2023 майно, на яке прокурор просить накласти арешт, визнано речовим доказом.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , автомобіль марки «Mercedes-Benz ML 280 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_4 , належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речового доказу, що залишив на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя також приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту майна.

Водночас, прокурором не надано слідчому судді будь-яких доказів того, що власник майна ОСОБА_4 може приховати, пошкодити, знищити зазначений транспортний засіб, у разі передання автомобіля на відповідальне зберігання, а тому, слідчий суддя приходить до висновку про можливість передати автомобіль марки «Mercedes-Benz ML 280 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_4 на відповідальне зберігання власнику майна після проведення необхідних експертиз у кримінальному провадженні № 0001094 від 26.12.2023.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Поновити прокурору Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 строк звернення до суду з клопотанням про арешт майна, як такий, що пропущено з поважних причин.

Клопотання прокурора Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001094, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.12.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «Mercedes-Benz ML 280 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши відчужувати та розпоряджатися арештованим майном.

Після проведення необхідних експертиз у кримінальному провадженні № 0001094 від 26.12.2023 передати автомобіль «Mercedes-Benz ML 280 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_4 на відповідальне зберігання власнику майна - ОСОБА_4 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя Олена ЧАЙКА