Справа №613/2302/23 Провадження № 1-кп/613/82/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000503 від 05.08.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широке Скадовського району Херсонської області, громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, - злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

23.02.2024 у судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, обґрунтоване з посиланням на наявність ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та недостатність більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. На думку прокурора, ризик переховування від суду обумовлюється тяжкістю злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , відсутністю у нього зареєстрованого місця проживання, стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи, відсутністю у нього дружини і дітей, що підтверджує його неприв`язаність до проживання у певній місцевості. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з метою давати показання на свою користь, оскільки свідки мешкають з ним в одній місцевості - у с. Балабанівка Богодухівського району Харківської області, що може призвести до викривлення показань та втрати доказів вчинення кримінального правопорушення. Також прокурор вважає, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вчинити новий злочин, оскільки ніде не працює, не має альтернативних джерел доходів, окрім збуту особливо небезпечних наркотичних речовин, що свідчить про реальну можливість вчинення ним дій, спрямованих на продовження протиправної діяльності, пов`язаної з їх збутом. Наявність ризиків переховування від суду та ризику незаконного впливу на свідків, а також ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому він обвинувачується, унеможливлює застосування щодо ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Враховуючи викладене, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, прокурор стверджує про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 2 місяці.

Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримав з підстав, викладених в останньому. Наполягав на наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений та захисник у судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу заперечували. Захисник зазначив, що наведені прокурором ризики є надуманими. Вказав, що маса канабісу в розмірі 0,8971 грама не свідчить про такий ступінь суспільної небезпеки дій, вчинених ОСОБА_5 , який би вимагав застосування найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відмітив, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, співмешкає з дівчиною, отже, має стійкі соціальні зв`язки. З огляду на викладене, не вбачає підстав для продовження ОСОБА_5 тримання під вартою і просить застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням на нього обов`язків носити електронний засіб контролю та утримуватися від спілкування з певними особами, визначеними судом. При цьому він зобов`язується прибувати до суду за першою вимогою та не порушувати покладених на нього судом обов`язків.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши доводи клопотання про продовження строку запобіжного заходу, дослідивши письмові матеріали справи, зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 01 листопада 2023 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 28 грудня 2023 року включно, дію якого ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 27.12.2023 було продовжено до 24 лютого 2024 року включно.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; його майновий стан, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Судом встановлено, що підставою для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слугувала обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Враховуючи, що обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення була досліджена слідчим суддею під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 та не оспорювалась сторонами під час підготовчого судового засідання, беручи до уваги, що обґрунтованість пред`явленого обвинувачення наразі є предметом судового розгляду та їй буде надана оцінка під час ухвалення судом одного з рішень, передбачених ст. 373 КПК України, судом при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою досліджуються саме питання існування та зміни вказаних прокурором ризиків.

Надаючи оцінку клопотанню прокурора, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання сама по собі не є підставою для утримання особи під вартою, проте, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Щодо доводів захисника про те, що обсяг наркотичних засобів у 0,8971 грама не є значним і не свідчить про таку тяжкість обвинувачення, яка вимагає тримання особи під вартою, суд зазначає, що ОСОБА_5 інкримінується не один, а два епізоди збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, в одному з цих випадків йдеться про 0,8791 грама, а в іншому про 2,2744 грама та 2,4187 грама в перерахунку на суху речовину.

Крім того, судом взято до уваги відсутність у ОСОБА_5 офіційного працевлаштування, постійного місця роботи, дружини, дітей, інших утриманців, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків у місці проживання.

При цьому, обвинувачений не має зареєстрованого місця проживання та не має власного житла у м. Богодухові або в Харківській області.

Доводи захисника про наявність у ОСОБА_5 фактичних шлюбних відносин на даний час судом оцінюються критично, оскільки, як було з`ясовано в ході судового розгляду, особою, з якою ОСОБА_5 підтримував такі відносини, є неповнолітній свідок у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 .. При цьому, офіційно одружений з нею він не був.

З огляду на викладене, у даному випадку доводи захисника про наявність у ОСОБА_5 фактичних шлюбних відносин не свідчать про наявність у нього сталих соціальних зв`язків та не усувають ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків свідчать про наявність ризику переховування від суду, передбаченого п. 1 ст.177 КПК України.

Крім того, судом взято до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного корисливого злочину, та з урахуванням відсутності у нього постійного місця роботи та регулярного доходу, в сукупності з кількістю епізодів збуту наркотичної речовини, інкримінованих ОСОБА_5 , свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, у т.ч. продовження незаконної діяльності зі збуту наркотичних речовин.

Крім того, беручи до уваги, що на даний час судом не допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також ту обставину, що в силу приписів ч.4 ст.95 КПК України показання, надані свідками на досудовому розслідування, не повинні братися судом до уваги, суд вважає наявним певного ступеня ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати та не зменшилися.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є можливим у даному випадку з огляду на відсутність у обвинуваченого власного житла або зареєстрованого місця проживання у м. Богодухів або принаймні у Харківській області, а також на відсутність у нього джерел доходу, які були б здатні забезпечити його утримання під час домашнього арешту.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, навіть з покладенням судом обов`язків утримуватися від спілкування з певними особами, не здатне запобігти ризику переховування ОСОБА_5 від суду та ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Отже, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винним у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу; беручи до уваги стадію, на якій перебуває судовий розгляд даного кримінального провадження, суд вважає за необхідне продовжити для обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 22 квітня 2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 176-178,183, 196, 197, 331, 371, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 22 квітня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1