Справа № 366/2028/23
Провадження № 1-кп/366/84/24
В И Р О К

Іменем України

19 березня 2024 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків кримінальне провадження № 0000681 від 09.04.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клубівка, Ізяславського району, Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, не інвалід, не депутат, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Так, ІНФОРМАЦІЯ_5, сержант ОСОБА_4 , у вечірню пору доби, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території домоволодіння, де тимчасово проживав, за адресою: АДРЕСА_2 , вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство останнього.

Для реалізації свого злочинного та протиправного умислу, спрямованого на заподіяння смерті іншій людині, сержант ОСОБА_4 , пішов до однієї з кімнат будинку, в якому тимчасово проживав, де зберігався належний йому автомат моделі АК-74, серійний номер - НОМЕР_1 , споряджений магазином з набоями калібру 5.45 мм в кількості 30 штук.

У подальшому, ОСОБА_4 взявши до рук споряджену вогнепальну автоматичну зброю, повернувся до місця конфлікту з ОСОБА_8 , та відразу, з метою умисного вбивства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, із застосуванням автоматичної вогнепальної зброї, здійснив постріли у бік ОСОБА_8 .

Внаслідок неправомірних дій, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: 4-х наскрізних вогнепальних поранень передньої поверхні грудної клітки, живота, тазу зліва, вихідних ран на правій половині грудної клітки, тулуба, з ушкодженням внутрішніх органів, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. В результаті отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 через деякий час помер.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, а саме у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Позиція обвинуваченого

Після роз`яснення суті пред`явленого обвинувачення та встановлення особи, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні (умисного вбивства) не визнав, при цьому, не заперечував факту причетності до заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_8 , вказав, що дійсно здійснив постріли з автомату, однак оскільки було темно, стріляти прицільно не міг, стріляв у темноту. Зазначив, що умислу на позбавлення життя у нього не було, свої дії пояснив тим, що побачив силует людини, запитав двічі хто там, на що не почув відповіді та зробив пару пострілів у темряву, щоб налякати, хто б там не був, та повернувся до хати.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди заподіяної вчиненням кримінального правопорушення, визнав частково, а саме на суму 300 000 (триста тисяч) гривень. Свою позицію щодо цивільного позову, обвинувачений ОСОБА_4 , обґрунтував тим, що 300 000 (триста) тисяч він зміг би відшкодувати майже відразу, а 2 (два) мільйони, на це у нього немає коштів, однак він не відмовляється відшкодувати у майбутньому.

На теперішній час він зробив для себе відповідні висновки, шкодує що так сталося, просить вибачення у рідних, адже з потерпілим ОСОБА_8 познайомився у тренувальному центрі в м. Ужгород, протягом року товаришували та разом несли службу, щиро кається у скоєному та звертає увагу, що ніколи б такого не зробив би по відношенню до ОСОБА_8 , це все трапилося випадково.

Будучи допитаним у судовому засіданні як обвинувачений, ОСОБА_4 показав суду, що того дня він та ще 2-є побратимів заступили у наряд з 06 години вечора до 09 години ранку. Після наряду пішли додому, відпочивати. Прийшли до тимчасового місця проживання в с. Макарівка Вишгородського району, поїли, випили та він ліг відпочивати. Прокинувся від стуку у вікно. Запитав, хто там, у відповідь почув відкривай. Після цього вийшов у сіни, запитав ще раз хто там, у відповідь почув - відкривай. Оскільки він знав, що у районі де він проживав є диверсійні групи, він повернувся до будинку, взяв до рук автомат, вийшов у веранду, відкрив двері і побачив силует людини. Двічі спитав хто там, на що силует людини почав зміщуватись у ліву сторону, на що він зробив пару пострілів у темряву, щоб налякати хто б там не був, після чого повернувся до будинку. Після цього, вийшов у двір, побачив санітарні машини та вирішив підійти та подивитись, як відчув, що його хтось вдарив, після чого він впав на землю та втратив свідомість. Лежав він у садку, скільки часу, йому не відомо. Згодом приїхали працівники поліції, підняли його і повезли спочатку у лікарню, а потім до суду. По дорозі у лікарню, замполіт питав його, чи знає кого він застрелив, на що він відповів, що не знає.

Позиція потерпілої сторони

Допитана як потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що від третіх осіб дізналась про смерть батька. Мати з батьком разом не проживали. Мати запитала, чи дійсно помер батько, на що вона відповіла, що цього не може бути і почала шукати контакти, щоб зв`язатись з командуванням, але командування саме їй зателефонувало і повідомило про смерть батька. Більше їй додати нічого, однак заявлений цивільний позов до обвинуваченого повністю підтримує та просить задовольнити повністю.

Допитані в судовому засіданні свідки зазначили наступне:

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 показав суду, що з обвинуваченим ОСОБА_4 знайомий з першого дня, станом на день розгляду справи стосунки не підтримує. Того дня, він, прийшов до місця тимчасового проживання, де проживав разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_11 . Прийшовши додому, побачив, що ОСОБА_11 та ОСОБА_4 були нетверезі і сперечались між собою. Пізніше ввечері, ОСОБА_4 пропонував йому випити разом самогонки, але він відмовився. В подальшому, ОСОБА_4 взяв до рук автомат, та погрожував ОСОБА_11 . Після цих погроз, він та ОСОБА_11 вийшли з будинку на вулицю, та він наказав ОСОБА_11 викликати старшого - ОСОБА_8 . Через 10 хвилин прийшов ОСОБА_8 , який протягом двох-трьох хвилин просив ОСОБА_4 відкрити двері до будинку та поговорити, на що ОСОБА_4 у відповідь вистрелив. Під час пострілів, він та ОСОБА_11 були на дорозі біля автомобілів. Після того, як ОСОБА_4 висадив весь ріжок, він підбіг до нього та збив його з ніг;

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_16 показав суду, що з обвинуваченим знайомий, у них стосунки були нормальні, так само знайомий із загиблим ОСОБА_8 - стосунки теж були нормальні. Крім того пояснив, що приїхав на ротацію з Бахмута . Жив у хаті разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_4 . Того дня, в період часу з 18 до 19 години сіли вечеряти. Він та ОСОБА_18 випили по 50 грамів горілки, ОСОБА_4 з ними не пив. Після вечері ліг спати. Потім, приблизно о 21-22 годині його розбудила сварка між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 . Після цього він та ОСОБА_18 вийшли на двір. Потім він та ОСОБА_18 пішли до ОСОБА_8 , попросити його заспокоїти ОСОБА_4 . ОСОБА_8 пішов попереду, а він з ОСОБА_11 , йшли позаду. Потім, коли ОСОБА_8 зайшов у двір, постукав у вікно та сказав «ОСОБА_4 відкрий», після чого ОСОБА_4 відкрив вогонь. Після того, як ОСОБА_4 відстріляв весь магазин, ОСОБА_18 підбіг до нього, збив з ніг, скрутив його та в подальшому викликали працівників поліції.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_22 показав суду, що з обвинуваченим знайомий, стосунки були нормальні, загиблого знав, стосунки були нормальні. Того дня, він приїхав на місце події та побачив ОСОБА_8 майже без ознак життя. По телефону повідомив приймальне відділення Іванківської ЦРЛ про те, що до них везуть тяжко пораненого. По дорозі начальник медичної частини вживав реанімаційних заходів, але на порозі лікарні було констатовано біологічну смерть ОСОБА_8 .

За приписами ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Не дивлячись на часткове визнання вини обвинуваченим, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні повністю підтверджується зібраними та безпосередньо, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, дослідженими в судовому засіданні доказами, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

-змістом протоколу огляду місця події від 09.04.2023 року з доданими фототаблицями, складеного у присутності понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , за участі спеціаліста ОСОБА_25 , відповідно до якого на відстані 2-3 метрів від вхідних дверей будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на грунтовому покритті виявлено пляму нечіткої форми, рідини бурого кольору, ззовні схожої на кров, розміром 20х30 см.; в подальшому огляді, на відстані від 1 до 5 метрів від вхідних дверей виявлено 12 металевих предметів, ззовні схожих на гільзи від набоїв калібру 5.45 мм., далі ці предмети розсипані по подвір`ю на різній відстані в хаотичному порядку;

-протоколом огляду трупу від 09.04.2023 року, з доданими фототаблицями, складеного у присутності понятих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , за участі спеціаліста- СМЕ ОСОБА_28 , згідно з даними якого оглянуто труп ОСОБА_8 , 1969 р. н. та виявлено чотири вхідних та п`ять вихідних отворів в області живота;

-висновок експерта № 44 від 09.04.2023 року, судово-медичної експертизи, відповідно до даних якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 встановлено, що причиною смерті стали, множинні наскрізні вогнепальні поранення тулуба з ушкодженнями внутрішніх органів. При судово-медичному експертному дослідженні виявлені наступні тілесні ушкодження: 4 наскрізні вогнепальні кульові поранення тулуба з вхідними ранами на передній поверхні та лівій половині тулуба, вихідними ранами у правій половині тулуба, переломи кісток тазу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; вхідні 4 (чотири) рани розташовані у передній поверхні грудної клітки, живота, тазу зліва, вихідні рани на правій половині грудної клітки, тулуба; постріли здійснені з вогнепальної зброї з близької дистанції пострілу в межах дії кіптяви пострілу;

-висновком експертного дослідження № 111-мк від 12.06.2023 року, проведеного лікарем судово-медичним експертом-криміналістом ОСОБА_29 , яка провела судово-медичне криміналістичне дослідження клаптя шкіри з трупа ОСОБА_8 . Так, при судово-медичному криміналістичному дослідженні клаптя шкіри з грудної клітки з трупа ОСОБА_8 , 1969 року народження, виявлено одне наскрізне ушкодження з ознаками вогнепального, яке є вхідним вогнепальним та виникло від пробивної дії вогнепального снаряду (кулі), до складу якого входили сполуки міді, свинцю та заліза, при пострілі з вогнепальної зброї з близької дистанції в межах дії кіптяви пострілу;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 09.04.2023 року, що також зафіксовано на технічному носії, за участі захисника ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_10 , понятих ОСОБА_30 , ОСОБА_31 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.04.2023 року, що також зафіксовано на технічному носії, за участі захисника ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_16 понятих ОСОБА_30 , ОСОБА_31 ;

-постановами про визнання речей, предметів та документів речовими доказами від 09.04.2023 року, відповідно до яких 12 металевих предметів, схожих на гільзи від набоїв калібру 5.45 мм., металевий предмет схожий на автоматичну вогнепальну зброю АК-74, 1982 р. в., заводський номер НОМЕР_1 , магазин до автоматичної вогнепальної зброї з маркуванням на корпусі «1», змиви з плями бурого кольору, змиви з правої та лівої руки ОСОБА_4 , камуфляжна куртка кольору «Хакі» зі слідами крові, визнано речовими доказами;

-протоколом слідчого експерименту від 09.04.2023 року, що також зафіксовано на технічному носії, за участі підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , в присутності понятих ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , який був відтворений у судовому засіданні перед усіма учасниками судового провадження (зауважень та заперечень від учасників процесу за наслідками перегляду слідчого експерименту, не виникло);

-висновком судово-психіатричної експертизи № 643 від 27.06.2023 року, відповідно до якої, експерти ОСОБА_32 та ОСОБА_33 провели судово-психіатричну експертизу ОСОБА_4 , відповідно до якої, у теперішній час ОСОБА_4 виявляє ознаки психічного розладу у вигляді органічного ураження головного мозку судинного генезу з церебрастенічним синдромом та легким когнітивним зниженням (згідно з МКХ-10: F06.8) і за своїм психічним станом у теперішній час може може усвідомлювати свої дії та керувати ними;

у період інкримінованого правопорушення, а саме на період ІНФОРМАЦІЯ_5, останній не виявляв ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки психічного розладу у вигляді «психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація неускладнена» на тлі «Органічного ураження головного мозку судинного генезу з церебрастенічним синдромом та легким когнітивним зниженням» (згідно з МКХ-10:F06.8) і за своїм психічним станом на сьогодні може усвідомлювати свої дії та керувати ними;

у період інкримінованого правопорушення, а саме в період ІНФОРМАЦІЯ_5, останній не виявляв ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а виявляв ознаки психічного розладу у вигляді «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація, неускладнена» на тлі «Органічного ураження головного мозку судинного генезу з церебрастанічним синдромом та легким когнітивним зниженням» і за своїм психічним станом у той період часу, ОСОБА_34 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними;

у теперішній час ОСОБА_4 , виявляє ознаки психічного розладу у вигляді «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, гостра інтоксикація, неускладнена» на тлі «Органічного ураження головного мозку судинного генезу з церебрастанічним синдромом та легким когнітивним зниженням» і за своїм психічним станом у теперішній час може усвідомлювати свої дії і керувати ними;

у теперішній час, ОСОБА_4 , виявляє ознаки психічного розладу у вигляді «Органічного ураження головного мозку судинного генезу з церебрастанічним синдромом та легким когнітивним зниженням» і за своїм психічним станом у теперішній час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_4 , не потребує застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру, зокрема не потребує протиалкогольного та проти наркоманічного лікування;

-протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 09.04.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 на час вчинення протиправних дій, а саме кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, перебував у стані алкогольного сп`яніння, згідно з показникамим алкотестера АЛКОФОР 307, результат позитивний - 1,5% проміле;

-копією паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_4 ;

-витягом з наказу МОУ від 20.06.2022 року № 2, відповідно до якого сержанта ОСОБА_4 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_3 08.06.202 року, на посаду санітарного інструктора із стрілецької роти 51 окремого стрілецького батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », вважати таким, що посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою;

-копією військового квитка Серії НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , згідно з яким вбачається, що останній є військовослужбовцем НОМЕР_3 ;

-копією посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_4 .

Суд оцінює зібрані та досліджені по кримінальному провадженні докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.

Переважну більшість досліджених в судовому засіданні доказів суд вважає:

належними, оскільки всі вони стосуються обставин скоєних злочинів і мають значення для кримінального провадження;

допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання;

достовірними, оскільки вони не суперечать одне одному та взаємодоповнюють одне одного.

Кваліфікація дій обвинуваченого

Допитавши обвинуваченого, потерпілу, свідків, дослідивши письмові докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині (вбивство).

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Судом проаналізовано ставлення ОСОБА_4 до вчиненого ним злочину та його поведінку після вчинення злочину.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах кримінальної справи стосовно обвинуваченого відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_4 намагався хоч якось допомогти сім`ї потерпілої оговтатись від пережитого, компенсувати перенесені страждання, чи полегшити хоч якось душевний біль.

Крімтого, ОСОБА_4 одразу після скоєного мав можливість викликати швидку допомогу особисто чи надати першу необхідну медичну допомогу, але цього не зробив, а після здійснення пострілів не перевірив в кого поцілив, не перевірив чи особа подаєознаки життя, а просто пішов назад до будинку. Звернення до дочки та дружини, які були відсутні у судовому засіданні, з вибаченнями в останньому слові, суд розцінює як спробу домогтися у такий спосіб пом`якшити покарання за вчинений злочин.

Таким чином, поведінка обвинуваченого в сукупності з усіма матеріалами справи, не може розцінюватись судом як щире каяття. Тому суд не застосовує до ОСОБА_4 обставину - щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання.

Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень ст. 84, 92, 94 КПК, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань.

Так обвинувачений ОСОБА_4 як під час його допиту, так і під час перегляду відеозапису приєднаного до протоколу слідчого експерименту за участі обвинуваченого, судом встановлено, що останній до здійснення пострілів у ОСОБА_8 , приблизно о 19-20 годині вечора вжив мінімум 250 горілки, проходив огляд на стан сп`яніння, результат показав 1,5 проміле, з результатом був згоден. Матеріалами справи встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала приблизно о 22 годині. Судом встановлено, що після вживання обвинуваченим алкогольних напоїв до моменту здійснення пострілу пройшов незначний проміжок часу.

За таких обставин, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Мотиви призначення покарання

Прокурор ОСОБА_3 зазначив, що у судовому засіданні доведено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, тому просив суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання, з урахуванням обставини, яка обтяжує покарання, оскільки на його думку обставин, які б пом`якшували покарання у судовому засіданні не встановлено, за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 13 років, запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити без змін. Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України, цивільний позов потерпілої задовольнити.

Представник потерпілих - адвокат ОСОБА_35 погодився із видом та розміром покарання, запропонованим прокурором, крім того просив суд задовольнити цивільні позови потерпілих у повному обсязі.

З короткої промови представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7 , суду з поміж іншого стало зрозуміло, що відбулось вбивство військовослужбовцем військовослужбовця під час дії воєнного стану в країні. Загинув військовий ОСОБА_8 , який міг би жити та захищати країну, а сім`я - сестра та донька втратили брата та батька. За цей вчинок ОСОБА_4 повинен понести суворе покарання, адже покарання має на меті як виправлення засудженого, так і є стримуючим фактором для вчинення іншими особами подібних неправомірних дій. ОСОБА_4 має статус військовослужбовця та повинен був діяти з дотриманням Статуту ЗСУ, проте цього не зробив та холоднокровно вистрілив у беззбройного. Під час досудового розслідування та судових засідань ОСОБА_4 не розкаявся, не вибачився за скоєне перед дружиною та донькою.

В останньому слові обвинувачений звернувся до потерпілих зі словами «Прошу вибачення за те що сталося, я так не хотів».

При призначенні покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків, тощо), особу винного та обставини, що обтяжують покарання, а саме вчиненя злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Статтею 50 (ч. 1, 2) КК України, передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так й іншими особами.

Також суд враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, право на життя є невід`ємним правом людини, ніхто не може бути свавільно його позбавлений. Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Приймаючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а й включає інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додтримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, конкретні обставини вчинення злочинів, характер та спосіб вчиненого, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, винний у скоєнні злочину є військовослужбовець, розлучений, не має судимостей, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Перебуваючи у статусі військовослужбовця ОСОБА_4 повинен був неухильно виконувати вимоги військових статутів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу одне до одного, не допускати самому та стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованим, однак цього не зробив.

Суд приймає до уваги, що за медичною характеристикою ОСОБА_4 лікування не проходив, під диспансерним динамічним спостереженням не перебував. За місцем проживання характеризується позитивно ((згідно з наданою характеристикою за місцем проживання (Дубринської с/р Ужгородського району Закарпатської області від 19.06.2023 року)).

Відповідно до службової характеристики за підписом ТВО командира ВЧ НОМЕР_5 , ОСОБА_36 від 09.04.2023 року, за час проходжекння служби на займаній посаді зарекомендував себе грамотним, дисциплінованим та відповідальним військовослужбовцем. До виконання службових обов`язків за посадою ставився добросовісно. На критику та зауваження реагує адекватно.

У період скоєння інкримінованого діяння за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Судом проаналізовано ставлення обвинуваченого до скоєного, часткове визнання ним вини у вбивстві ОСОБА_8 , поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, яка не виражала внутрішніх переживань особою того, що сталося.

При призначенні покарання суд виходить із положень ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, статус військовослужбовця, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Водночас, за приписами ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання, засудженому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 09 квітня 2023 року до 18 березня 2024 року включно, а початок строку відбування покарання визначити з 18 березня 2024 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою слід залишити до набрання вироком законної сили.

Вирішуючи цивільний позов, суд дійшов наступного висновку

У кримінальному провадженні потерпілими - сестрою ОСОБА_9 та донькою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до відповідача ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень - кожною. Цивільні позивачі посилаються на те, що матеріалами справи доведено, що ОСОБА_4 заподіяв смерть (братові, батьку) ОСОБА_8 , здійснивши постріли в область тулуба. В момент повідомлення про загибель ОСОБА_8 , у зв`язку з його вбивством вони переживають біль непоправної утрати, відчуття фізичного страждання. Стрес, який супроводжувався почуттям смутку, розгубленості, обурення, тривоги та страху за тим, що буде далі.

Через смерть рідної людини вони зазнали нестерпних моральних страждань. Ця сташна трагедія - найстрашніше, що трапилося в їхньому житті та назавжди їх змінила. Починаючи з 09 квітня 2023 року психотравмуючі фактори, душевні переживання і неспокій бкдкть переслідувати все життя.

Враховуючи глибину та тривалість моральних страждань позивачі оцінили моральну шкоду у сумі 1 000 000 (один мільйон) гривень - кожна.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, у розмірі 300 000 (трьохсот тисяч) гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За приписами ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з вимогами ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За приписами статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 1 статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частиною 2 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають:

наявність такої шкоди;

протиправність діяння її заподіювача;

наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.

Згідно з п. 7 зазначеної постанови заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Так, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які зіткнулися з проблемами можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 року і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Зокрема, суд констатує, що моральну шкоду не можна компенсувати у повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв визначення розміру душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною реальним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Судом установлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, позивачам дійсно були завдані моральні (душевні) страждання, які викликані втратою рідної людини - брата, батька, внаслідок позбавлення його життя, у зв`язку з чим порушився їх звичайний і нормальний спосіб життя, вони відчули і відчувають сильні душевні страждання через невідновну втрату рідної людини.

Суд зауважує, що вбивство людини, неминуче завдає моральних страждань близьким родичам, що ґрунтується на загальних людських засадах, що не потребує доведення жодними додатковими доказами.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Визначаючи розмір моральної шкоди спричиненої позивачам, суд виходить із наступних обставин.

Позивачі ОСОБА_9 та ОСОБА_6 є рідною сестрою та донькою померлого ОСОБА_8 , які у зв`язку зі смертю (брата та батька), що відбулась внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , втратили душевний спокій, весь час перебувають у стані постійної напруги та стресу, що суттєво порушило їхній звичайний життєвий устрій. Горе - втрата рідної людини спричинило реакцію замикання від навколишнього середовища, а відтак вони змушені докладати значних зусиль, щоб мобілізувати сили та організувати своє життя.

Суд враховує часткове визнання позовних вимог відповідачем ОСОБА_4 , у розмірі 300 000 (трьохсот тисяч) гривень. Посилаючись на часткове визнання позову ОСОБА_4 зазначає, що перебуваючи під вартою не отримує грошову винагороду як військовослужбовець, інших джерел доходу, заощаджень, рахунків у банківських установах не має.

З цих підстав, враховуючи обсяг та глибину, спричинених фізичних та душевних страждань позивачів, суд дійшов висновку, що справедливим може бути визначено розмір відшкодування відповідачам ОСОБА_9 та ОСОБА_6 моральної шкоди у сумі 700 000 (сімсот тисяч) гривень - кожній.

Саме такий розмір моральної шкоди, на думку суду, відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості і конкретним обставинам справи.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 118, 124, 363-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 09.04.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 09 квітня 2023 року по 19 березня 2024 року (включно) з розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає один день попереднього ув`язнення.

Раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Позов ОСОБА_9 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР НОМЕР_6 ) 700 000 (сімсот тисяч) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР НОМЕР_7 ) 700 000 (сімсот тисяч) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи.

Судові витрати відсутні.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-автомат АК-74 1982 р. в., заводський номер НОМЕР_1 , магазин до нього з маркуванням на корпусі «1» - передати на потреби ЗСУ;

- 12 металевих предметів, ззовні схожих на гільзи від набоїв калібру 5.45 мм., - знищити;

- змиви з плям бурого кольору, які поміщено до конверту № NPU-0534301 - знищити;

- змиви з правої та лівої руки ОСОБА_4 , камуфляжну куртку зі слідами, схожими на кров - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1