Справа № 367/5417/18 Головуючий в суді 1-ої інст. - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/785/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судув складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника -ОСОБА_8 ,

потерпілої - ОСОБА_9 ,

представника потерпілої - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги прокурора та потерпілої на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 09 жовтня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з вищою освітою, працюючої лікарем - гінекологом ТОВ « Медичний центр «СантаЛен», раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 ,,

визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України та виправданоу зв`язку з відсутністю в її діях складу даного кримінального правопорушення.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з висунутим обвинуваченням, ОСОБА_7 , займаючи посади лікаря акушера - гінеколога та за сумісництвом лікаря ультразвукової діагности, будучи медичним працівником ТОВ « МЦ « СантаЛен», знаходячись у приміщенні ТОВ « МЦ « СантаЛен», що знаходиться за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Пушкінська, 59-б (точне місце не встановлено), маючи можливість встановити вірний діагноз хворій ОСОБА_11 , у період часу 21.09.2015 по 28.09.2015 (точний час не встановлено) неналежно виконавши свої професійні обов`язки передбачені розділом № 2 її Посадових інструкцій акушера - гінеколога та лікаря ультразвукової діагностики внаслідок недбалого до них ставлення, при проведенні гінекологічного, вагінального та в дзеркалах оглядів хворої ОСОБА_11 , встановила останній невірний діагноз у вигляді - загрози самовільного викидня малого терміну вагітності, лейоміома матки, однак маючи можливість встановити його вірно, а саме лівобічна трубна вагітність хворої ОСОБА_11 .

Внаслідок неналежного надання медичної допомоги хворій ОСОБА_11 медичним працівником ТОВ «МЦ «СантаЛен» ОСОБА_7 , що виразилось у встановленні невірного діагнозу останній та як наслідок порушенні анатомічні цілісності тканин і органів та їх функцій, у хворої ОСОБА_11 за критерієм небезпеки для життя, відповідно до підпункту) п.2.1.3. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 року мало місце тяжке тілесне ушкодження, що перебуває у прямому причинно - наслідковому зв`язку із неналежним виконанням медичним працівником ТОВ «МЦ «СантаЛен» ОСОБА_7 своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення.

Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України - неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого.

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 09 жовтня 2023 року ОСОБА_7 визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 140 КК України та виправдано у зв`язку з відсутністю в її діях складу даного кримінального правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, потеріпла ОСОБА_12 , подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 140 КК України. Стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілої матеріальну шкоду в розмірі 114662, 00 гривень та моральну шкоду у розмірі 150 000 гривень.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що вирок суду є незаконним, необгрунтованим та невмотивованим, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, вказує, що обвинувачена ОСОБА_7 мала можливість встановити діагноз під час трьох оглядів 21.09.2015, 24.09.2015 та 28.09.2015 року. Третій огляд проводився за два дні до 01.05.2020 та, згідно Консультативного заключення від 28.09.2015 р., потерпілій було рекомендовано пройти саме консультацію 01.10.2015 року, а лабораторні обстеження лише - 09.10.2015 року.

Так, відповідно до приписів законодавства, консультація - це звернення до фахівця з приводу гострого або ж хронічного захворювання. Під час консультацій лікар встановлює попередній діагноз, за потреби призначає аналізи, що потрібно здати, визначає методи, обсяг, прогноз лікування і, відповідно, його приблизну вартість. Консультація передбачає лише усне спілкування з пацієнтом. Тобто, консультація лікаря включає: розбір аналізів, обговорення та аналіз зміни стану, визначення тактики подальшого лікування. І такий прийом був рекомендований 01.10.2015 року. Та лише 09.-10.10.2015 року було рекомендовано лабораторні обстеження, що в гінекології передбачає обстеження органів малого таза, огляд в гінекологічному кріслі класичними методами (мануальним і за допомогою дзеркал), взяття необхідних мазків на флору і цитологію та виконання ультразвукового дослідження органів малого тазу.

Тобто, в консультативному заключенні від 28.09.2015 року чітко розмежовані ці два поняття, проте суд залишив їх поза увагою.

Вина обвинуваченої підтверджується наявнимим в матеріалах кримінального провадження висновками експерта №21/к від 15.05.2018 року, № 44К, № 65К від 27.06.2017 року Київського обласного бюро судово-медичної експертизи» яким встановлено, що потерпілій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , медичним працівником ТОВ «СантаЛен» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діагноз був встановлений невірно. Під час проведення обстежень медичним працівником ОСОБА_7 , була можливість встановити вірний діагноз потерпілій ОСОБА_11 . Експертна комісія прийшла до висновку що «... встановлення вірного діагнозу потерпілій ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , медичним працівником Товариства з обмеженою відповідальнісі «САНТАЛЕН» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , настання тілесних ушкоджень наявних у потерпілої ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають у прямому причинно-наслідкового зв`язку.

Натомість суд першої інстанції зазначені висновки до уваги не взяв, проте послався на висновок Експерта №247-А/19 від 07.10.2019 р., який є неналежним доказом, оскільки експерт не дослідив Консультативне заключення від 28.09.2015 р. та помилково зробив висновок про те, що неявка ОСОБА_11 на рекомендовану консультацію 01.10.2015 р. лишила лікаря можливості встановлення правильного діагнозу.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення права займатись медичною діяльністю строком на 3 роки. на підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання.

Також, просить дослідити наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази, допитати свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Свої вимоги мотивує тим, що суд не розглянув та не надав належної оцінки всім доказам сторони обвинувачення, чим порушив принцип змагальності сторін, не зазначив причин надання переваги показам обвинуваченої та наданим стороною захисту доказам, допустив неповноту судового розгляду, яка виразилась у невідповідності висновків суду фактичним обставинам, оскільки, при однобокому досліджені судом письмових доказів, зроблено висновки, які не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, звертає увагу на те, що суд, дослідивши 5 типових бланків медичного закладу ТОВ «СантаЛен» - 3 консультативних висновки лікаря гінеколога та 2 ультразвукових дослідження органів малого тазу, які мають загальні попередження щодо можливого ускладнення лікувального процесу та негативного стану здоров`я в разі недотримання рекомендацій, без будь-якого об`єктивного, документального підтвердження запропонованої госпіталізації, а також письмової відмови пацієнта ОСОБА_11 від госпіталізації, безпідставно ствердив, що «саме неявка пацієнта 01.10.2015 на повторний (а фактично - 4-й) огляд не дозволила лікарю-гінекологу встановити правильний діагноз та призначити відповідне лікування».

Проте, суд не дав оцінку показам потерпілої ОСОБА_11 , яка як під час досудового, так і судового слідства стверджувала, що коли вона прийшла на прийом до лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_7 в третій раз, то у неї вже була алергічна реакція, кровомазання не призупинялись, проте лікар рекомендувала збільшити прийом препарату, призначено прийти через певний проміжок часу, а також призначено УЗД на 09-10 жовтня 2015 року, що зазначено в рекомендаціях. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 підтвердив покази потерпілої.

Натомість, суд поклав в основу виправдувального вироку покази обвинуваченої ОСОБА_7 , яка стверджувала, що «1 жовтня 2015 року пацієнтка ОСОБА_11 не з`явилась, аналізи не принесла і УЗД вона не змогла зробити, бо її не було, надати можливість її обстежити і встановити діагноз, або запідозрити позаматкову вагітність в трубі неможливо. Можливо першого числа вона б побачила позаматкову вагітність.

Крім того, суд не надав належної оцінки суперечливим та нелогічним твердження обвинуваченої ОСОБА_7 , яка, згідно висновку УЗД обстеження від 28.09.2015 р. діагностувала у ОСОБА_11 в «порожнині матки плідне яйце, не деформоване, 6,5 мм», стверджувала суду, що через 3 дні 01.10.2015 р., без УЗ-обстеження, яке призначене нею ж на 9-10.10.2015 р., могла би «побачити» позаматкову вагітність, про підозру якої не зазначено в жодному з наданих суду 3 консультативних висновках лікаря гінеколога та 2 ультразвукових дослідженнях органів малого тазу, проведених ОСОБА_7 .

Відсутність об`єктивного підтвердження факту встановлення лікарем ОСОБА_7 підозри про позаматкову вагітність у потерпілої, на думку обвинувачення, явно свідчить про неналежне виконання нею розділів № 2 посадових інструкцій, затверджених 10.06.2015 директором ТОВ «Медичний центр СантаЛен» ОСОБА_16 та погодженої головним лікарем ТОВ «Медичний центр Сантален» ОСОБА_17 , відповідно до яких вона повинна була організовувати та забезпечити проведення кваліфікованого обстеження пацієнтки ОСОБА_11 в Медичному центрі «СантаЛен» в необхідному обсязі та високій якості - тобто встановити вірний діагноз, забезпечити планове лікування такої патології та не допустити в подальшому порушення цілісності.

Також прокурор зазначає, що суд послався на висновок експерта № 247-А/19 від 07.10.2019, складеного судово-медичною експертною комісією ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» (а.с. 125-163 т.З), згідно якого «неявка ОСОБА_11 на рекомендовану ОСОБА_18 консультацію 01.10.2015 р. з результатами аналізів ХГЛ в динаміці» лишила лікаря гінеколога можливості встановлення правильного діагнозу та «...подальшого проведення корекції лікування та ведення пацієнтки». При цьому суд безпідставно вказав, що сторона обвинувачення жодним чином не спростувала вищенаведений висновок експерта № 247-А/19 від 07.10.2019, не обґрунтувавши з яких підстав його не слід брати до уваги та не звернулась до суду із клопотанням про проведення повторного експертного дослідження».

Разом з тим, стороною обвинувачення в суді долучено 3 висновки експертів судово-медичної експертної комісії Київського обласного бюро СМЕ: - № 44/к від 05.10.2016 р. (т. 1 а.с. 187-219), № 21/к від 15.05.2018 р. (т. 2 а.с.83-86), № 65/к від 27.06.2017 р.(т. 1 а.с.223-229), які за своїм змістом є послідовними, логічними та об`єктивними, та такими, що спростовують висновок експерта № 247-А/19 від 07.10.2019 р., складеного судово- медичною експертною комісією ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України».

Зокрема, вказаний висновок № 247-А/19 від 07.10.2019 р не відповідає фактичним обставинам справи, містить необгрунтовані та поверхневі висновки, а дослідницька частина (стор.6 - 37) складається лише з медичної документації на ім`я хворої ОСОБА_11 та перелічення раніше наданих висновків експертів №№ 44/к від 05.10.2016, 65/к від 27.06.2017, 21/к від 15.05.2018, без аналізу або посилання на застосовані методики експертного дослідження.

Ні вступна, ні дослідницька частина висновку судово-медичної експертної комісії № 247-А/19 від 07.10.2019 не містить жодного посилання на будь-яку медичну літературу, аналізи, узагальнення щодо повсякденної медичної практики, пов`язаної з ризиками виникнення позаматкової вагітності. При цьому, висновки, викладені судово-медичною експертною комісією у відповідях на питання №№ 4,6-8 містять явну необ`єктивну категоричність стосовно неявки на консультацію потерпілої.

Крім того, комісія Головного бюро СМЕ спиралася на ненаданні аналізи ХГЛ, які жінка мала надати на огляді 01.10 - як один із вирішальних аспектів, який не дозволив встановити правильний діагноз, що є теж хибним, так як підтвердження позаматкової, маткової чи іншої вагітності, встановлюється комплексними методами: лабораторними, інструментальними, фізикальнимн тощо, а не тільки динамікою, чи тим чи іншим рівнем ХГЛ.

Судово-медичною експертною комісією Головного бюро СМЕ взагалі залишено поза увагою той факт, що у даному випадку за відповідного фахового рівня підготовки спеціаліста та технічних можливостей обладнання заявлений стандартам, на терміні вагітності, на якому перебувала ОСОБА_11 встановити ту чи іншу вагітність правильно, представлялось можливим з урахуванням висновків УЗД від 22.09 та 28.09.

В поданих запереченнях на апеляційні скарги потерпілої та прокурора захисник ОСОБА_8 , посилаючись на законність, обгрунтованість та вмотивованість вироку Ірпінського міського суду Київської області від 09 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 , просить залишити його без зміни, а подані апеляційні скарги без задоволення.

Вказує, що судом першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно досліджено всі обставини кримінального провадження, надані сторонами докази та вмотивовано встановлено відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України та виправдано її.

Вислухавши доповідь судді, пояснення потерпілої та прокурора, які підтримали вимоги поданих апеляційних скарг, пояснення обвинуваченої та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, із наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

При вирішенні питання про достатність встановлених під час судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ч. 2 та 4 ст. 17 КПК України, що передбачають: ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині визнати обвинуваченого винним.

При цьому, як передбачає ч. 6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та обов`язків.

Отже, суд може ухвалити обвинувальний вирок лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

За змістом положень ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Вказаного у цьому кримінальному провадженні прокурором зроблено не було.

За змістом ст.91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч.2 ст.91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, перевіряючи матеірали кримінального провадження в межах доводів поданих апеляційних скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані стороною обвинувачення на підтвердження обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні неналежного виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого - ч.1 ст.140 КК України не є достатніми, містять сумніви щодо доведеності її вини, що тлумачиться судом на її користь та не доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноти судового розгляду в суді першої інстанції та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів вважає надуманими.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив та надав оцінку доказам, покладеним органом досудового розслідування в основу пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, а саме:

показанням потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, у вересні місяці 2015 року планово завагітніла та звернулась до клініки «СантаЛен» дляпідтвердження вагітності та її ведення. Лікар у неї була ОСОБА_7 . На прийомі у лікаря повідомили, що вагітність під питанням, після чого було проведено огляд гінеколога, УЗД, де повідомили, що у неї маткова вагітність. Через декілька днів звернулась вдруге знову до лікаря, було проведеноУЗД і ОСОБА_7 повідомила, що існує загроза викидня, тому, їй було призначено ліки, постільний режим і знову таки прийти на огляд. Коли вона прийшла на третій раз, то у неї вже була алергічна реакція ( третій огляд був в найближчі дні, на протязі днів десяти), кровомазання не припинялось,у зв`язку з чим було рекомендовано збільшити дозування препарату Утрожестан, На наступний раз було призначено прийти через певний проміжок часу і було призначено дві дати, що зазначено в останньому документі. Якщо на момент першої дати не стане гірше, вона може не приходити, так як УЗД робити не будуть, а на УЗД прийти 09 жовтня, зазначено, що УЗД буде проводитися 09 жовтня, якщо не буде збільшуватися кровотеча, та вона небуде порушувати постільний режим. На момент 28 вересня у неї не збільшувалась кровотеча, бо вона дотримувалась постільного режиму, тому вона не прийшла і збиралася прийти 09 числа на УЗД. 01 жовтня по телефону домовилась з завідуючій відділення Інституту акушерства і гінекології о консультації, тому що відчувала по собі що щось не так. І домовилась, що приїдедо неї 10 числа, після УЗД. Але восьмого числа вранцівстала до туалету, відчула різкий біль в низу живота, дуже сильний, до втрати свідомості, чоловік був в цей час дома, коли вона прийшла до тями то сказала чоловіку, що б він зателефонував до Інституту гінекології та акушерства, бо відчувала що стан не є нормальним, він зателефонував лікарю, з якою домовились о консультації і вона сказала швидко їхати до неї. На першому УЗД в Інституті лікар повідомила мені, що в неї ліва позаматкова вагітність з розривом труби, потім перед операцією лікар, який оперував, встановив діагноз - розрив лівої труби вагітності в ній та направив негайно на операцію. Потім лікар ОСОБА_20 під час УЗД повідомив, що в неї в розриві трубі знаходиться ембріон з серцебиттям і що окрім того, що треба спасати мене, потрібно вбити дитину, оскільки серцебиття вже не було. Їй була проведена лаброскопія, видалення ембріона, пластика однієї труби та перевірка іншої труби. 09 жовтня ( на наступний день після операції) коли вона була в реанімації їй зателефонувала ОСОБА_21 , так як вона знала, що 09 числа повинна прийти на УЗД, і запитала чому не прийшла, вона повідомила, що її прооперували. Повідомила що в неї була позаматкова вагітність, на що ОСОБА_21 відповіла, що у їх було певно дві - і в матці, і в трубі. Під час повторного допиту в суді першої інстанції потерпіла зазначила, що з лікарні "СантаЛен" не телефонували першого жовтня, а тільки дев`ятого. Станом на момент вагітності хронічних захворювань не мала ( захворювання кишкового тракту, аборти). Перед вагітністю вона разом з чоловіком пішли до лікарів, зробили перевірку здоров`я і були абсолютно здорові;

показанням свідка ОСОБА_22 , який в суді пояснив, що потерпіла є його дружиною та її вагітність була запланованою. Так, в вересні 2015 року, знайшли клініку «СантаЛен» та записалися на консультацію на 21 вересня 2015 року, під час якої дружині було повідомлено, що є вірогідність викидня, лікар призначив препарати та наступну дату огляду на 24 вересня 2015. 24 вересня 2015 року вони на консультацію та рекомендаціями лікаря були надалі приймати препарати, які їй були призначені . Наступна дата огляду була призначена на 28 вересня 2015 року, та в той день загроза викидня зберігалась та лікарем було рекомендовано постільний режим та прийом ліків, які були призначені. Врекомендаціях від 28 вересня 2015 року було написано, що наступна консультація 01.10.2015, з урахування того, якщо стан здоров`я дружини погіршиться, якщо буде краще, або стан дружини здоров`я дружини не зміниться, то прийти 9-10 жовтня 2015 року на огляд. В період з 28.09. по 01.10.2015 року стан дружи не погіршився, був стабільним. З 02.10.2015 по 05.10.2015 року стан був стабільний, оскільки краще дружині не ставало, то він наполіг на проведенні огляду в іншій клініці, а саме в Інститут педіатрії , акушерства та гінекології, де домовилися про огляд 08 жовтня. 08 жовтня 2015 року дружині стало погано, болі внизу живота у зв`язку з чим було прийнято рішення їхати до лікаря. В Інституту їх вже чекали та лікар особисто робив огляд дружини та показував іншім лікарям та йому, що плід знаходиться в трубі і його слова були такими: « Як таке можна було не побачити, якщо у плода вже є серцебиття?» . Після цього він повідомив, що терміново потрібна операція, так як стався розрив труби і йде внутрішня кровотеча. Після операції вийшов лікар та повідомив, що плід був в трубі, труби не вирізали. Свідок уточнив, чи можливо це було побачити раніше (побачити те, що плід знаходився в трубі), на що лікар відповів що так. Додатково повідомив, що лікар ОСОБА_7 після огляду 28.09.2015 року не призначала обов`язкового візиту через три дні з аналізом крові на ХГЧ. Зі слів дружини необхідності прибуття 01.10. не було.

показанням свідка ОСОБА_16 , яка працює директором - керівником клініки «СантаЛен», та пояснила суду, що обвинувачена є її підлеглою, працює в медичному центрі «СантаЛен» акушером - гінекологом. У грудні 2015 року прийшли ОСОБА_11 з чоловіком з листом від адвоката та попросили прийняти цей лист. Після чого була створена комісія для вивчення цієї скарги, а також особисто була вивчена амбулаторна картка пацієнтки ОСОБА_11 , з якої вона може повідомити, що ОСОБА_11 з`явилася на прийом до лікаря ОСОБА_7 21.09.2015 року із скаргами на кровомазани із статевих шляхів. На запитання лікаря ОСОБА_11 відповіла, що болів внизу живота не має та остання менструація була 22.08.2015 року, тест на вагітність позитивний, ця інформація є і в консультаційних висновках та амбулаторній карточці пацієнта. Також ОСОБА_11 надала результати аналізу ХГЧ від 21.09.2015 року, зробленого в лабораторії Неолаб, показники ХГЛ становили 849 мулів, що відповідно до шкали вимірювання відповідає двом - трьом тижням вагітності. Згідно консультаційного висновку лікаря гінеколога ОСОБА_7 від 21.09.2015 року був проведений огляд ОСОБА_11 на кріслі. При огляді на кріслі виявлено кровомазання статевих шляхів, мазки придатків безболісні, що свідчить про відсутність внутрічеревної кровотечі. ОСОБА_11 21.09.2015 року було проведено УЗД органів малого тазу, згідно з висновком від 21.09.2015 року виявлено гіпоехогенне включення 3-4 мм, що вказує на плідне яйце, а також і висновку УЗД ознаки малого терміну вагітності під питанням. Відповідно до клінічної картини, зібраних скарг, огляду, також проведеного результату УЗД лікар ОСОБА_7 ставить попередній діагноз про вагітність малих термінів та загрозу самовільного викидня. З пацієнткою була проведена бесіда, щодо неможливості на даному етапі виключити і позаматкову вагітність та завмерлу вагітність, так як дуже малий термін вагітності. У зв`язку тим, що була обрана очікувальна тактика та клінічне спостереження клієнта, ОСОБА_7 рекомендувала лабораторні обстеження ХГЛ дворазові з інтервалом три - чотири дні загальний аналіз крові з формулою УЗД малого тазу на 28.09 та наступна консультація лікаря 24.09.2015 року. Подальше визначення тактики лікування та ведення жінки після дообстеження. З амбулаторної картки видно, що пацієнтка звернулася до ОСОБА_7 , на рекомендовану консультацію 24.09.2015 року, з результатами лабораторної діагностики від 23.09.2015 року, а саме аналіз ХГЧ та загальний аналіз крові, скарги пацієнта, що є кровомазання, болів внизу живота не має. Згідно результатів аналізу крові рівень ХГЧ , показники відповідають трьом - чотирьом тижням вагітності, відмічається позитивна динаміка, тобто лікар порівнює перший результат аналізу крові і наступний, відмітилась позитивна діагностика, загальний аналіз крові в нормі. Наступна консультація була призначена на 28.09.2015 року. Пацієнтка звернулась на цю консультацію 28.09.2015 року і проводили УЗД обстеження та консультацію. 29.09.2015 року ОСОБА_7 провела огляд і УЗД і рекомендувала пацієнтці ОСОБА_11 продовжити спостереження динамічне і призначила консультацію на 01.10.2015 року з третім результатом аналізу ХГЧ, потрібно було і в третій раз подивиться на динаміку зростання цього гормону ХГЛ і призначена консультація та огляд. Їй відомо, що ОСОБА_11 не з`явилася на наступний візит до лікаря гінеколога 01.10.2015 року.

Показанням обвинуваченоїОСОБА_7 , яка в суді першої та апеляційної інстанції повідомила, що 21 вересня 2015 року звернулась пацієнтка ОСОБА_11 із скаргами на кровомазання із статевих шляхів, яке виникло протягом двох годин, на фоні затримки два дні. При собі ОСОБА_11 мала кров ХГЧ, це тест на вагітність, і показники вказували на те, що дана жінка має вагітність. Також була оглянута жінка, проведено ультразвукове обстеження органів малого тазу, де було виявлено в порожнині матки гіпоехогене включення, що можна було сказати, запідозрити вагітність даної жінки. По УЗД не було виявлено розширення труб, ніяких новоутворень, і в порожнині за маткою не було рідини, що вказує на відсутність внутрішньої кровотечі. Жінці було вказано, що це є кілька діагнозів, так як порушення менструального циклу, вагітність малих термінів і також повідомлено про позаматкову вагітність, а також може бути порушення, запропонована госпіталізація у відділення гінекологічне, на що пацієнтка відмовилась. Потерпілій було повідомлено, що при різких болях внизу живота, при посилення кровотечі, взагалі кровотечі вона негайно має звернутися в гінекологічне відділення. По діагнозу встановлено вагітність малого терміну, загроза переривання вагітності під знаком питання. Наступний візит був призначений для динамічного спостереження, що передбачає наказ МОЗ України № 676 від 31.12.2004 року «якщо в жінки бажана вагітність, не має ургентної ситуації для госпіталізації в стаціонар, вона спостерігається в умовах денного стаціонару, тобто вдома». І для динамічного спостереження було рекомендовано повторити контроль крові на ХГЧ , а також контроль УЗД, для того щоб побачити як росте плідне яйце і чи не має ускладнень під час даної вагітності. Під час другої консультації 24 вересня 2015 року вона прийшла із аналізами: із результатами ХГЧ від 23.09.2015, що відповідало на три - чотири тижні вагітності, і на момент візиту 24.09.2015 року скарг на наявність виділень не має, то виділення у жінки були відсутні, також болів внизу живота не було і потреби для госпіталізації не було, для динамічного спостереженнялікар все - таки наполягала на госпіталізації, на що ОСОБА_11 відмовилась і сказала, що буде вдома. Під час третьої консультації 28.09.2015 року була проведена УЗД, була позитивна динаміка гіпоехогенно включення, що нагадувало плідне яйце, 6,5 мм, відхилень від норми по УЗД на той момент не було. Розширення труб не було, позитивна динаміка приросту гіпоехогенного включення давало привід стверджувати що все таки вагітність є, прогресує, але виключати що можливо інша вагітність існує, не можна було і ОСОБА_11 про це було повідомлено. На що вона категорично відмовлялась, тому що першу її дитину в пологовому будинку скалічили. Наступний раз візит був призначений, здається, на перше число, знову призначено кров на ХГЧ і для контрольного УЗД. На кожному візиті повідомлялось, що при будь - яких погіршеннях стану вона має звернутися в швидку і їхати в найближче гінекологічне відділення. 01 жовтня ОСОБА_11 не з`явилась, аналізи не принесла і УЗД вона не змогла зробити, бо її не було, надати можливість її обстежити і встановити діагноз, або запідозрити позаматкову вагітність в трубі неможливо. Можливо першого числа вона б побачила позаматкову вагітність бо на перше число вже було десь близько п`яти тижнів вагітності, можливо і видно б було, тому що на 08 число це вже було шість тижнів і кілька днів, тому звичайно восьмого числа цю вагітність можна було гарно побачити. 08.10.2015 року ОСОБА_11 подзвонила, це був ранок, повідомила що в неї заболів живіт, кров`янистих виділень у неї не було (так вона повідомила мені по телефону), вона їй сказалаїхати в стаціонар. Повідомила, що її стаж роботи гінекологом на момент звернення потерпілої складав 9 років. Стаж лікаря УЗД - 4 роки. Достатній стаж при умові, що для встановлення вірного діагнозу є підстави. Скарг від потерпілої на посилання кров`янисті виділення не було. Навпаки на другому візиті у неї взагалі відсутні були скарги на третьому візиті також. Позаматкову вагітність вона могла б побачити на шостому тижні.Все виконувалось за протоколом та наказом.

Крім зазначених показань, судом досліджено такі докази: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000214 від 23.01.2016р. за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 140 КК України (том 1, а.с. 151); протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (том 1, а.с. 152);копію паспорту на ім`я ОСОБА_11 (том 1, а.с. 153);копію консультативного висновку лікаря - гінеколога від 21.09.2015р., відповідно до якого були скарги на кровомазання, діагноз - загроза самовільного викидня в малому терміні вагітності, рекомендації з лікування, наступна консультація з результатами дообстеження, отримана інформована добровільна згода пацієнта ( ОСОБА_11 ) на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення (том 1, а.с. 157);копію УЗД обстеження органів малого тазу від 21.09.2015р. із заключенням - «ознаки вагітності малого терміну ?», рекомендація - узд контроль через 7 днів, отримана інформована добровільна згода пацієнта ( ОСОБА_11 ) на проведення діагностики (том 1, а.с. 158-159); копія консультативного висновку лікаря - гінеколога від 24.09.2015р., відповідно до якого були скарги на посилення кров`яністих виділень, зуд шкіри, пчихання, діагноз - загроза переривання вагітності малого терміну, рекомендації з лікування -утрожестан, лоратадін, обстеження: ОМТ - 27.09-28.09, наступна консультація - 28.09.2015р. з результатами УЗД ОМТ, отримана інформована добровільна згода пацієнта ( ОСОБА_11 ) на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення (том 1, а.с. 160); копію консультативного висновку лікаря - гінеколога від 28.09.2015р., відповідно до якого були скарги на кровомазання, забарвлення з червоного на тьогтьоподібне, діагноз - загроза самовільного викидня в малому терміні вагітності (4 т) лейоміома матки, рекомендації з лікування - продовжити утрожестан, корекція лікування та ведення після контролю ХГЛ, наступна консультація - 01.10.2015р., отримана інформована добровільна згода пацієнта ( ОСОБА_11 ) на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення (том 1, а.с. 154); копію ультразвукового обстеження органів малого тазу від 28.09.2015р. із заключенням - ознаки вагітності малого терміну (4т), лейоміома, рекомендація - узд контроль через 10 днів, отримана інформована добровільна згода пацієнта ( ОСОБА_11 ) на проведення діагностики (том 1, а.с. 155-156); копію загального аналізу крові ОСОБА_11 (том 1, а.с. 161); копію пренатальної гормональної діагностики ОСОБА_11 (том 1, а.с. 162-163); копію епікризу ОСОБА_11 за №904, знаходження в клініці планування сім`ї з 08.10.2015р. по 13.10.2015р., клінічний діагноз - лівобічна трубка порушена вагітність, хронічний двобічний сальнінгоофорит, спайковий процес органів малого тазу, за ургентними показаннями проведена лапароскопія, двобічний сальнінгооваріолізіс, лівобічна сальінготомія з видаленням плідного яйця, правобічна сальмінгостомія, хромогідротубація, лікувально - діагностична вишкрібання стінок порожнини матки (том 1, а.с. 164); копію висновку патолого - гістологічного дослідження №7239-46 від 08.10.2015р. (том 1, а.с.165); постанову про створення групи слідчих у кримінальному провадженні від 21.05.2018р. (том 1, а.с. 168-169); доручення про проведення досудового розслідування від 23.01.2016р. (том 1, а.с. 170); заяву про залучення до провадження як потерпілої ОСОБА_11 (том 1, а.с. 171); копію ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13.04.2016р. (том 1, а.с. 172-174); протокол тимчасового доступу до речей і документів від 21.04.2016р. (том 1, а.с 175-177); копію ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 13.04.2016р. (том 1, а.с. 178); протокол тимчасового доступу до речей і документів від 22.04.2016р. (том 1, а.с 179-181);супровідний лист Київського міського пологового будинку №3 від 18.05.2016р. за №398 (том 1, а.с. 182); постанову про призначення комісійної судово - медичної експертизи від 26.04.2016р. із супровідним листом (том 1, а.с. 184-186);висновок експерта №44/к, відповідно до якого потерпілій ОСОБА_11 в медичному центрі СантаЛен діагноз було встановлений невірно, потерпілій ОСОБА_11 під час проведення обстежень в медичному центрі СантаЛен в період з 21.09.2015 року по 08.10.2015 року була можливість встановити правильний діагноз і теоретично можливо було «…уникнути подальшого розвитку захворювання лівобічної трубної вагітності». У разі своєчасного встановленого діагнозу позаматкової вагітності необхідно було провести оперативне втручання (лапароскопія, лапаротомія). Беручи до уваги дані наданих медичних документів, можливо зробити висновок, що у потерпілої ОСОБА_11 яких - небудь захворювань «… які б могли потягнути до виникнення лівобічної трубної вагітності» не було. Після проведення операції 08.10.2015р. в ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » потерпіла ОСОБА_11 може завагітніти природнім шляхом, але є великий ризик повторної позаматкової вагітності. Недіагностування лікарем медичного центру СантаЛен наявності у ОСОБА_11 позаматкової вагітності не дало можливості планового лікування цієї патології та призвело до порушення цілісності (розриву) лівої маткової труби через розвиток у неї плідного яйця, що є загрозливим для життя станом та потребувало проведення негайного (за життєвими показами) оперативного лікування для збереження життя пацієнтки. Терміни «недбалість чи несумлінне виконання професійних обов`язків» є юридичними і тому їх трактування не входить до компетенції судово - медичної експертизи. (том 1, а.с. 187-219); постанову про призначення додаткової комісійної судово - медичної експертизи від 22.06.2017р. з супровідним листом (том 1, а.с. 220-222);висновок експерта №65/к від 27.06.2017р., в якому зазначається, що відповідно до «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 від 17.01.1995р. МОЗ України, згідно з пунктом 1.3. «У випадку неналежного надання медичної допомоги, що виявилось у порушенні анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, експерта комісія вправі розглядати це порушення як тілесне ушкодження і визначити ступінь його тяжкості за цими Правилами». У потерпілій ОСОБА_11 мало місце тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя, відповідно до підпункту л) п. 2.1.3. вищезазначених «Правил…» (том 1, а.с. 223-249); копію ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 24.10.2017р.(том 2, а.с. 1-4); протокол тимчасового доступу до речей і документів від 07.11.2017р. (том 2, а.с 5-8); копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «Медичний центр «СантаЛен» (том 2, а.с. 9); копію довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України щодо ТОВ «Медичний центр «Сантален» (том 2, а.с. 10); копію статуту ТОВ «Медичний центр «Сантален» (том 2, а.с. 11-18); копію характеристики на ОСОБА_7 (том 2, а.с. 19-20);копія наказу ТОВ «Медичний центр «СантаЛен» від 23.12.2015р. №81-к про проведення службового розслідування (том 2, а.с. 21-22);копія протоколу засідання комісії із службового розслідування випадку невстановлення діагнозу «позаматкова вагітність» у пацієнтки ОСОБА_11 від 25.12.2015р. (том 2, а.с. 23-27); копіїзаяв ОСОБА_7 (том 2, а.с. 28); (том 2, а.с. 29); (том 2, а.с. 30); копію особової картки працівника ОСОБА_7 (том 2, а.с. 31, 80); копію військового квитка ОСОБА_7 (том 2, а.с. 32-33);копію посвідчення НОМЕР_2 (том 2, а.с. 34); копію сертифікату спеціаліста НОМЕР_3 (том 2, а.с. 35);копію посвідчення НОМЕР_4 (том 2, а.с. 36);копію сертифікату лікаря - спеціаліста та посвідчення №4(том 2, а.с. 37); копія диплому спеціаліста, виданого ОСОБА_7 за кваліфікацією лікар (том 2, а.с. 38); копію картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_7 (том 2, а.с. 39); копію паспорту на ім`я ОСОБА_7 (том 2, а.с.40);копію трудової книжки ОСОБА_7 (том 2, а.с. 41-46); копію посадової інструкції лікаря з ультразвукової діагностики ТОВ «Медичного центру «Сантален» ОСОБА_7 (том 2, а.с. 47-50); копію посадової інструкції лікаря акушера - гінеколога ТОВ «Медичний центр «Сантален» ОСОБА_7 (том 2, а.с. 51-55);копію змін до статуту ТОВ «Медичний центр «Сантален» (том 2, а.с. 56-57); копію витягу з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ТОВ «Медичний центр «Сантален» (том 2, а.с. 58); копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ТОВ «Медичний центр «Сантален» (том 2, а.с. 59-61); копію ліцензії ТОВ «Медичний центр «Сантален» з медичної практики (том 2, а.с. 62);копію акредитаційного сертифікату №013295 ТОВ «Медичний центр «Сантален» (том 2, а.с. 63); копію повідомлення про реєстрацію платника страхових внесків(том 2, а.с. 64); копію витягу з реєстру платників податку (том 2, а.с. 65); копію довідки про взяття на облік платника податків № НОМЕР_1 ТОВ «Медичний центр «Сантален» (том 2, а.с. 66); копію наказу №40-п від 10.06.2015р. про прийняття на роботу ОСОБА_7 (том 2, а.с. 67); клопотання експерта Київського науково - дослідного експертно - криміналістичного центру №528 від 03.12.2017р. (том 2, а.с. 68);супровідний лист №19/111/8-4/4008 від 29.01.2018р. (том 2, а.с. 69);висновок експерта №8-4/2496 від 25.01.2018р., згідно якого підписи в консультативних заключеннях лікаря - гінеколога в щоденнику пацієнта ОСОБА_11 виконані ОСОБА_7 (том 2, а.с. 71-79);анкету ОСОБА_7 (том 2, а.с. 81);висновок експерта №21/к від 15.05.2018р. про те, що потерпілій ОСОБА_11 працівником ТОВ «СантаЛен» ОСОБА_7 діагноз був встановлений невірно, під час проведення обстежень медичним працівником ТОВ «СантаЛен» ОСОБА_7 була можливість встановити вірний діагноз потерпілій ОСОБА_11 , вірний діагноз потерпілій ОСОБА_11 було встановлено 08.10.2015р. в ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а саме: «Лівобічна трубна вагітність», під час проведення обстежень в медичному центрі СантаЛен медичний працівник ТОВ «СантаЛен» ОСОБА_7 повинна була кваліфіковано виконувати свої професійні обов`язки, у потерпілій ОСОБА_11 мало місце тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя, відповідно до підпункту л) п.2.1.3 вищезазначених «Правил….». Комісія експертів вважає, що «….невстановлення вірного діагнозу потерпілій ОСОБА_11 медичним працівником ТОВ «СантаЛен» ОСОБА_7 та настання тілесних ушкоджень наявних у потерпілої ОСОБА_11 » перебувають у прямому причинно - наслідковому зв`язку (том 2, а.с. 82-86); протокол огляду документа від 21.05.2018р. (том 2, а.с. 87-90); медичну карта ОСОБА_11 (том 2, а.с. 91);протокол огляду документа від 21.05.2018р. (том 2, а.с. 91а-94); постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 21.05.2018р. (том 2, а.с. 95-96); медична карта хворого №904 (том 2, а.с. 97); вимогу щодо наявності судимості ОСОБА_7 , судимість відсутня (том 2, а.с. 98); довідки щодо відсутності на обліку у лікаря нарколога та психіатра ОСОБА_7 (том 2, а.с. 99); постанову про зупинення досудового розслідування від 10.07.2018р.; виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_7 , довідка №21, лист Ірпінського пологового будинку №107 від 09.07.2018р. (том 2, а.с. 100-106); постанову про відновлення досудового розслідування від 26.07.2018р. (том 2, а.с. 107-110); копію ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 06.06.2018р. (том 2, а.с. 111-117);

клопотання захисника ОСОБА_7 про проведення судово - медичної експертизи (том 3, а.с. 114-118);супровідний лист (том 3, а.с. 119);копію ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 11.07.2018р.(том 3, а.с. 120-124); висновок експерта №247-А/19 від 07.10.2019р., складеного судово - медичною експертною комісією ДУ «Головне бюро судово - медичної експертизи МОЗ України», відповідно до якого знижені концентрації ХГЛ можуть свідчити про ектопічну (позаматкову) вагітність, з метою встановлення правильного діагнозу, а саме виявлення вагітності та її локалізації чи загрози переривання вагітності, лікар - гінеколог повинен призначати дослідження щодо рівня вказаного гормона в організмі жінки. Таким чином «….неявка ОСОБА_11 на рекомендовану ОСОБА_7 консультацію 01.10.2015р. з результатами аналізів ХГЛ в динаміці» лишила лікаря гінеколога можливості встановлення правильного діагнозу та «…подальшого проведення корекції лікування та ведення пацієнтки». За даними спеціальної медичної літератури, які постійно знаходять своє підтвердження у повсякденній практиці, факторами ризику виникнення позаматкової вагітності є запальні захворювання матки та придатків матки в анамнезі, спайкові зміни органів малого таза внаслідок перенесених раніше операцій на внутрішніх статевих органах, пельвіоперитоніту, абортів, порушення гормональної функції яєчників, довготривале використання внутрішньоматкових контрацептивів та ін. Тобто, у даному випадку «… аборт, апендектомія, лейоміома матки та хронічний двосторонній сальпінгоофорит» могли бути «… бути факторами ризику та призвести до виникнення позаматкової вагітності». Після проведеного хірургічного втручання щодо позаматкової вагітності та пластики маточної труби настання вагітності у ОСОБА_11 природнім шляхом є можливим. Такі «…такі клінічні ознаки як затримка місячного циклу на 2 дні, кровомазання зі статевих шляхів, позитивний тест на вагітність, результат аналізу ХГЛ, показник якого становив 849 mU/mL (відповідно до шкали вимірювання відповідає 2-3 тижням вагітності), що відмічалось у ОСОБА_11 », не є характерними клінічними ознаками виключно для трубної позаматкової вагітності і можуть вказувати на інші види позаматкової чи маткової вагітності. Для встановлення правильного діагнозу лікар - гінеколог повинен призначити повторне визначення рівня хоріонічного гонадотропіну та повторний огляд жінки, що в даному випадку і було зроблено. Саме неявка пацієнтки на повторний огляд не дозволила лікарю - гінекологу встановити правильний діагноз та призначити відповідне лікування. У даному випадку немає підстав стверджувати, що хірургічна тактика могла б змінитися за умови встановлення діагнозу позаматкової вагітності до 08.10.2015р. Таким чином комісія не вбачає причинного зв`язку між діями лікаря - гінеколога ОСОБА_7 та виникненням «…позаматкової вагітності у пацієнтки ОСОБА_11 .?» і хірургічним втручанням з приводу позаматкової вагітності. У даному випадку комісія не виявила даних, які б свідчили про неналежне надання медичної допомоги, а тому «….експертні висновки за результатами проведених комісійних судово - медичних експертиз (висновок експерта №21/к від 15.05.2018р., висновок експерта №65/к від 27.06.2017р. та висновок експерта №44/к від 05.10.2016р.), щодо: визначення наявності у ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень» не можна вважати обгрунтованими та підтвердженими об`єктивними медичними даними (том 3, а.с. 125-163).

Як слідує з вироку, суд першої інстанції безпосередньо дослідив та надав оцінку доказам, покладеним органом досудового розслідування в основу пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний із зазначених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зазначених наданих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, з урахуванням норм статей 368, 370 КПК України, прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого їй діяння.

Так, стороною обвинувачення інкриміновано ОСОБА_7 неналежне виконання своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого, а саме те, що ОСОБА_7 , займаючи посади лікаря акушера - гінеколога та за сумісництвом лікаря з ультразвукової діагностики ТОВ «МЦ «Сантален» неналежно виконала свої професійні обов`язки, передбачені розділом №2 її посадових інструкцій акушера - гінеколога та лікаря з ультразвукової діагностики внаслідок недбалого до них ставлення, встановила ОСОБА_11 невірний діагноз, маючи можливість встановити його вірно, і внаслідок неналежного надання медичної допомоги хворій ОСОБА_11 , у останньої мало місце тяжке тілесне ушкодження, що перебуває у прямому причинно - наслідковому зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_7 своїх професійних обов`язків.

Невиконання чи неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, визнається злочином за наявності трьох ознак у їх сукупності: 1) діяння; 2) наслідки; 3) причинний зв`язок між ними. Відсутність однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 140 КК України.

Неналежне виконання професійних обов`язків має місце у разі, коли медичний працівник виконує свої обов`язки не у повному обсязі, недбало, поверхово, не так, як цього вимагають інтереси його професійної діяльності.

Між діянням і вказаними наслідками повинен бути встановлений причинний зв`язок, для чого, як правило, призначається судово-медична експертиза.

У разі, коли наслідки для хворого не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням медичним працівником своїх професійних обов`язків, а настали внаслідок інших обставин, відповідальність за ст. 140 КК України виключається.

Диспозиція ч. 1 ст. 140 має бланкетний характер, у кожному конкретному випадку має встановлюватися, які саме професійні обов`язки покладались на винну особу і які з цих обов`язків не виконані взагалі або виконані неналежним чином, а також вимоги яких конкретно нормативних актів (інструкцій, правил, вказівок тощо) порушено винним.

Згідно обвинувачення ОСОБА_7 порушила розділ №2 її посадових інструкцій акушера - гінеколога та лікаря з ультразвукової діагностики внаслідок недбалого до них ставлення.

При цьому, судом зазначено, що в даному випадку інкриміноване обвинуваченій ОСОБА_7 кримінальне правопорушення є неконкретним, з огляду на те, що як на підставу для визначення ОСОБА_7 ознак неналежного виконання своїх професійних обов`язків стороною обвинувачення було надано копії посадових інструкцій лікаря з ультразвукової діагностики та лікаря акушера - гінеколога ТОВ «Медичного центру «Сантален» ОСОБА_7 (том 2, а.с. 47-55), дослідженням яких можна дійти висновку, що вони містять загалом 67 пунктів завдань та функціональних обов`язків обох лікарів.

Також, вироком встановлено, що у консультативному висновку лікаря - гінеколога від 28.09.2015р. ОСОБА_7 визначає наступну дату консультації - 01.10.2015р. Висновок має підпис потерпілої ОСОБА_11 із застереженням про можливе ускладнення лікувального процесу та негативного стану здоров`я у разі недотримання рекомендацій лікуючого лікаря, режиму прийому призначених препаратів та безконтрольного самолікування.

В суді першої інстанції, що знайшло своє підтвердження і в апеляційному суді, було встановлено, що потерпіла не заперечувала факту її відсутності на прийомі 01.10.2015р., а показання потерпілої про те, що можна було не з`являтись на консультацію 01.10.2015р. матеріалами кримінального провадження не підтверджуються. При цьому, судом обгрунтовано встановлено під час судового розгляду, що відвідування консультації 01.10.2015р. було б вкрай важливе для моніторингу в динаміці стану здоров`я потерпілої ОСОБА_11 .

Окрім того, висновком експерта №247-А/19 від 07.10.2019р., складеного судово - медичною експертною комісією ДУ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », встановлено:«….неявка ОСОБА_11 на рекомендовану ОСОБА_7 консультацію 01.10.2015р. з результатами аналізів ХГЛ в динаміці» лишила лікаря гінеколога можливості встановлення правильного діагнозу та «…подальшого проведення корекції лікування та ведення пацієнтки». (п.1,2 Підсумків). Для встановлення правильного діагнозу лікар - гінеколог повинен призначити повторне визначення рівня хоріонічного гонадотропіну та повторний огляд жінки, що в даному випадку і було зроблено. Саме неявка пацієнтки на повторний огляд не дозволила лікарю - гінекологу встановити правильний діагноз та призначити відповідне лікування (п.4-6,8 Підсумків).

Таким чином, колегія суддів вважає, що зроблений місцевим судом висновок про те, що неявка потерпілої ОСОБА_11 на консультацію 01.10.2015р. відбулась не з вини лікаря - обвинуваченої ОСОБА_7 , у зв'язку з чим остання не мала можливості виконати свої обов`язки належним чином, є обгрунтованим та таким, що грунтується на безпосередньо досліджених та оцінених судом доказах в сукупності.

Всупереч доводів поданих апеляційних скарг, суд першої інстанції за встановлених фактичних обставин кримінального провадження та досліджених у судовому засіданні доказів дійшов висновку, що прокурором не доведено поза розумним сумнівом допустимими і достатніми доказами вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України і виправдав її, і такий висновок суду є належно обгрунтованим та вмотивованим.

Доводи поданих апеляційних скарг про те, що суд взяв до уваги лише показання ОСОБА_7 , поклавши їх в основу виправдувального вироку, не надавши належної оцінки показанням потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_13 , спростовуються вироком суду, з якого вбачається, що судом в повній мірі проаналізовано та оцінено показання потерпілої, свідків, обвинуваченої ОСОБА_7 , в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними в матеріалах справи доказами.

Посилання апелянтів на те, що вироком не враховано висновків експертів №21/к від 15.05.2018р., №65/к від 27.06.2017р. та №44/к від 05.10.2016р., є неспроможними, з огляду на те, що судом у відповідності до ч. 10 ст. 101 КПК України, надано оцінку вказаним висновкам експертів та обгрунтовано надано перевагу висновку, складеному судово-медичною експертною комісією ДУ «Головне бюро судово - медичної експертизи МОЗ України»(найвища ексипертна установа у системі закладів судово-медичної експертизи) № 247-А/19 від 07.10.2019 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що доводи за яких апелянти вказують на недопустимість як доказу висновку № 247-А/19 від 07.10.2019 року, є непереконливими, оскільки підстав, за яких даний доказ у відповідності до вимог ст. 87 КПК України можна визнати недопустимим, в ході апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження встановлено не було.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки наведені у вироку суду першої інстанції не спростовуються доводами апеляційних скарг прокурора та потерпілої.

Перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційних скарг, обставин та фактів, які могли б вплинути на обґрунтованість прийнятого судом рішення щодо визнання невинуватою та виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 140 КК України, і не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які можуть бути підставою скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційних скарг, і не знаходить підстав для скасування вироку, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 09 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: