Справа № 592/8136/21
Провадження № 1-кп/591/232/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2024 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження щодо обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харків, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 разом з особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження згідно постанови від 29.06.2021 року - а.с.162-167 - т.1) обвинувачується у вчинені замаху на умисне пошкодження майна шляхом підпалу, що належало ОСОБА_6 , за таких, сформульованих в обвинувальному акті, обставин:

09.04.2021 року близько 04-00 год. особа, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, разом з ОСОБА_5 домовились спільно вчинити пошкодження чужого майна, а саме: домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_6 , розподіливши між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_5 повинен був кинути заздалегідь заготовлену скляну пляшку зеленого кольору заповнену невідомою речовиною, підпаливши її, а особа, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, повинен був спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб у разі виникнення небезпеки викриття їх злочинної діяльності сторонніми особами, попередити про це ОСОБА_5 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, ОСОБА_5 09.04.2021 року близько 04-00 год., діючи в межах спільної злочинної змови, перебуваючи біля будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , кинув заздалегідь заготовлену скляну пляшку зеленого кольору заповнену світлими нафтопродуктами, попередньо підпаливши її, на територію подвір`я вищезазначеного домоволодіння, яке належить ОСОБА_6 . В цей час особа, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, діючи відповідно до розподілених ролей, перебуваючи біля будинку в автомобілі «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб у разі виникнення небезпеки викриття злочинної діяльності сторонніми особами, попередити про це ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_5 та особа, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, покинули місце вчинення злочину, однак свій злочинний умисел, направлений на пошкодження майна ОСОБА_6 шляхом підпалу, не довели до кінця з причин, що не залежали від їх волі, так як заздалегідь заготовлена ними скляна пляшка зі світлими нафтопродуктами не загорілась.

Але, вказане обвинувачення суд вважає недоведеним.

Так, у судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнавав, заперечував свою причетність до події, про яку йдеться в обвинувальному акті, та факт перебування 09.04.2021 року близько 04-00 год. біля будинку АДРЕСА_2 . Надаючи пояснення суду, повідомив, що мешкає у м. Харків та 09.04.2021 року він приїзжав у гості до своєї знайомої - ОСОБА_7 у м. Лебедин, а ввечері з нею посварився. Після чого вирішив їхати додому. Пішов від неї, зупинив машину, попросив раніше незнайомого йому водія довести його у м. Харків. Водій зупиненого ним автомобіля погодився, тільки сказав, що потрібно заїхати на заправку, щоб заправити автомобіль. Коли вони під`їхали до заправки, яка знаходилась поруч, буквально в метрах 10 від місця, де він сів у автомобіль, то відбулось їх затримання. Чому його затримали він не розумів. Після цього його відвезли у райвідділ, де він провів всю ніч. Під час затримання у нього забрали всі його речі, у тому числі рюкзак, у якому знаходився його мобільний телефон. Віддали ці речі йому тільки через місяць. Номером телефону, на який вказував прокурор та який зазначено у протоколах НС(Р)Д як нібито належний йому, він ніколи не користувався. Це могли перевірити коли вилучали його телефон під час затримання. Голос, який зафіксовано на дисках - додатках до протоколів НС(Р)Д, йому не належить. Прізвище водія, якого він зупинив - ОСОБА_8 , він дізнався лише під час досудового розслідування. В той день, коли його зупинив, то бачив його вперше та ніколи до цього з ним не спілкувався. Ніколи не бачив і не знає потерпілого та в м.Сумах у день, про який йдеться в обвинувальному акті, він не був взагалі. Тобто, до обставин, що зазначені в обвинувальному акті, він не причетний. Зазначав, що є законослухняним громадянином, працює та характеризується виключно позитивно. Тому просив його виправдати.

Захисник у вступній промові (а.с. 160 - т.2) та під час судового розгляду стверджував, що подія, про яку йдеться в обвинувальному акті, є легендою чи версією органів досудового розслідування, але доказів на підтвердження такої версії або на підтвердження винуватості ОСОБА_5 стороною обвинувачення не зібрано, обвинувачення ґрунтується виключно на припущеннях. Натомість, під час досудового розслідування у справі було допущено цілий ряд порушень як вимог КПК, так і істотно порушено права і свободи його підзахисного. Вважав, що в даному випадку ніякої шкоди не завдано, та не доведено наявності умислу, мотиву та мети знищення майна потерпілого, тому взагалі відсутній склад злочину. Крім того, на його переконання, суду не було надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження обставин обвинувального акту, які б давали підстави слідчому та прокурору інкримінувати ОСОБА_5 вчинення злочину разом з іншою особою, а саме: відсутні взагалі докази на підтвердження таких обставин, що зазначені в обвинувальному акті, як те що ОСОБА_5 домовлявся з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, про спільне вчинення пошкодження майна потерпілого; що вони розподіляли між собою ролі; що вони разом вчиняли вказані в обвинувальному акті дії; що ОСОБА_5 перебував в одному автомобілі «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_1 в м.Суми з особою, матеріали стосовно якої виділені в окреме провадження, в м.Суми та біля будинку за адресою: АДРЕСА_2 . За таких обставин, просив виправдати його підзахисного.

Потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що проживає у будинку АДРЕСА_2 . У 2021 році, точної дати події, про яку йдеться в обвинувальному акті, він не пам`ятає, близько 04-00 год. ранку, він спав та прокинувся, бо почув, що розбилось скло та загавкали собаки. Відразу він вийшов у двір та побачив розбиту пляшку та сліди рідини, що була у пляшці, на стіні будинку, після чого викликав поліцію. Безпосередньо він нікого не бачив. Надавав слідчому записи з камер відеоспостереження. Також повідомив, що раніше вже траплялись випадки, коли в їх дім кидали вибуховий пакет з машини та його дружина бачила це, а також - колись стався вибух біля стовпа їх будинку.

Допитана як свідок ОСОБА_9 суду розповіла, що очевидцем події, про яку йдеться в обвинувальному акті, вона не була, і тільки бачила вже розбиту пляшку у дворі будинку та рідину з пляшки на стіні будинку і на плитці перед будинком. Крім того, розповіла, що раніше вже траплялось так, що приблизно о 04-00 год., дати вона не пам`ятає, коли вона погано спала та дивилась у вікно, то бачила як спочатку повз їх будинок проходить здоровий, кремезний чоловік, обличчя якого не було видно, який підозріло дивився на їх будинок. Потім цей чоловік дійшов до перехрестя та повернувся назад. А через деякий час до їх будинку під`їхав темно-синій автомобіль (в марках машин вона не розбирається, тому не може сказати, що це був за автомобіль), з якого кинули вибуховий пакет із запальною сумішшю. Після чого вони з чоловіком вибігли з будинку та викликали поліцію. Саме по цьому факту з нею проводилась слідча дія - впізнання автомобіля у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, ані потерпілий, ані допитана судом як свідок дружина потерпілого не повідомили про ті обставини події кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті та які інкримінують ОСОБА_5 , зокрема: що саме ОСОБА_5 був на місці події і кидав пляшку з нафтопродуктами на територію домоволодіння потерпілих, що ОСОБА_5 діяв не сам, а з іншою особою, що особа, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , спостерігаючи за навколишньою обстановкою та діями ОСОБА_5 з автомобіля «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_1 , що ОСОБА_5 залишав місце події разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження.

Не доводять такі обставини і надані прокурором і досліджені судом письмові докази.

Так, дослідивши письмові докази, надані стороною обвинувачення, судом встановлено, що 09.04.2021 року потерпілим ОСОБА_6 була подана заява про кримінальне правопорушення, в якій останній просив перевірити факт того, що 09.04.2021 року, близько 04-00 год. невідомі особи, перебуваючи біля приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , на будинок кинули пляшку скляну з невідомою речовиною з хуліганських мотивів (а.с. 112 - т.1).

Цього ж дня, тобто 09.04.2021 року, у період часу з 04-50 год. до 05-21 год., з дозволу власника домоволодіння - потерпілого ОСОБА_6 слідчим було проведено огляд місця події - території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де були відшукані та вилучені пошкоджений пакет білого кольору з написом «АТБ», уламки скляної зеленої пляшки та фрагмент тканини чорного кольору (а.с.113-118 - т.1). В подальшому в порядку ч.3 ст.233 КПК України було отримано дозвіл на проведення огляду (а.с. 120 - т.1).

Згідно п.1 висновку експерта №СЕ-19/121-21/10110-ФХД від 24.05.2021 року у наданих на дослідження фрагментах скла, пакета та тканини виявлені сліди змінених нафтопродуктів (бензинів, газів, дизельних палив), встановити вид якого не вдалось можливим, так як нафтопродукт знаходився у вигляді слідів на предметі-носії, що призвело до зміни його складу та часткової втрати (а.с. 123-131 - т.1).

Крім того, 09.04.2021 року, у період часу з 07-53 год. до 09-58 год., було проведено огляд ділянки місцевості біля АЗС «Авіас» за адресою: м.Лебедин, вул.Сумська, 92 А, на якій знаходився автомобіль «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_1 , а також - з дозволу володільця - ОСОБА_10 - огляд цього автомобіля, під час якого виявлено та вилучено 7 мобільних телефонів, пластикову коробку, металеву каністру та полімерні пляшки із залишками рідини, а також - змиви та мікрочастини з керма автомобіля та з переднього пасажирського сидіння автомобіля (а.с. 134-142 - т.1). У слідчого судді в подальшому було отримано дозвіл на проведення огляду автомобіля (а.с. 146 - т.1)

Згідно п.2 висновку експерта №СЕ-19/121-21/10110-ФХД від 24.05.2021 року (а.с.123-131 - т.1) надана на дослідження рідина у каністрі з металу «яка поміщена до спец пакету №7274939», має вуглеводневий склад характерний для світлих нафтопродуктів - бензинів. В наданих на дослідження залишках рідини у середині пляшки «полімерна ляшка ємністю 6 літрів», виявлено вуглеводневий склад характерний для змінених світлих нафтопродуктів - змінених дизельних палив. Масляниста рідина у пляшці «полімерній пляшці ємністю 1,5 л», до нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів не відноситься.

На диску з відеозаписом з камер спостереження, що був наданий потерпілим, та у протоколі огляду диску зафіксовано як невідомий чоловік у темному одязі з капюшоном на голові 04.09.2021 року близько 03-05 год. наблизившись до будинку потерпілого, підпалив невідомий предмет та кинув його у напрямку паркану домоволодіння потерпілого. Предмет ударився об стіну будинку і відлетів назад на землю, чоловік підбіг, взяв цей предмет знову у руки і знову кинув його у напрямку будинку, після чого побіг у невідомому напрямку (а.с. 148-149,151-161 - т.1).

Доказів того, що зафіксований на відео невідомий чоловік - це ОСОБА_5 , суду надано не було та, оглянувши диск з відеозаписом, стверджувати про це не можливо, оскільки відео чітко не зафіксувало обличчя чоловіка. Крім того, на відео взагалі не видно автомобіля, в якому за версією сторони обвинувачення сиділа особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та до якого згідно обвинувального акту сів ОСОБА_5 після вчинення замаху на злочин.

12.04.2021 року зі свідком ОСОБА_9 була проведена слідча дія - пред`явлення речей для впізнання по фотознімкам (а.с. 168-175 -т.1).

Але суд вважає, що вказаний доказ є неналежним, оскільки свідок впізнавала по фото автомобіль, який вона бачила в нічний час 11.03.2021 року, з якого невідома особа викинула пакет, після чого біля їх будинку стався вибух. Але , вказані свідком обставини щодо події, яка відбулась 11.03.2021 року, не інкримінуються ОСОБА_5 та виходять за межі обвинувального акта.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Тобто, вказані у протоколі пред`явлення речей для впізнання по фотознімкам від 12.04.2021 року відомості не мають жодного відношення до подій 09.04.2021 року, а, відповідно, ці обставини не підтверджують і не спростовують обставин зазначених в обвинувальному акті, що складений стосовно ОСОБА_5 . Тому, з огляду на положення ст.85 КПК України, такий доказ є неналежним (а.с. 168-175 - т.1).

Протокол затримання від 09.04.2021 року містить відомості про те, що ОСОБА_5 був фактично затриманий о 15-15 год. 09.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_3 , у приміщенні кабінету №221 Сумського РУП ГУНП в Сумській області. Водночас, згідно зауважень, які написані у вказаному протоколі ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_11 власноруч, його затримали 09.04.2021 року о 5-00 год. у м.Лебедин співробітники КОРД (а.с. 212-213 - т.1).

Крім того, згідно протоколу затримання у ОСОБА_5 були вилучені куртка, джинси та кросівки, а в подальшому вказані речі були оглянуті слідчим у присутності понятих та знято контрольні змиви (а.с. 214-219 - т.1).

Згідно п.п.3,4 висновку експерта №СЕ-19/121-21/10110-ФХД від 24.05.2021 року (а.с.123-131 - т.1) в наданих на дослідження змивах на марлевих тампонах, а саме: «...Змив з джинсів ОСОБА_18...», «...Змив з манжета правого рукава куртки ОСОБА_18...», виявлено сліди змінених світлих нафтопродуктів (бензинів, гасів, дизельних палив), встановити вид якого не видалось можливим, так як нафтопродукт знаходився у вигляді слідів на предметі-носії, що призвело до зміни його складу та часткової втрати.

В наданих на дослідження змивах на решті марлевих тампонах, а саме: «...Контрольний змив з джинсів ОСОБА_5 », «... ОСОБА_5 джинси. Чистий зразок хлорофілу з марлевим тампоном...», «...Змив з куртки ОСОБА_5 », «...Контрольний змив з куртки ОСОБА_5 », «...Контрольний змив з правого рукава куртки ОСОБА_5...», «...Чистий зразок хлорофіл з бинтом /курточки ОСОБА_19...», слідів нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів не виявлено.

Масляниста рідина у пляшці «полімерній пляшці ємністю 1,5 л», зі слідами виявленими на фрагментах скла, пакета та тканини «які були поміщені до спец пакету № SUD 3041831», та зі слідами виявленими на змивах на марлевих тампонах «...Змив з джинсів ОСОБА_18...», «...Змив з манжета правого рукава куртки ОСОБА_18...», спільної родової (групової) належності не мають.

Встановити спільну родову належність рідини у каністрі та залишків рідини у пляшці «полімерна ляшка ємністю 6 літрів», зі слідами виявленими на фрагментах скла, пакета та тканини «які були поміщені до спец пакету № SUD 3041831», та зі слідами виявленими на змивах марлевих тампонах «...Змив з джинсів ОСОБА_18...», «...Змив з манжета правого рукава куртки ОСОБА_12 , не представляється можливим, так як нафтопродукти, сліди яких виявлено на предметах-носіях, підлягалися змінам та частковим втратам, що призвели до втрат індивідуалізуючих ознак.

Таким чином, жоден з наведених вище письмових доказів не підтверджує обставин обвинувального акту, а, навпаки, всі ці докази у сукупності з висновком експерта (а.с. 123-131 - т.1) та поясненнями обвинуваченого в суді спростовують причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на тому, що причетність ОСОБА_5 до вказаних в обвинувальному акті подій доводиться відомостями протоколів, які складені за результатами проведення НС(Р)Д:

1)стосовно особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, - ОСОБА_10 , зокрема:

- зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за мобільним номером оператора мобільного зв`язку «ПрАТ Київстар» від 27.04.2021, яким користувався ОСОБА_10 (а.с.191-196 - т.1);

- спостереження за особою ОСОБА_10 від 09.04.2021 (а.с.197-199 - т.1);

- спостереження за річчю - автомобілем «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_1 , від 09.04.2021, яким керував ОСОБА_10 (а.с. 209-211 - т.1).

2)стосовно особи, яка взагалі не є учасником даного кримінального провадження - ОСОБА_13 , а саме:

- зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за мобільним номером оператора мобільного зв2язку «ПрАТ Київстар» від 27.04.2021, яким користувався ОСОБА_13 (а.с.165-175 - т.2).

Але, суд вважає, що відомостями вищезазначених протоколів, складених за результатами проведених НС(Р)Д відносно осіб - ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , а також - щодо автомобіля, поза розумним сумнівом не доводиться причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, про який йдеться в обвинувальному акті, з огляду на сукупність таких обставин.

Так, як ОСОБА_10 , так і ОСОБА_13 не є учасниками кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , а тому суд позбавлений можливості безпосередньо з`ясувати обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, та перевірити достовірність зафіксованих у протоколах НС(Р)Д відомостей шляхом допиту вказаних осіб в якості свідків.

При цьому, як зазначалось вище, ОСОБА_5 категорично заперечив в суді як факти розмов з ОСОБА_10 , що зафіксовані у протоколі від 27.04.2021 (а.с. 191-196 - т.1), так і - факт користування номером телефону - НОМЕР_2 , про який йдеться у протоколі як про номер, що нібито належить йому. А стороною обвинувачення не було доведено належними і допустимими доказами того, що голос на записі розмов належить ОСОБА_5 та що останній користувався тим номером, який зафіксовано у протоколі. Водночас, як слушно зазначено стороною захисту, в матеріалах справи взагалі відсутні відомості щодо номеру телефону, яким користувався ОСОБА_5 , хоча останнього затримували та під час затримання вилучали речі (у тому числі мобільний телефон), які в подальшому повернули ОСОБА_5 .

Також, слід зазначити про те, що візуальне спостереження за особою ОСОБА_10 проводилось всупереч вимогам ст.269 КПК України та ухвалі слідчого судді Сумського апеляційного суду від 23.03.2021, а саме: без використання відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження та до протоколу не долучено ані фотографії, ані відеозаписів.

При цьому, допитаний на підставі ч.2 ст.256 КПК України як свідок - старший оперуповноважений управління карного розшуку ГУНП в Сумській області ОСОБА_14 , який складав протоколи за результатами НС(Р)Д - у тому числі спостереження за особою ОСОБА_10 , суду розповів, що він безпосередньо слідчу дію не проводив, а протокол складав на підставі відомостей, які зазначили інші оперативні працівники в рапортах. Також повідомив, що відео та фото фіксація під час проведення вищевказаної НС(Р)Д не здійснювались. І, враховуючи, що фіксування слідчої дії за допомогою технічних засобів не було, відповідаючи на питання суду та сторони захисту, не зміг пояснити, як оперативні працівники могли побачити ідентифікуючі дані осіб, за якими нібито велось спостереження, і які їхали вночі в автомобілі, такі як: зріст, статури, колір джинсів. Крім того, не міг пояснити звідки оперативним працівникам стало відомо, що особа, яку нібито спостерігали в автомобілі з ОСОБА_10 , був ОСОБА_5 , як ідентифікували цю особу.

При цьому, слід звернути увагу, що у клопотаннях, з якими слідчий звертався до слідчого судді на отримання дозволу на проведення НС(Р)Д, в постанові про проведення НС(Р)Д, в ухвалі слідчого судді та в дорученнях на проведення НС(Р)Д йдеться про причетність до вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з бажанням пошкодити будинок потерпілого ОСОБА_15 шляхом підпалу, таких осіб, як: ОСОБА_10 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 . Особа ОСОБА_5 та його ідентифікуючі дані взагалі не згадуються в зазначених документах.

Відповідно до п.4.8 Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, яка затверджена Наказом від 16.11.2012 року №114/1042/516/1199/936/1687/5 (далі - Інструкція), фіксація результатів негласної слідчої (розшукової) дії повинна здійснюватись таким чином, щоб завжди була можливість експертним шляхом встановити достовірність цих результатів.

В даному випадку, як вбачається з наданих протоколів, достовірність отриманих в ході проведення спостереження за особою та спостереження за річчю - автомобілем результатів не можливо встановити, оскільки візуальне спостереження за особою та за річчю проводилось взагалі без фото-, відео- фіксування результатів проведення НС(Р)Д.

В задоволенні клопотання прокурора про допит як свідків працівників оперативного підрозділу, прізвища яких у першому клопотанні не було названо, в судовому засіданні 15 січня 2024 року було відмовлено з огляду на те, що: на день заявлення такого клопотання інформація про цих свідків не була відкрита стороні захисту в порядку ч. 11 ст. 290 КПК, що є порушенням однієї з головних засад кримінального провадження, передбаченої п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, - змагальність сторін та свободу в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Крім того, прокурором не було доведено того, що працівники оперативного підрозділу, яких мав намір допитати в суді прокурор, прізвища яких він не називав, залучались до проведення тих негласних слідчих (розшукових) дій, результати яких було досліджено судом. При цьому, під час досудового розслідування такі працівники як свідки не допитувались і досліджені судом протоколи складені за результатами проведення НС(Р)Д містять лише прізвище оперативного співробітника ОСОБА_14 , допит якого судом здійснено за клопотанням прокурора.

У задоволенні клопотання прокурора про надання доручення органу досудового розслідування на проведення слідчої дії - допиту заступника начальника УОС ГУНП в Сумській області ОСОБА_17 у судовому засіданні 16 лютого 2024 року також було відмовлено, оскільки прокурором всупереч вимогам ст.333 КПК України не було доведено того, що дійсно цей працівник у 2021 році приймав участь у проведенні НСРД та що його допит не міг бути проведений під час досудового розслідування. Крім того, обставини, які прокурор намагався встановити у такий спосіб (шляхом допиту як свідка працівника оперативного підрозділу), не є обставинами, передбаченими ст.91 КПК України, які підлягають доказуванню, а фактично стосуються способу та порядку проведення негласної слідчої розшукової дії, зокрема фіксації результатів. Але, з огляду на положення п.4.8 Інструкції достовірність результатів проведеної НС(Р)Д не може бути встановлена шляхом допиту оперативного працівника, тим більше, що з моменту проведення такої негласної слідчої дії пройшло майже 3 роки.

Під час дослідження доказів прокурор наполягав на тому, що на дисках, які є додатками до протоколів спостереження за особою ОСОБА_10 від 09.04.2021 (а.с.197-199 - т.1) та спостереження за річчю - автомобілем «KIA CERATO» (а.с. 209-211 - т.1), містяться відомості, які були зафіксовані на встановлений на автомобіль, як на об`єкт спостереження, GPS трекер.

Проте, під час дослідження в суді вказаних дисків, було встановлено, що такі відомості представляють собою роздруківку карт Google з певними ділянками місцевості у м.Суми, на яких маркером намальований чи виділений відрізок дороги.

Прокурор в судовому засіданні під час дослідження такого доказу пояснював, що у такий спосіб оперативними працівниками було нібито зафіксовано маршрут слідування автомобіля «KIA CERATO» під керуванням ОСОБА_10 , у якому, за версією досудового розслідування, перебував і ОСОБА_5 .

Але, як вже зазначалось вище, п.4.8 Інструкції вимагає, щоб фіксація результатів негласної слідчої (розшукової) дії здійснювалась таким чином, щоб завжди була можливість експертним шляхом встановити достовірність цих результатів.

У цьому випадку, оскільки суду не було надано належним чином зафіксованих на сервер чи інші носії інформації даних GPS моніторингу, фото, відеофіксації, через що суд позбавлений можливості встановити експертним шляхом достовірність проведених НС(Р)Д щодо параметрів, траєкторії руху автомобіля «KIA CERATO» та інших відомостей, що отримувались в ході спостереження за річчю та особою, то надані прокурором пояснення щодо доказів (протоколів про результати проведеного спостереження за річчю та особою з додатками) суд вважає припущеннями.

Також, суд вважає, що відсутність належного фіксування результатів проведення НСРД - спостереження за річчю та особою є тим порушенням, яке спричинило появу обґрунтованих сумнівів у достовірності фактичних даних, отриманих в результаті проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії.

Тобто, стороною обвинувачення не було наведено об`єктивних даних, які б надавали можливість безсумнівно сприйняти зазначені у протоколах відомості, не було надано інших доказів, які б переконливо підтверджували здобуті в ході проведення НСРД відомості або обґрунтовувалися відповідними технічними висновками спеціалістів на засадах змагальності у кримінальному процесі.

За таких обставин, суд не може визнати протоколи складені за результатами проведеного НСРД -спостереження за особою ОСОБА_10 від 09.04.2021 (а.с.197-199 - т.1) та спостереження за річчю - автомобілем «KIA CERATO» (а.с. 209-211 - т.1) достовірними доказами, які поза розумним сумнівом доводять причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, про який йдеться в обвинувальному акті.

При цьому, відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Стандарт доведення "поза розумним сумнівом" передбачає, що сторона обвинувачення, виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен елемент складу злочину, який визначає його кваліфікацію за кримінальним законом (згідно з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеною у постановах від 15.04.2021 у справі № 751/2824/20 та від 23.02.2021 у справі № 742/642/18).

Також, як неодноразово зазначав у своїх позиціях Верховний суд, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (як приклад, позиції викладені у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі №195/1563/16-к, від 21січня 2020року у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі №760/23459/17).

У цьому випадку, оцінивши надані стороною обвинувачення докази у їх сукупності, ретельно перевіривши доводи сторони захисту, які обґрунтовано ставлять під сумнів версію сторони обвинувачення, суд вважає, що прокурором в суді не було надано належних і допустимих доказів, які б підтвердили обставини обвинувального акту та не залишили жодного розумного сумніву у їх обґрунтованості, а також не навів переконливих мотивів, як і не надав переконливих доказів, на спростування версії захисту щодо невинуватості ОСОБА_5 та його непричетності до подій, про які зазначено в обвинувальному акті.

Отже, оцінивши усі надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності та взаємозв`язку, слід зробити висновок про те, що стороною обвинувачення не доведено того, що у діях ОСОБА_5 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України.

Вказані обставини згідно п.3 ч.1 ст.373 КПК України є підставою для ухвалення виправдувального вироку.

Відповідно до ст.ст.100,174 КПК України необхідно скасувати арешт, що був накладений ухвалами слідчих суддів на речові докази та вирішити їх долю (а.с. 110-111, 114, 121, 133, 143-145,147,149-150 - т.1).

Судові витрати, пов`язані із залученням експерта у справі на суму 4805,36 грн., слід віднести на рахунок держави (а.с. 132 - т.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України та виправдати його у зв`язку з не доведенням стороною обвинувачення того, що в його діях наявний склад зазначеного кримінального правопорушення.

Судові витрати, пов`язані із залученням експерта у справі на суму 4805,36 грн. віднести на рахунок держави.

Скасувати арешт, який був накладений на речові докази ухвалами слідчих суддів, а речові докази:

-пошкоджений пакет білого кольору з написом «АТБ», уламки скляної зеленої пляшки та фрагмент тканини чорного кольору, що зберігається у камері схову Сумського РУП ГУНП в Сумській області, - після набрання вироком законної сили - знищити;

-автомобіль «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_1 , 7 мобільних телефонів, страховий поліс, ключі від автомобіля, банківську картку, фіскальні чеки, посвідчення депутата, свідоцтво про реєстрацію автомобіля, кросівки, пластикову карту, ніж розкладний, що були передані під зберігальну розписку володільцю майна, - після набрання чинності вироком суду вважати повернутими законному володільцю - ОСОБА_10 ;

-диск з відеозаписом, що знаходиться в матеріалах судової справи, після набрання вироком законної сили, - залишити зберігатись в матеріалах справи №592/8136/21 - а.с. 149.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м.Суми.

Суддя ОСОБА_1