Справа № 148/1043/24
Провадження №1-кп/148/127/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження-

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

за участі потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засідання у залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження №0000081, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.03.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мисайлівка Богуславського району Київської області, громадянина України, українця, не одруженого, з середньо-спеціальною освітою, проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше засудженого, востаннє 26.03.2019 вироком Богуславського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304, 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місця відбування покарання 02.06.2022, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

встановив:

ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що він, будучи неодноразово засудженим за корисливі злочини, востаннє 26.03. 2019 Богуславським районним судом Київської області за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 304, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців та після звільнення з місць позбавлення волі маючи не зняту і не погашену в законному порядку судимість на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 в період з 22 години 08.03.2024 по 05 годину 09.03.2024, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, йшов по АДРЕСА_1 , де на узбіччі дороги, біля домоволодіння АДРЕСА_2 побачив автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21043», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 та вирішив ним незаконно заволодіти.

Після чого, ОСОБА_4 реалізовуючи свій раптовий умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, не маючи дозволу власника та всупереч його волі, попередньо переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і скориставшись цим відчинив водійські двері вказаного автомобіля, які не були замкнені ключем, таким чином проникнув до його салону, де сів на водійське сидіння.

В подальшому ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на незаконне заволодіння автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21043», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 розібрав замок запалювання, при цьому зламавши пластиковий корпус, та руками з`єднав дроти на замку запалювання, таким чином запустив двигун автомобіля «ВАЗ 21043», після чого привів у рух транспортний засіб, яким здійснив поїздку по АДРЕСА_1 та далі поїхав на АЗС «UKRNAFTA» № НОМЕР_3 , що розташована на автодорозі ІНФОРМАЦІЯ_2 , поблизу АДРЕСА_3 , де вжив спиртні напої, та продовжив керувати вищевказаним автомобілем порушуючи правила дорожнього руху.

Після вчинення вказаних дій, ОСОБА_4 був зупинений неподалік зазначеної АЗС «UKRNAFTA» №01/021, працівниками поліції Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, якими 09.03.2024 відносно останнього складено протоколи (постанови) про адміністративні правопорушення передбачені ст. ст. 122, 126, 130 КУпАП, а автомобіль марки «ВАЗ» моделі «21043» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 вилучено на спеціальний майданчик ГУНП у Вінницькій області.

Згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи вартість автомобіля «ВАЗ 21043» червоного кольору реєстраційний номер « НОМЕР_1 » станом на 21.03.2024 становить 33961,18 гривень.

Прокурор звернувся в суд з клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли. Так, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі зможе переховуватись та ухилитись від явки до суду, впливати на свідків та потерпілого, адже йому відомо його місце проживання, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має стійких соціальних зв`язків. Також просив врахувати, що ОСОБА_4 неодноразово судимий, але на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин. Вказане клопотання прокурор підтримав у судовому засіданні та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 не заперечили проти задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши думку учасників щодо нього, дослідивши надані докази, суд доходить наступного.

Так, встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 обрано ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 12.03.2024, строк його спливає 07.05.2024. Підставою для його застосування стали ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 та обґрунтована підозра у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі від 5 до 8 років.

За змістом ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Також суд враховує, що відповідно до частини першої статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладених у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз.5 п. 18 Листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).

У зв`язку з чим суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», особу обвинуваченого, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому в разі доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення у їх взаємозв`язку з можливими ризиками.

Так, на переконання суду, не перестали існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися та ухилитись від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, востаннє за ч. 2 ст. 186 КК України, належних висновків не зробив та, маючи непогашену судимість, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин проти власності, не має стійких соціальних зв`язків та жодних стримуючих факторів: він не працює, отже не має засобів для існування. Крім того, оскільки судовий розгляд ще не розпочато, обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

З огляду на вказане суд доходить висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та вважає можливим його задовольнити та продовжити ОСОБА_4 тримання під вартою.

Разом з цим, враховуючи положення ч. 3 ст. 183, п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, суд вважає, що розмір застави, визначений обвинуваченому, як альтернатива, згідно ухвали слідчого судді від 12.03.2024 в сумі 58400 грн., теж має продовжувати свою дію, оскільки такий її розмір під загрозою її втрати утримуватиме підозрюваного від намірів та спроб порушувати покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, при цьому не буде таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилось би на безальтернативне.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 197, 331, 350 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, до 30.06.2024 включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 , як альтернативу, заставу у розмірі 58400,00 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Вінницькій області. Після внесення застави ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч.4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на нього наступні обов`язки:

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання;

- здати до відповідних державних органів паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

- утриматись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Повна ухвала складена 02.05.2024.

Суддя ОСОБА_1