Справа № 372/1901/24
Провадження 1-кп-221/24
ухвала

Іменем України

16 травня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , особи стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000487 від 05.03.2024 року стосовно неповнолітнього

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чечельник, Чечельницького району, Вінницької області, українця, громадянина України, учня 8 класу Великодмитровицького ліцею Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Обухівського районного суду Київської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді передачі під нагляд матері.

В клопотанні ззаначено, що 04 березня 2024 року приблизно о 14 годині 50 хвилин водій, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не маючи посвідчення водія, керуючи технічно справним мопедом марки «Honda Dio» номерний знак НОМЕР_1 , з неповнолітнім пасажиром ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухаючись по вулиці Луговій біля будинку № 12, в напрямку до автодороги Н-01 «Київ Обухів», в селі Підгірці Обухівського району Київської області, в порушення вимог п. 2.1.а) ПДР України (п. 2.1. Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії), 2.3.б) ПДР України - «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну» та 2.3.д) ПДР України - «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі - ПДР України), не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, в порушення вимог пункту 12.1. ПДР України, відповідно до якого «під час вибору і установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість керованого транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті чого не впорався з керуванням та допустив виїзд керованим мопедом марки «Honda Dio», номерний знак НОМЕР_1 , на зустрічну смугу руху, де допустив падіння мопеда та в подальшому здійснив зіткнення із нерухомим трактором «Білорусь 82.1», н.з. НОМЕР_2 , в складі з причепом 2-ТСП-6, н.з. НОМЕР_3 , який до події рухався в зустрічному напрямку в бік вулиці Гагаріна, що в селі Підгірці Обухівського району Київської області. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній пасажир ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Грубе порушення водієм, неповнолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимог пунктів 2.1. а), 2.3. б), 2.3. д), та 12.1. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 підтвердив, що мало місце подія, зазначена в клопотанні прокурора.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері на 2 роки.

Потерпілий та його законний представник не заперечили щодо задоволення клопотання.

Законний представник неповнолітнього та його захисник проти клопотання не заперечили.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наданні прокурором докази та інші документи, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Вимогами ч. 2 ст. 97 КК України визначено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Щодо характеризуючих даних неповнолітнього ОСОБА_4 встановлено, що він народився 13.10.2009 року в місті Чечельник, Чечельницького району, Вінницької області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Проживає від народження разом із матір`ю ОСОБА_5 , вітчимом ОСОБА_10 . На обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не судимий, учень 8 класу Великодмитровицького ліцею Козинської селищної ради, зарекомендував себе дисциплінованим учнем, навчається не в повну міру своїх сил, особливої зацікавленості у вивчені окремих предметів не виявив, у шкільній діяльності більшою мірою активний, з педагогами ввічливий та чемний, не грубий і не конфліктний.

Отже, сукупність досліджених під час судового провадження доказів підтверджує, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, мало місце і вчинено воно неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність, а саме ОСОБА_4 у віці 14 років.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягнувши віку, з якого відповідно до ст. 22 КК України, може настати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Згідно положень ч. 2 ст. 500 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

При вирішенні питання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 2 (два) роки, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 на час вчинення суспільно небезпечного діяння не досяг віку кримінальної відповідальності. Також суд враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, зокрема те, що він проживає та виховується матір`ю та вітчимом, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем навчання, його ставлення до вчиненого правопорушення, щодо якого він щиро розкаявся, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, вперше вчинив суспільно небезпечні діяння та піддається впливу матері, думку його законного представника щодо можливості обрання примусового заходу виховного характеру.

Враховуючи викладене, суд вважає доцільним застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 2 (два) роки.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Заходи забезпечення кримінального провадження скасувати.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 97, 105 Кримінального кодексу України, статтями 124, 369-372, 376, 395, 497, 498, 501 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2024 року №0000487 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати щодо неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити тривалість заходів виховного характеру строком на 2 (два) роки.

Витрати, пов`язані із проведенням експертиз, залишити на рахунок держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року на мопед «Honda Dio», р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_11 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) та трактор «Білорусь - 82», р.н. НОМЕР_2 , у складі з тракторним самоскидним причепом «2-ТСП-6», р.н. НОМЕР_4 , який належить «Козинській селищній раді» (адреса: Київська обл., Обухівський р-н, смт Козин, вул. Партизанська, 2) скасувати, повернути транспортні засоби власникам або належним представникам.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд, що постановив ухвалу, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя