ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1072/24 Справа № 187/832/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року про повернення скарги на постанову слідчого Петриківського відділення поліції Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 31.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0000010 від 05.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України (далі - КК),-

В С Т А Н О В И Л А :

01 травня 2024 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області в порядку ст.303 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) надійшла скарга ОСОБА_6 на постанову слідчого Петриківського відділення поліції Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 31.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0000010 від 05.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року скаргу повернуто заявнику у зв`язку із пропуском ним строку звернення та відсутності заяви про його поновлення.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю та невідповідністю вимогам КПК.

В обґрунтування зазначає, що під час ухвалення оскаржуваного рішення слідчий суддя не звернув уваги на той факт, що постанову слідчого від 31.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0000010 від 05.01.2016 року він не отримував, а тому не міг пропустити строк оскарження. При цьому слідчий суддя вірно зазначив, що десятиденний строк оскарження постанови, згідно ч.1 ст.304 КПК, обчислюється саме з дати її отримання.

Звертає увагу, що про існування постанови він дізнався тільки з відповіді Слобожанської окружної прокуратури від 02.04.2024 року та в межах десятиденного строку для оскарження подав скаргу, а тому у нього не було необхідності звертатися до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку.

Водночас вважає, що посилання слідчого судді на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, на рішення у справі Пономарьов проти України від 03.04.2008 року є недоречним, оскільки воно стосується цивільної справи щодо безпідставного поновлення строків для оскарження судового рішення для юридичної особи при апеляції та у даному рішенні суд дорікає заявнику саме за те, що він не оскаржив до суду постанову про закриття кримінальної справи.

Також вважає безпідставним посилання суду на те, що сторона в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їй провадження, оскільки такий висновок Європейського суду з прав людини, на який посилався суд, стосується судового провадження, а не досудового слідства, матеріали якого у вільному доступі відсутні.

Крім того, дійшовши до висновку про необхідність повернення скарги слідчий суддя не прийняв до уваги його вік та соціальний стан (пенсіонер), що значно обмежує його можливості бути присутнім особисто для контролю за ходом досудового розслідування та судового процесу, деякі обмеження громадянських прав у зв`язку з епідемією Ковід-19, а особливо у зв`язку з повномасштабним вторгненням, що спричинило значні обмеження у пересуванні між населеними пунктами. Поміж іншого, слідчий суддя не врахував той факт, що він неодноразово оскаржував бездіяльність та дії працівників правоохоронних органів стосовно проведення досудового розслідування, але суд ніяк не сприяв покращенню досудового розслідування, а також його завершенню та передачі справи до суду.

На підставі викладеного заявник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року та направити справу до суду першої інстанції на розгляд слідчому судді для прийняття процесуального рішення по справі.

В судове засідання апеляційного суду належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду заявник ОСОБА_6 не з`явився, в апеляційній скарзі просив розглянути справу без його участі, що відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчим суддею не дотримано зазначених вимог закону, з огляду на таке.

Згідно з частиною шостою статті 304 КПК ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Мотивуючи своє рішення про повернення скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Петриківського відділення поліції Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 31.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0000010 від 05.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК, слідчий суддя посилався на положення ст.ст.303,304 КПК, практику ЄСПЛ, та в ухвалі зазначив, що дану скаргу подано після закінчення встановленого законом строку для її подання, при цьому питання про поновлення строку на звернення до суду з цією скаргою заявник ОСОБА_6 не порушує, а відтак, скарга підлягає поверненню. Крім того, слідчий суддя зазначив, що заявником не надано жодних документів та доказів на підтвердження факту неможливості отримання та оскарження вказаної постанови з 31.07.2019 року, тобто за минуванням майже п`ять років.

З такими висновками слідчого судді не погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Відповідно ст.55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізначава або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК.

Однією із загальних засад кримінального провадження, відповідно до п.14 ч.1 ст.7 КПК України, є доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, яка гарантує кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні (п.18 ч.1 ст.3 КПК), а згідно п.3 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

За змістом ч.1 ст.113 КПК процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Як убачається з матеріалів судового провадження 01 травня 2024 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області зі скаргою на постанову слідчого Петриківського відділення поліції Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 31.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0000010 від 05.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК (а.с.1-2).

Копія вищевказаної постанови слідчого ОСОБА_6 отримана не була, а про її наявність йому стало відомо лише із листа-відповіді Слобожанської окружної прокуратури від 02.04.2024 року №66-116-503-24.

Відповідно до ч. 6 ст. 284 КПК копія постанови слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження надсилається заявнику, потерпілому, прокурору. Прокурор протягом двадцяти днів з моменту отримання копії постанови має право її скасувати у зв`язку з незаконністю чи необґрунтованістю. Постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження також може бути скасована прокурором за скаргою заявника, потерпілого, якщо така скарга подана протягом десяти днів з моменту отримання заявником, потерпілим копії постанови.

Згідно ч.1 ст.304 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Таким чином, оскільки ОСОБА_6 взагалі не було отримано постанову слідчого Петриківського відділення поліції Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 31.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0000010 від 05.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК, тому апеляційний суд констатує, що заявником не пропущено визначені ч.1 ст.304 КПК строки оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

При цьому, посилання слідчого судді на те, що заявником не надано жодних документів та доказів на підтвердження факту неможливості отримання та оскарження вказаної постанови з 31.07.2019 року, не ґрунтується на вимогах закону, а саме ч.6 ст. 284 КПК, згідно з якою саме слідчий, дізнавач має направити копію постанови про закриття кримінального провадження заявнику, потерпілому.

Крім того, посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на рішення Європейського Суду з прав людини у справі Пономарьов проти України апеляційний суд також вважає некоректним, оскільки обставини даного провадження суттєво відрізняються від обставин, які були предметом розгляду у справі Пономарьов проти України, дане кримінальне провадження не було на стадії судового розгляду, і наразі заявником оскаржується не остаточне судове рішення, а рішення слідчого про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим порушення принципу res judicata (остаточності судового рішення), не буде.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що слідчий суддя не з`ясував та не перевірив належним чином, відповідно до вимог ст.ст.115, 116, ч. 6 ст. 284, ч. 1 ст. 304 КПК, дотримання заявником строків оскарження постанови слідчого, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про повернення скарги, що свідчить про істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Водночас, враховуючи, що слідчим суддею місцевого суду не було розглянуто скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження по суті наведених у ній доводів, тому суд апеляційної інстанції, виходячи із особливостей апеляційного розгляду, позбавлений можливості самостійно перевірити наведені у скарзі ОСОБА_6 на постанову слідчого Петриківського відділення поліції Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 31.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0000010 від 05.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК доводи та прийняти остаточне рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга заявника ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року підлягає скасуванню в порядку статей 412, 415 КПК, з призначенням нового розгляду скарги в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 409, 412, 415 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 задовольнити, а ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року, якою повернуто скаргу на постанову слідчого Петриківського відділення поліції Новомосковського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області від 31.07.2019 року про закриття кримінального провадження №0000010 від 05.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК скасувати та призначити новий розгляд скарги в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4