Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4734/22
Провадження № 1-кп/553/439/2024
В И Р О К

Іменем України

12.03.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000338 від 10.08.2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, освіта неповна середня - спеціальна, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого ,

за ознаками вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразилися відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, які він вчинив за наступних обставин.

Так, 10 серпня 2022 року, близько 19 год. 42 хв., обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, маючи корисливий мотив, спрямований на заволодіння чужим майном, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_6 , з портфелю останнього, відкрито викрав окуляри віртуальної реальності «VR Shinekon», вартістю 200,00 грн., та із зовнішньої кишені одягу електронну систему нагрівання тютюну «GLO» вартістю 150,00 грн.. В подальшому обвинувачений ОСОБА_4 розпорядився викраденим на власний розсуду, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 350,00 грн..

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану , тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Виходячи з аналізу ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати.

Згідно із ст. 8 Конституції України діє принцип верховенства права.

Кримінальне провадження здійснюється за додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави ч.1 ст. 8 КПК України.

Так, статтею 2 КПК України визначено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Виходячи з аналізу ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію процесуальних прав, передбачених цим кодексом.

Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що визначено ч.6 ст. 22 КПК України.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст. 17 КПК України.

Так, під час судового розгляду кримінального провадження був допитаний обвинувачений, потерпілий ОСОБА_6 , досліджені докази, зібрані стороною обвинувачення. В ході судового з`ясування обставин кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, в зв`язку з чим судом, з урахуванням думки учасників кримінального провадження було визнано недоцільним здійснення допиту свідків заявлених стороною обвинувачення та захисту а також дослідження усіх матеріалів кримінального провадження зібраних в ході досудового розслідування.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та підтвердив обставини вчинення ним злочину, відповідно до вказаного обвинувачення, у вчиненому щиро розкаявся.

Судом встановлено, що кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди потерпілому становить 350 грн. 00 коп., яка відшкодована, цивільний позов в рамках кримінального провадження не пред`являвся.

Незважаючи на визнання своєї провини обвинуваченим, суд, дослідивши показання останнього, вислухавши показання потерпілого і дослідивши інші докази у справі, вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю.

Судом встановлено, що обвинувачений визнав себе винним у вчиненні протиправних дій, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану за усіх кваліфікуючих обставин, зазначених у даному вироку, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується наступними доказами, а саме:

- відомостями з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000338 від 10.08.2022 року, відповідно до яких 10.08.2022 року до відділення поліції №1 ПРУП надійшло повідомлення про те, що 10.08.2022 року близько 19 год. 45 невстановлені особи, перебуваючи поблизу будинку по АДРЕСА_3 , діючи в умовах воєнного стану, відкрито, викрали майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_4 , а саме окуляри віртуальної реальності, навушники, та систему нагрівання табаку GLO, чим завдали останньому матеріальних збитків, сума яких встановлюється;

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про кримінальне правопорушення та іншу подію від 10 серпня 2022 року, вякій зафіксовано, що 10.08.2022 року близько 19 год. 00 хв. за адресою АДРЕСА_3 , біля гаражів, три маловідомих хлопця, серед яких був Антон Балок нанесли ОСОБА_6 тілесні ушкодження в голову, щелепу та Антон забрав у ОСОБА_6 з рюкзака окуляри віртуальної реальності, орієнтовано завдано матеріальної школи на суму 2 000 грн..

В своїх поясненнях обвинувачений не заперечував факту викрадення майна належного потерпілому та не заперечував щодо обсягу викраденого майна та способу вчинення ним відкритого викрадення майна потерпілого в умовах воєнного стану кримінального правопорушення .

Суд, дослідивши всі обставини та матеріали кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 та у вчиненні дій, які кваліфікуються, як умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

Дане підтверджується сукупністю доказів досліджених в судовому засіданні.

Надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даних кримінальних правопорушень, судом перш за все враховано вимоги ст.ст. 28,62 Конституції України, ст. 370 КПК України, ст.ст. 3,13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року, практику Європейського суду з прав людини , якими передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише національним і європейським законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.

Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.

Стаття 16-1 КПК України передбачає, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності.

Обвинуваченим в судовому засіданні не заперечувались фактичні обставини щодо місця вчинення даного протиправного діянь, характеру, способу та механізму дій обвинуваченого, в результаті яких останній відкрито заволодів майном потерпілого ОСОБА_6 ..

Вказані вище обставини свідчать про правдивість та послідовність показань обвинуваченого щодо місця вчинення даного протиправного діяння, характеру, способу вчинення кримінального правопорушення.

Будь-яких об`єктивних обставин чи належних і допустимих доказів на спростування зазначених встановлених судом обставин, обвинуваченим суду зазначено і надано не було, та судом не встановлено.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 вказав, що о 19 год. 00 хв. 10.08.2022 року за адресою АДРЕСА_3 , біля гаражів три маловідомих хлопця, серед яких був ОСОБА_7 , нанесли йому тілесні ушкодження в голову, щелепу та обвинуваченим ОСОБА_4 було викрадено з його рюкзака окуляри віртуальної реальності, орієнтовано завдано матеріальної школи , яка відшкодована йому в повному обсязі. Претензій будь якого характеру він до обвинуваченого не має. При цьому, прохав ОСОБА_4 суворо не карати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні умисних дій, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, доведена, протиправність дій обвинуваченого охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, а тому кваліфікацію дій обвинуваченого за вказаною статтею суд визнає вірною.

Виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікації Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчинення кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не було доведено згідно із законом.

Відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, сприяв змагальності сторін, які мали можливість самостійно обстоювати їхні правові позиції, права, свободи, законні інтереси, передбачені КПК України, сторони не були позбавлені права та можливості подавати до суду документи, докази, заявляти клопотання, а також реалізувати інші права, сприяв рівності сторін у їх процесуальних правах, виходячи також із правових позицій, висловлених Європейським судом з прав людини у п. 24 рішення у справі «Надточій проти України» та в п. 23 рішення у справі «Гурепка проти України », в яких наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.4 ст. 186 КК України, оскільки він скоїв умисні дії, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 скоїв тяжкий злочин.

Виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікації Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчинення кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не було доведено згідно із законом.

Відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, сприяв змагальності сторін, які мали можливість самостійно обстоювати їхні правові позиції, права, свободи, законні інтереси, передбачені КПК України, сторони не були позбавлені права та можливості подавати до суду документи, докази, заявляти клопотання, а також реалізувати інші права, сприяв рівності сторін у їх процесуальних правах, виходячи також із правових позицій, висловлених Європейським судом з прав людини у п. 24 рішення у справі «Надточій проти України» та в п. 23 рішення у справі «Гурепка проти України №», в яких наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Вирішуючи питання про призначення міри покарання обвинуваченому, суд, виходячи з вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, всі дані про особу винного, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують його покарання.

Статтею 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року 37 «Про практику призначення судами кримінального правопорушення», передбачено, що під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті ( санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

При цьому, відповідно до п. 8 постанови ВСУ №7 від 24.10.2003 року « Про практику призначення судами кримінального покарання», яка аналогічна позиція Колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 15.03.2018 року» 442/1887/16-к призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох ( не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній послатися на ч.1 ст. 69 КК України. При цьому, необхідно врахувати не тільки мету й мотиви, якими керувалася особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час ті після вчинення злочинних дій тощо.

Враховуючи особу обвинуваченого, факт відшкодування обвинуваченим шкоди завданої потерпілому в повному обсязі, відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію потерпілого, який не наполягав на реальній та суворій мірі покарання обвинуваченому, молодий вік ОСОБА_4 , а також ту обставину, що останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, щиро розкаявся у скоєному, а відтак суд визнає дані обставини, як такі, що істотно пом`якшують покарання останнього.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, відсутні.

Згідно довідки Оржицької селищної ради Полтавської області Комунального некомерційного підприємства «Оржицька лікарня», ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 на ОСОБА_8 обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався.

Відповідно до довідки КП «Обласний заклад надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», в даному закладі на лікуванні не перебував.

Як вбачається з характеристики, наданої Дільничним офіцером поліції сектору превенції ВП №1 Полтавського районного управління поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніще не судимий. За вказаною адресою ОСОБА_4 характеризується посередньо, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає. Скарг щодо фактів порушення громадянського порядку від сусідів та мешканців м. Полтави не надходило, фактів щодо суїциду в сім`ї ОСОБА_4 не встановлено. До адміністративної відповідальності ОСОБА_4 не притягувався. Відповідно до даних ІТС інформаційного порталу Національної поліції України власником зброї не являється. Щодо участі ОСОБА_4 у громадянських, політичних організаціях та заходах інформація відсутня. Іншими компрометуючими матеріалами відділення поліції №1 Полтавського РУП, відносно останнього не володіє.

При цьому суд виходить з того, що згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, який вчинив злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Визнавши встановлені судом обставини, що пом`якшують покарання, такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку про можливість застосування положень ст.69 КК України і призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі нижче від нижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст. 186 КК України.

Долю речових доказів, необхідно вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі за проведення експертиз у провадженні складають 1887,80 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, та призначати покарання, з урахуванням ч.1 ст. 69 КК України, у вигляді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, залишити попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, а саме з 11 серпня 2022 року.

Речові докази:

-окуляри віртуальної реальності з написом «VR Shinecon virtual Reality Glasses» в корпусі чорного кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВнП №1 - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 ;

-електронну систему нагрівання тютюну «GLO» із наявними написами на корпусі «J2A14DAPCB» у корпусі чорного кольору, яка зберігаються в камері зберігання речових доказів ВнП №1 - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_6 ;

-рекламні листівки магазину «Vadman», сумка поліпропіленова, шкарпетка чоловіча та пляшка з-під гелю для душу «Nivea» білого кольору, які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВнП №1 знищити;

-сумку бананку чорного кольору, мобільний телефон «Prestigio» чорного кольору з пошкодженим склом ІМЕІ: НОМЕР_1 , банківську картку ПриватБанка № НОМЕР_2 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів ВнП №1 повернути за належністю ОСОБА_4 ..

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати по справі за проведення товарознавчих експертиз 1887,80 грн. на користь держави.

Вжиті заходи у рамках кримінального провадження у відповідності до ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2022 року у вигляді накладення арешту на майно скасувати.

Вжиті заходи у рамках кримінального провадження у відповідності до ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 23 серпня 2022 року у вигляді накладення арешту на майно вилучене під час особистого обшуку затриманої особи ОСОБА_4 скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1