Справа № 477/3294/23
Провадження № 1-кп/477/82/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі - судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001380, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді навідника 1 танкового взводу 1 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 24 лютого 2022 року, відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1 «Про призов на військову службу за мобілізацією», був призваний на військову службу до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 лютого 2022 року № 39 обвинувачений ОСОБА_3 призначений на посаду механіка-водія відділення мостоукладчиків інженерно-саперного взводу танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , зарахований до списків особового складу вказаної військової частини та поставлений на всі види забезпечення, вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, ШПК «старший солдат».

Крім того, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09 травня 2022 року №113 обвинуваченого ОСОБА_3 призначено на посаду навідника 1 танкового взводу 1 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, з 24 лютого 2022 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 , він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в країні воєнний стан та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 2, 4, 6, 8 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, солдат ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, основні сили особового складу танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 були виведені із постійного місця дислокації до тимчасового місця дислокації підрозділу поблизу АДРЕСА_2 , у тому числі і ОСОБА_3 .

Проте, 28 серпня 2022 року більш точний час встановити неможливо, солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на посаді навідника 1 танкового взводу 1 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог вищезазначеного законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби - тимчасове місце дислокації танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_2 та незаконно перебував поза його межами, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення служби, до 11 грудня 2022 року.

11 грудня 2022 року обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Миколаївській області та повідомив, що самовільно залишив військову частину.

Відповідальність за вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 діяння передбачена частиною 5 статті 407 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Суду пояснив, що є військовослужбовцем за мобілізацією з 24.02.2022 року, раніше проходив службу за контрактом. Брав участь у бойових діях та має статус учасника бойових дій, але оскільки всі документи втрачені, то не має можливості надати відповідне посвідчення. Під час проходження служби їх відпустили у звільнення на два дні до м.Миколаєва відпочити, але він разом з товаришами повернувся через 11 днів. В частину їх не пустили, сказали, що вони звільнені. Після цього він поїхав додому, де і перебував. Документи залишились в частині. Він періодично звертався до військкомату для того щоб його поновили на службі, але безрезультатно. У грудні 2022 року звернувся до військової прокуратури, оскільки має бажання продовжити службу та захищати країну.

Щиро розкаявся у вчиненому та просив суворо не карати.

Вважає недоцільним дослідження доказів, що підтверджують його вину та обставини вчинення злочину, оскільки він їх не оспорює.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позицій немає, а також йому зрозуміло, що він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи докази в сукупності, суд вважає повністю доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, самовільно залишив місце служби в умовах воєнного стану, і його дії за частиною 5 статті 407 КК України органами досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є з`явлення із зізнанням до правоохоронних органів, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлені.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є згідно зі ст. 12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, стан здоров`я обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, а також дані про особу обвинуваченого.

Обвинувачений судимості не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має статус учасника бойових дій, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання.

З урахуванням щирого каяття, яке полягає у тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалась, маючи на меті продовжити службу у Збройних Силах України та належним чином виконувати обов`язки, спрямовані на відсіч та стримування збройної агресії російської федерації, з`явлення із зізнанням, активного сприяння у розкритті злочину, відсутності обтяжуючих обставин, даних про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій, позитивно характеризується за місцем проживання, суд вважає за можливе, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини цього Кодексу за вказаний злочин, а також, призначивши остаточне покарання, застосувавши ст. 58 КК України, враховуючи, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем призваним на військову службу по мобілізації.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді службового обмеження буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань від учасників про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 58 КК України замінити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням 20 (двадцяти) відсотків суми грошового забезпечення в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1