Справа № 191/1095/24
Провадження № 1-кп/191/97/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове кримінальне провадження №0000120 від 15 лютого 2024 року відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Оляниця, Тростянецького району, Вінницької області, громадянин України, не працює, неодружений, з середньою освітою, без місця реєстрації, зі слів обвинуваченого тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 05.12.1983 року Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.101 КК України до 8 років позбавлення волі. 10.12.1988 року звільнився з Житомирської ВК №4 в пільговому порядку з нарахуванням заліку 256 робочих днів;

- 12.06.1989 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.81, ч.1 ст.140, ч.3 ст.85, ст.42 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України. 07.04.1994 року звільнився з Кіровоградської ВК №6 по відбуттю строку покарання;

- 08.06.1995 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.142 КК України до 7 років позбавлення волі. 16.01.2002 року звільнений з Солонянської ВК №21 по відбуттю строку покарання;

- 09.02.2004 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. 09.02.2006 року звільнений з Солонянської ВК №21 по відбуттю строку покарання;

- 25.10.2006 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст.187 КК України до 10 років позбавлення волі. 09.07.2014 року звільнився з Замкової ВК №58 Хмельницької області по відбуттю строку покарання;

- 04.10.2016 року Димитрівським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.187 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі. 11.12.2023 року звільнений з Роменської ВК №56 Сумської області по відбуттю строку покарання, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2024 року у невстановлений час, ОСОБА_5 перебував з дозволу власниці ОСОБА_6 у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Так, у вказаний день та час, достовірно знаючи, що у приміщенні комори вказаної квартири мається цінне майно, у ОСОБА_5 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану (введеного указом Президента України від 24.02.2022, №64/2022, продовженого Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 строком на 90 діб - до 22.08.2022, продовженого Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 строком на 90 діб - до 20.11.2022, продовженого Указом Президента України №757/2022 строком на 90 діб - до 19.02.2023, та продовженого Указом Президента України №58/2023 строком на 90 діб до 20.05.2023, продовженого Указом Президента України №254/2023 строком на 90 діб - до 18.08.2023, продовженого Указом Президента України №451/2023 строком па 90 діб - до 16.11.2023, продовженого Указом Президента України №734/2023 строком на 90 діб - до 14.02.2024).

Так, 07.02.2024 року у невстановлений час, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , реалізуючи свій прямим злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану (введеного указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, продовженого указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 строком на 90 діб - до 22.08.2022, продовженого указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 строком на 90 діб до 20.11.2022, продовженого указом Президента України №757/2022 строком на 90 діб - до 19.02.2023, та продовженого указом Президента України №58/2023 строком на 90 діб - до 20.05.2023, продовженого указом Президента України №254/2023 строком на 90 діб - до 18.08.2023, продовженого указом Президента України №451/2023 строком на 90 діб - до 16.11.2023, продовженого указом Президента України №734/2023 строком на 90 діб - до 14.02.2024). діючи умисно з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому мету незаконного збагачення, впевнившись в тому, що власниця вказаної квартири ОСОБА_6 вдома відсутня та його дії носять таємний характер, вчинив крадіжку зварювального апарату марки NVP модель ММА-305, вартістю 1820 гривень 00 копійок, який належить ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном залишив місце злочину, розпорядившись ним на власний розсуд.

Далі, 08.02.2024 року, у невстановлений час. ОСОБА_5 , перебуваючи з дозволу власниці ОСОБА_6 у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний, раптово виниклий прямий злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану (введеного указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022. продовженого указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 строком на 90 діб до 22.08.2022, продовженого Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 строком на 90 діб - до 20.1 1.2022, продовженого Указом Президента України №757/2022 строком на 90 діб - до 19.02.2023, та продовженого Указом Президента України №58/2023 строком на 90 діб - до 20.05.2023, продовженого Указом Президента України №254/2023 строком на 90 діб - до 18.08.2023, продовженого Указом Президента України №451/2023 строком на 90 діб - до 16.11.2023, продовженого Указом Президента України №734/2023 строком на 90 діб - до 14.02.2024), діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи при цьому мету незаконного збагачення, впевнившись в тому, що власниця вказаної квартири ОСОБА_6 вдома відсутня та його дії носять таємний характер, вчинив крадіжку конвекційного обігрівача марки Domotec модель МS5904, вартістю 744 гривні 10 копійок та бензинової пили марки Байкал ПРОФИ модель ББП-6300, вартістю 1692 гривні 60 копійок.

Після чого, ОСОБА_5 з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд. Матеріальний збиток спричинений на загальну суму 4256,70 грн. відшкодований під час досудового розслідування, шляхом повернення викраденого майна.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті. Однак, зазначив, що вважає, що він не вчиняв крадіжку, так як не мав наміру на вчинення протиправних дій. Він лише взяв, на певний час, без дозволу майно, яке йому не належить, відніс до ломбарду, отримав за нього грошові кошти, а потім мав намір повернути все, але не встиг. Майно взяв, так як племінниці потерпілої потрібні були кошти на ліки, тому він вирішив їй допомогти. До затримання проживав у брата та його дружини- потерпілої Крупської. Однак після вчинення протиправних дій, вони його вигнали з будинку, внаслідок чого, до затримання він тимчасово мешкав в реабілітаційному центрі м.Синельникове. Майно потерпілій було повернуто не ним особисто.

Потерпіла ОСОБА_6 до початку судового засідання надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, цивільний позов заявляти не буде, покарання просить призначити на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин без дослідження доказів.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого, в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту яких він правильно розуміє, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні) від 24 лютого 2022 року №2І02-ІХ, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан термін якого неодноразово було продовжено та триває на цей час.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини: обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України та кваліфікує його дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Суд вважає, що таке доведення випливає із сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою та відповідає критерію доведеності вини «поза розумним сумнівом». Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю. Він діяв з прямим умислом, з корисливих мотивів, таємно, в умовах воєнного стану.

Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У своїй Постанові від 15.11.2021 року у справі № 199/6365/19 (провадження №51-3198км21) Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду висловив свою правову позицію : "Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди".

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 27.04.2021 року у справі №520/16394/16-к висловив правову позицію, згідно якої факт визнання засудженим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого як обставину, що пом`якшує покарання. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений, хоча і підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, але ж до кінця не усвідомив протиправності своїх дій. Адже в судовому засіданні вважав, що лише взяв на певний час, без дозволу майно, яке йому не належить, з метою допомогти племінниці потерпілої отримати кошти на ліки.

Зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 щиро не розкаявся, а тому не засуджує свою поведінку. Факт визнання обвинуваченим своєї вини в ході судового розслідування не свідчить про його щире каяття.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує положення ст. ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого, після вчинення злочину, який є тяжким, наслідки суспільно-небезпечного діяння, визнання вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який є раніше судимий, за злочини проти власності, має не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, що свідчить про його схильність до скоєння умисних тяжких злочинів, негативно характеризується за місцем останнього мешкання, не має постійного місця реєстрації та проживання, не одружений, не працює, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне для виправлення обвинуваченого призначити йому покарання в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі.

Застосування ст. 75,76 КК України до ОСОБА_5 не можливо, з урахуванням ретельно проаналізованих обставин у своїй сукупності, тому суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого в даному випадку не можливе без його ізоляції від суспільства.

Підстави для застосування правил ст.ст.69,69-1 КК України відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.122 КПК України експертам, спеціалістам і перекладачам повинна бути сплачена винагорода за виконану роботу, якщо це не є їх службовим обов`язком.

Враховуючи те, що в межах досудового розслідування по даному кримінальному провадженню судово-товарознавча експертиза №1163/24 від 28.02.2024 року була проведена судовим експертом ОСОБА_7 , що не являється її службовим обов`язком, то з обвинуваченого необхідно стягнути на її користь винагороду за виконану нею роботу в сумі 300,00 грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 14.03.2024 року, з моменту фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь судового експерта ОСОБА_7 , р/р: IBAN НОМЕР_1 , витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №1163/24 від 28.02.2024 року в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.

Речові докази: конвекційний обігрівач марки Domotec модель МS5904, бензинова пила марки Байкал ПРОФИ модель ББП-6300, зварювальний апарат марки NVP модель ММА-305, залишити за належністю у ОСОБА_6 ( т.2 а.с.40,41).

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1