Справа № 632/550/24
провадження № 1-кс/632/41/24

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року місто Первомайський

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, внесене у кримінальному провадженні № 0000175 від 01 квітня 2024 року слідчим СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Кіровське Чорноморського району Кримської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2024 року слідчий СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , отримавши згоду прокурора, який призначений у даному кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000175 від 01 квітня 2024 року.

В ході досудового розслідування встановлено, що 29 березня 2024 року близько 17 години 00 хв. ОСОБА_6 , 1948 року народження, перебувала в гостях у свого сина ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де вони разом вживали алкогольні напої.

У подальшому, в цей же день, без відриву у часі, в ході вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, відбулася сварка, під час якої у останнього виник умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій умисел, діючи із особистої неприязні, усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в будинку АДРЕСА_1 , наніс декілька ударів руками та ногами в область голови та тулуба ОСОБА_6 , яка лежала на підлозі у приміщенні спальні.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепних крововиливів, які виникли внаслідок тупої закритої черепно-мозкової травми та знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку зі кримінальними протиправними діями ОСОБА_5 , внаслідок чого 31 березня 2024 року, ОСОБА_6 померла.

Слідчий вказує, що орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_5 своїми умисними, протиправними діями вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

01 квітня 2024 року ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 42, 276 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що на даний час підтверджується достатньою сукупністю доказів, за який санкцією ч. 2 ст. 121 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, має місце проживання та реєстрації, однак не має стабільних джерел для існування та стійких міцних соціальних зв`язків і осіб, які могли б впливати на нього та забезпечити його належну процесуальну поведінку і виконання ним процесуальних обов`язків.

Вад здоров`я, які перешкоджають застосуванню вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Слідчий вважає, що виключно застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, спробам: переховуватися від органу досудового розслідування та суду - зазначений ризик ґрунтується на тому, що підозрюваний усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує, та відсутності міцних соціальних зв`язків; незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, більшість із яких складають коло його спілкування та є його близькими особами і знайомими.

Викладене свідчить про наявність зазначених ризиків, неможливість їх запобіганню шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Разом із цим слідчий, на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, просить при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчинення злочину, який спричинив загибель людини.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримали, та кожний окремо, зазначили, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просить застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 під час розгляду клопотання підтвердив свою причетність до інкримінованого йому кримінально протиправного діяння, детально розповів про обставини вчиненого.

Проти застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не заперечував.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, слідчого та підозрюваного, дослідивши надані документи, доходить наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000175 від 01 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, внесені до ЄРДР 01 квітня 2024 року за фактом того, що вдень 29 березня 2024 року у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , 1948 року народження, були умисно заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді двобічної субдуральної гематоми, внаслідок чого остання 31 березня 2024 року померла у ОКЛ в місті Харкові, де вона проходила лікування.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що ОСОБА_5 01 квітня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000175 від 01 квітня 2024 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.

Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_5 , права підозрюваного оголошені та роз`яснені.

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_5 , який міститься в повідомлені про підозру.

З огляду на вказане, слідчий суддя доходить висновку, що повідомлення про підозру було здійснено у встановлений законом спосіб, а отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 177 КПК України передбачено, що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, наведені вище.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно зі ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя використовує практику ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися, поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» № 9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку (чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».

З матеріалів, доданих до клопотання, доводів сторін, вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисному тяжкому тілесному ушкоджені, що спричинило смерть потерпілого.

Слідчим суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, останній є повнолітньою осудною особою.

За результатами розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: даних, які містяться у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 01 квітня 2024 року; повідомлення про підозру від 01 квітня 2024 року; показань підозрюваного ОСОБА_5 від 01 квітня 2024 року, а також його пояснень у судовому засіданні; протоколів огляду місця події від 31 березня 2024 року; показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які зафіксовані у відповідних протоколах від 01 квітня 2024 року; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 № 12-17/60-окл/24 від 01 квітня 2024 року, згідно із яким причиною смерті останньої є внутрішньочерепні крововиливи, тупа закрита черепно-мозкова травма.

Слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому, чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа, щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу, могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, досліджених документів, пояснень підозрюваного, слідчий суддя переконаний, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч. 2 ст. 121 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Згідно із ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно зазначити наступне.

Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органу досудового розслідування та суду, обґрунтовується, у сукупності, тяжкістю покарання, що може бути призначено ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні тяжкому злочині, у вчиненні якого він підозрюється - позбавлення волі на строк від семи до десяти років, відсутністю стабільних джерел існування та міцних соціальних зв`язків і осіб, у тому числі за місцем мешкання, які могли б впливати на ОСОБА_5 та забезпечити належну процесуальну поведінку останнього і виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, яка відбувається на теперішній час, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. А в контексті з тим, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим цього ж дня Президентом України підписано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який триває дотепер, і на даний час для громадян України існує реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу, спроба переховуватися від органу досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням дозволу на проживання в певній країні, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу, поданням документів на отримання статусу біженця тощо.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконного впливу на свідків слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 має можливість впливати на свідків, які у тому числі є його близькими і знайомими особами та становлять коло його спілкування, а також на інших свідків, які ще не були допитані.

З огляду на викладене підозрюваний матиме можливість впливати на вказаних осіб задля надання ними неправдивих показань на його користь.

Вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу на учасників цього кримінального провадження, зокрема свідків.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує дані щодо особи підозрюваного, його вік, репутацію і майновий стан, те, що ОСОБА_5 , який не має сім`ї, утриманців та постійного місця роботи, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вагомість наявних доказів про вчинення останнім кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у злочині, у вчиненні якого він підозрюється позбавлення волі на строк від семи до десяти років, відсутність даних про незадовільний стан його здоров`я і доходить висновку, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що з метою запобігання спробам: переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, щодо ОСОБА_5 на даному етапі кримінального провадження має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання надано достатньо доказів для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам. У зв`язку з цим клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи положення п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 132, 176 - 178, 183 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Держаної установи «Харківський слідчий ізолятор», з урахуванням строку досудового розслідування - до 30 травня 2024 року, без визначення застави.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали до 30 травня 2024 року включно.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя:ОСОБА_1