Справа № 461/749/24
Провадження № 1-кс/461/2659/24
УХВАЛА

09.05.2024 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання захисника про призначення експертизи,

в с т а н о в и в :

слідчим управлінням СУ ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000090 від 20.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Заявник адвокат ОСОБА_3 являється захисником підозрюваного ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні.

Захисник звернувся до слідчого судді в інтересах підозрюваного з даним клопотанням про призначення у вказаному кримінальному провадженні судової інженерно-транспортної експертизи, проведення якої просить доручити експертам Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

На вирішення експерта поставити питання, які стосуються встановлення даних про рух транспортних засобів до та під час дорожньо-транспортної пригоди, яка розслідується у кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи подане клопотання, захисник вказує наступне.

В межах даного кримінального провадження проведена комплексна експертиза відео-, звукозапису та інженерно-транспортна експертиза із дослідження обставин та механізму ДТП. За результатами проведення даного експертного дослідження виготовлено висновок експерта від 29.02.2024 №КСЕ-19/114-24/3233.

З даним висновком сторона захисту не погоджується, вважає його необґрунтованим, помилковим та таким, що викликає сумнів у його правильності.

З цього приводу захисник звернувся до слідчого з клопотанням про призначення судової інженерно-транспортної експертизи. Постановою слідчого від 12.04.2024 у задоволенні згаданого клопотання було відмовлено. Дану постанову слідчого захисник вважає необґрунтованою.

Також, захисник наводить доводи, згідно яких йому не зрозуміло чому експерт прийшов до висновків зазначених у висновку та вказує, що вважає такі помилковими.

Захисник у судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та додатково зазначив, що просить не розглядати питання скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання, адже таке повинно бути розглянуто в порядку ст. ст. 303-307 КПК, а розглянути клопотання відповідно до ст. 244 КПК.

Підозрюваний заявлене клопотання підтримав.

Слідчий просив відмовити у задоволенні клопотання з мотивів його необґрунтованості та безпідставності. Додатково вказав, що на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні фактично завершене та виконуються вимоги ст. 290 КПК України. Також вказав, що незважаючи на повідомлення сторони захисту про відкриття матеріалів кримінального провадження, захисник та підозрюваний ухиляються від ознайомлення з матеріалами провадження. Просив врахувати, що інженерно-транспортна експертиза у кримінальному провадженні проведена, а недоліки на які вказує сторона захисту щодо наявності у висновку експерта даних про автомобіль який не був на місці ДТП усунуто шляхом отримання відповіді на запит слідчого від експерта.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників процесу, приходжу до наступного висновку.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).

Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1-4 статті 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 84 КПК України встановлює, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Положення статті 91 КПК України визначають, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Частинами 1 та 2 ст.242 КПК України передбачено, що Сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо:

1) для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок;

2) сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин.

У клопотанні зазначаються:

1) короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання;

2) правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

3) виклад обставин, якими обґрунтовуються доводи клопотання;

4) експерт, якого необхідно залучити, або експертна установа, якій необхідно доручити проведення експертизи;

5) вид експертного дослідження, що необхідно провести, та перелік запитань, які необхідно поставити перед експертом.

До клопотання також додаються:

копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання;

копії документів, що підтверджують неможливість самостійного залучення експерта стороною захисту.

Нормами ст. 243 КПК України передбачено, що експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження.

Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.

Експерт може бути залучений слідчим суддею за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу.

Обґрунтовуючи подане клопотання та звертаючись до слідчого судді, захисник посилається на норми п. 2 ч.1 ст.244 КПК України, відповідно до яких сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин. Відсутність такої можливості, за поясненнями захисника у судовому засіданні, обґрунтована тим, що на даний час підозрюваний не працює та перебуває на лікуванні. Водночас, захист не зазначає жодних відомостей про вартість такого дослідження, доходи підозрюваного, як до початку лікування, так і після, або про його заощадження, а також як перебування на лікуванні безпосередньо впливає на його процесуальні повноваження, зокрема можливість залучення експерта за допомогою захисника.

Варто також зазначити, що вказуючи на необхідність доручення проведення експертизи Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України захист у клопотанні навіть не навів його місце знаходження. Безпосередньо у судовому засіданні адвокат вказав, що дана експертна установа знаходиться у м. Києві. Натомість, захисник не навів жодних даних про те, чи наявні у вказаній установі експерти з відповідною компетенцією і чи проводить такі види дослідження зазначена установа. Більше того, незважаючи на те, що орган досудового розслідування знаходиться у м. Львові, а ДТП яке розслідується також мало місце у цьому населеному пункті, захист жодним чином не вказує на доцільність проведення експертного дослідження експертною установою розташованою у іншому населеному пункті, що очевидно не сприятиме дотриманню розумних строків під час провадження.

В ході розгляду клопотання встановлено, що фактично доводи сторони захисту щодо необхідності призначення експертизи зводяться до непогодження з наведеним вище висновком експерта від 29.02.2024 №КСЕ-19/114-24/3233.

Водночас, незважаючи на те, що в ході розгляду клопотання встановлено, що з 23.04.2024 стороні захисту фактично відкрито доступ до усіх матеріалів кримінального провадження, жодних доказів на спростування тверджень слідчого про те, що таке експертне дослідження про яке просить захисник вже проведено, захисник не надає. Більше того, захисником не спростовано і те, що недоліки висновку щодо наведення у ньому іншого автомобіля, який не має відношення до ДТП яке розслідується, усунуто шляхом отримання відповіді від експерта на запит слідчого.

Як наведено вище, КПК встановлює вимоги до клопотання про призначення експертизи. Зокрема, до клопотання додаються копії матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання. Разом з тим, до клопотання захисником долучено виключно копію свідоцтва на автомобіль, відомості з бази даних щодо іншого транспортного засобу, документи щодо перебування підозрюваного на лікарняному та висновок експерта від 29.02.2024 №КСЕ-19/114-24/3233. У цьому контексті, не можна залишити поза увагою те, що жодних даних про те, що у захисника чи підозрюваного були об`єктивні перешкоди подати інші докази слідчому судді або у сторони захисту є обмеження у доступі до матеріалів кримінального провадження, в ході розгляду клопотання не встановлено.

Отже, жодних доказів які вказують на те, що експертиза проведена у кримінальному провадженні брала до уваги вихідні дані, які не відповідають фактичним обставинам справи захисником не долучено.

Варто також відзначити, що вказуючи на те, що висновок експерта від 29.02.2024 №КСЕ-19/114-24/3233 є помилковим та необґрунтованим, захист не наводить жодних мотивів стосовно того, що такий висновок виготовлений за результатами комплексної експертизи відео-, звукозапису та інженерно-транспортна експертиза із дослідження обставин та механізму ДТП, в той час як захисник просить провести виключно судову інженерно-транспортну експертизу.

Не можна залишити поза увагою і те, що фактично досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, а з 23.04.2024 виконуються вимоги ст. 290 КПК України, про що стороні захисту відомо та підтверджується наданими суду копіями повідомлень з особистим підписом адвоката та підозрюваного. У свою чергу, чинне процесуальне законодавство наділяє сторону захисту повноваженнями висловлюватись щодо допустимості та належності того чи іншого доказу під час судового провадження, клопотати перед судом про виклик експерта для роз`яснення висновку та призначення експертизи під час судового розгляду.

Згідно ч.6 ст.244 КПК України, слідчий суддя за результатами розгляду клопотання має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам, якщо особа, яка звернулася з клопотанням, доведе наявність підстав, визначених частиною першою цієї статті.

Як зазначено вище, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що клопотання про призначення експертизи належним чином не обґрунтоване, а в ході його розгляду не доведено, що для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 8, 93, 95,96, 242-244 КПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1