Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 715/1084/16-к
Провадження № 1-кп/723/468/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд,

Чернiвецької областi, в складі:

головуючого суддi ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у вiдкритому судовому засiданні, в залi суду, в мiстi Сторожинець, кримінальне провадження № 0000485 від 08.06.2014 року, по обвинуваченню в скоєнні злочину, що передбачений ч.2 ст.286 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освiта середня, не працюючого, не одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, ранiше не судимого,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , 07 червня 2014 року біля 15 години керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2106», номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в межах населеного пункту с. Валя Кузьміна Глибоцького району Чернівецької області в напрямку автодороги М.19, сполученням Доманове- Ковель Чернівці Тереблече та наближаючись до електроопори № 90 і частково рухаючись по зустрічній смузі руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, при появі в полі зору квадроцикла марки «POLARIS SPORTSMAK 500 НО 4х4» під керуванням ОСОБА_6 , який рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі руху, не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не звільнив повністю зустрічну смугу руху, не обрав безпечного бокового інтервалу з даним транспортним засобом, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, не виконуючи вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме:

- п.1.5. щодо не вчинення дій по створенню небезпеки чи перешкоди для руху, загрози життю чи здоров`ю громадян, завдання матеріальних збитків;

- п.2.3. (б) щодо уважності, стеження за дорожньою обстановкою та реагування на її зміну, не відволікання від керування транспортним засобом;

- п.10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.11.3. на дорогах з двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;

- п.13.3. під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з останнім.

Внаслідок таких дій обвинуваченого ОСОБА_4 , пасажиру квадроцикла ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді травматичної ампутації лівої нижньої кінцівки на рівні колінного суглобу, багатосигменторного перелому лівого стегна зі зміщенням відламків, які у відповідності до висновку СМЕ № 788мд від 09.07.2014, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі що небезпечні для життя.

Обвинувальний акт надійшов до Сторожинецького районного суду із Апеляційного суду Чернівецької області, який за клопотанням голови Глибоцького районного суду Чернівецької області, визначив підсудність обвинувального акту у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 за Сторожинецьким районним судом Чернівецької області.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшли матеріали кримінального провадження, а також цивільні позови потерпілого із запереченнями на них.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України повністю не визнав, та давши, після дослідження всіх інших доказів по справі, показання зазначив що був учасником дорожньо-транспортної пригоди і керував автомобілем Жигулі в с. Валя Кузьміна. Їхав по своїй смузі руху по гравійній дорозі. Навпроти нього із-за повороту, по його смузі руху, об`їжджаючи стоячий автомобіль «Камаз» виїхав квадроцикл, якого він побачив за два метри до зіткнення. Він вивернув кермо вправо (чи може думав що вивертає), щоб уникнути зіткнення але зіткнення відбулось і йому заклинило колесо, а квадроцикл відкинуло від нього вліво. Так що толком нічого не встиглося, оскільки все відбулося за долю секунди. Вину він не визнає так як вважає що квадроцикл їхав з великою швидкістю, десь 100 км.год., по його смузі руху. Пробачення у потерпілого не просив і шкоду не відшкодовував, оскільки невинен. З експертизами не згідний. Цивільні вимоги потерпілого не визнає. Просив його виправдати.

Незважаючи на невизнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 ,його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України доведена в ході судового розгляду кримінального провадження, показаннями свідків, висновками експертиз та іншими матеріалами кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_7 в судові засідання не з`являвся. Направляв заяви про розгляд справи без його участі. Подав до суду цивільний позов на стягнення із ОСОБА_4 1265393 гривні 98 копійок нанесеної матеріальної та 500000 гривень моральної шкоди, а після залучення до справи в якості відповідача Акціонерне товариство «Страхова група «Ю.Бі.Ай», подав позов в новій редакції, в якому просив стягнути із:

-обвинуваченого ОСОБА_8 та акціонерного товариства «Страхова група Ю.БІ.АЙ» на його користь грошову компенсацію моральної шкоди в сумі 500000 гривень;

-акціонерного товариства «страхова група Ю.БІ.АЙ» на його користь страхове відшкодування у вигляді шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дородньо-транспортної пригоди в сумі 150000 гривень;

-обвинуваченого ОСОБА_8 на його користь матеріальну шкоду в сумі 1115393,98 гривень в т.ч. 11298 грн. компенсації витрат на придбання пального; 5395,98 компенсація витрат на придбання ліків та медпрепаратів; 224900 грн. компенсація витрат на придбання інвалідної коляски з електроприводом; 1000000 грн. вартості протезу; 23800 вартості придбаного та витраченого дизельного пального для експлуатації інвалідного транспортного засобу;.

-обвинуваченого ОСОБА_8 по 1000 гривень щомісячних виплат, як пожиттєве матеріальне утримання.

Крім цього в останній заяві направленій до суду потерпілий підтвердив всі свої показання і всі подані раніше заяви, настоюючи на тому що автомобіль на дорозі не переміщався.

В судовому засіданні були допитані свідки

ОСОБА_9 ,, який показав, що почувши звук удару він прибіг разом із братом ОСОБА_10 . і побачив вже результат пригоди, пораненого ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , автомобіль посеред дороги та квадроцикл внизу біля дерева. Автомобіль ніхто не переміщав.

ОСОБА_13 , який повідомив що йому ОСОБА_14 сказав, що брат попав в аварію. Він прибув на місце ДТП вже після пригоди і бачив що автомобіль не переміщався.

ОСОБА_15 , показав, що він є водієм лікарні ШМД. Ім поступив виклик і вони через с. Тарашани прибули на місце пригоди. Потерпілий ( ОСОБА_16 ) був на землі під деревом. Він бачив також квадроцикл, автомобіль ВАЗ та автомобіль Камаз. Надавши медичну допомогу та забравши потерпілого вони поїхали до лікарні.

ОСОБА_17 показав, що він є лікарем ЛШМД і коли вони приїхали на місце ДТП на автомобілі швидкої медичної допомоги то одного потерпілого вже забрали а вони забрали другого. Де і яка машина була він не бачив і не бачив щоб переміщали автомобілі.

ОСОБА_6 , показав, що він керував квадроциклом А в якості пасажира позаду, сидів ОСОБА_18 . Іхав він приблизно на швидкості 40 км.год. Справа була вантажівка, а дорога заокруглена. ВАЗ їхав по центру дороги та почав зрізати заокруглення і за ним була купа пилюки. Ссвідок подався вправо але ВАЗ на швидкості біля 70-80 км.год. своєю передньою частиною вдарив в задню ліву боковину квадроцикла. Сонце світило йому в спину а водію ВАЗа в обличчя. Автомобіль після зіткнення не переміщували а уламки переміщували. Він все знімав на телефон.

ОСОБА_19 , показав, що йому подзвонив брат і він приїхав. Машина була правими колесами на траві знизу з правої сторони. Нічого не пересували. Швидкої ще не було

ОСОБА_20 , показав, що він приїхав коли ОСОБА_21 вже забрали. На землі лежав ОСОБА_22 і сказав що його занесло.

ОСОБА_23 показала, що їй подзвонив ОСОБА_24 і сказав що в нього врізався квадроцикл . Він затормозив і його занесло.

ОСОБА_25 , показав, що чув як щось бабахнуло. Прийшов побачив що було багато народу. ОСОБА_26 була ближче до забору.

ОСОБА_27 , показала, що вона привела худобу помила і сіла доїти. Їй дуже тяжко доїлося бо боліла рука і вона почула стук.

Гушул ОСОБА_28 , показала суду, що вона прийшла коли був удар, міліція щось міряла а вона була біля них. Там була легкова машина а в ній двоє дітей. Вона не бачила щоб пересували машину

ОСОБА_29 суду показав, що він з ОСОБА_30 і ще одним який помер, їхали в лікарню на ОСОБА_31 до племінника. Перед ними їхав квадроцикл. Далі в районі горіха вони бачили що жигуль стоїть косо передом до них, а квадро цикл в шанці. ОСОБА_32 лежав на спині і фотографував, а за 10-15 м. лежав ОСОБА_33 без ноги. Він викликав Швидку.

ОСОБА_34 суду показав, що він я їхав з ОСОБА_29 , а перед ними виїхав збоку квадроцикл і їхав попереду, а вони зверху за ним. Коли під`їхали до горіхів то побачили, що на обочині стояв автомобіль Камаз, а далі біля горіха автомобіль Жигуль поперек дороги, а ще далі за горіхом квадроцикл та ОСОБА_11 .

Аналізуючи показання всіх свідків, допитаних в судовому засіданні, суд оцінює показання вказаних свідків як правдиві, які підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07 червня 2014 року біля 15,00 години в АДРЕСА_1 за участю автомобіля марки ВАЗ 2106» номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 та квадроцикла марки «POLARIS SPORTSMAK 500 НО 4х4» під керуванням ОСОБА_6 .

Разом з тим очевидцями механізму вчинення вказаної дорожньо-транспортної пригоди жоден із свідків не був, окрім свідка ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 з показань яких в т.ч. формувались вихідні дані для проведення експертиз.

Крім вказаного, обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим та його винуватість доводяться також і іншими доказами, які суд вважає належними та допустимими, і які в своїй сукупності є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_4 , а саме:

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемою місця ДТП та фототаблицею, від 07.06.2014 року та протоколами огляду транспортних засобів, згідно яких було встановлено, описано та відображено схематично місце ДТП, пошкодження автомобіля та квадроцикла, які в подальшому стали підставою для відповідних висновків експертних досліджень.

Висновком експерта № 311-А від 25.06.2014 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України у Чернівецькій області щодо результатів проведеної судової автотехнічної експертизи автомобіля ВАЗ-2106 державний номер НОМЕР_1 , згідно якого гальмова система, рульове керування та ходова частини автомобіля перебували в працездатному стані і могли виконувати призначені їм функції.

Висновком експерта № 312-А від 28.06.2014 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України у Чернівецькій області щодо результатів проведеної судової автотехнічної експертизи квадроцикла марки «POLARIS SPORTSMAK 500 НО 4х4» згідно якого гальмова система, рульове керування та ходова частини квадроцикла перебували в працездатному стані і могли виконувати призначені їм функції.

Висновком № 313-А від 30.06.2014 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України у Чернівецькій області щодо результатів проведеної судової транспортно трасологічної експертизи, згідно якої автомобіль ВАЗ-2106 контактував передньою лівою частиною кузова із лівою задньою частиною квадроцикла. Зіткнення автомобіля та квадроцикла найбільш вірогідно мало місце на ділянці дороги що передує місцю утворення сліду волочіння, на середині проїзної частини дороги.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 30.07.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , згідно якого останній підтвердив свої показання, зазначивши про ті обставини які він бачив і які стали підставою для проведення експертних досліджень

Протоколом проведення слідчого експерименту від 04.08.2014 року за участю свідка (на той час) ОСОБА_4 , згідно якого останній підтвердив свої показання, зазначивши про ті обставини які він бачив і які стали підставою для проведення експертних досліджень

Протоколом проведення слідчого експерименту від 30.07.2014 року за участю свідка ОСОБА_6 , згідно якого останній підтвердив свої показання, зазначивши про ті обставини які він бачив і які стали підставою для проведення експертних досліджень

Висновком № 451-а від 03.09.2014 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України у Чернівецькій області щодо результатів проведеної судової автотехнічної експертизи, згідно якої в діях водія квадроцикла ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам пунктів 12.1 та 12.4 ПДР що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, а в діях водія ОСОБА_4 не вбачається невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР, які з технічної точки зору могли б перебувати в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо транспортної пригоди.

Такі дослідження проводились, згідно дослідницької частини висновку, при механізмі ДТП з показів водія ОСОБА_4 , що на думку експерта, є найбільш технічно обґрунтованими.

Висновком судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 4535/4536 від 10 грудня 2014 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, щодо результатів проведення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи, згідно якої покази водія ОСОБА_35 є суперечливі і не можуть враховуватися як технічно спроможними, оскільки якщо перед пригодою водій автомобіля ВАЗ змінював напрямок руху, зміщуючись ліворуч, про що свідчить можливе місце зіткнення транспортних засобів в районі умовної осьової лінії дороги, то водій повинен був діяти у відповідності з вимогами пункту 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеку іншим учасникам руху, а у разі виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно спроможний виявити негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, тобто якщо зміна напрямку руху створила небезпеку для руху водію квадроцикла то дії водія ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Крім цього на підставі аналізу слідової інформації з місця пригоди експерти зробили висновок що ймовірним місцем зіткнення автомобіля ВАЗ та квадроцикла розташоване в районі умовної осьової лінії дороги і дещо передує утворенню сліду волочіння переднього лівого колеса автомобіля «ВАЗ 2106» яке починається на відстані 2,0 м. від правого краю проїзної частини дороги, відносно напрямку до траси М-19.

Висновком судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 998/21865/15-52/12-1-2/6 від 08.02.2016 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, щодо результатів проведення комісійної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи, згідно якої у початковій фазі зіткнення автомобіль ВАЗ своєю передньою лівою кутовою частиною кузова (ліва частина переднього бампера) контактував з лівою середньою бічною частиною квадроцикла (середня частина лівої рідніжки). Вказаний висновок було зроблено на підставі аналізу зафіксованих пошкоджень автомобіля ВАЗ і квадроцикла, їх розташування та форми.

Експертами, на підставі вивчення схеми ДТП та протоколу ОМП від 07.06.2014 року на якій наведена слідові інформація, та прийнявши до уваги те, що первинно автомобіль ВАЗ контактував з квадроциклом лівою кутовою частиною переднього бампера, також визначено, що зіткнення автомобіля та квадроцикла відбулось на зустрічній за напрямком руху автомобіля смузі руху, по якій рухався квадроцикл, перед початком утворення зафіксованого сліду волочіння переднього лівого колеса автомобіля ВАЗ, яке починається на відстані 2,0 м. від правого краю проїзної частини дороги (відносно напрямку руху автомобіля).

Згідно висновку вказаної експертизи дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 11.3 та 13.3 ПДР, які з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку із настанням події цієї пригоди. Дії ж водія ОСОБА_6 також не відповідали вимогам п.13.3 ПДР але, з технічної точки, вони не перебували в причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.

При цьому, стосовно оцінки дій учасників даної пригоди експерти провели дослідження комплексу вихідних даних (показів учасників ДТП, щодо розвитку механізму пригоди) та встановили, що комплекс даних при слідчому експерименті за участю водія ОСОБА_4 є технічно неспроможний ні щодо первинного контактування транспортних засобів ні щодо початку сліду волочіння, ні щодо переміщення автомобіля ні щодо дій водія квадроциклу пов`язаних із гальмуванням, рухом юзом і гальмуванням.

Комплекс даних при слідчому експерименті за участю потерпілого ОСОБА_7 в частині початку сліду волочіння також є технічно неспроможний але вказане ОСОБА_7 місце зіткнення на смузі руху квадроцикла є обґрунтованим і таким що не суперечить об`єктивній слідовій інформації, зафіксованій у протоколі огляду місця ДТП та схеми до нього

Комплекс даних при слідчому експерименті за участю свідка ОСОБА_6 в частині початку сліду волочіння також є технічно неспроможний але вказане ОСОБА_6 місце зіткнення на смузі руху квадроцикла є обґрунтованим і таким що не суперечить об`єктивній слідовій інформації, зафіксованій у протоколі огляду місця ДТП та схеми до нього.

Крім цього, в частині початку сліду волочіння, експерти в дослідницькій частині зробили висновок, що згідно із схемою до протоколу огляду місця ДТП слід волочіння схематично зображений прямолінійно без будь-яких різких зміщень вліво чи вправо, що свідчить про те, що даний слід залишений одномоментно в процесі руху із частково блокованим колесом деформованими елементами кузова автомобіля (частинами лівого крила та переднього бампера, тобто в процесі розвитку ДТП.

В ході судового розгляду цього кримінального провадження, сторона захисту здійснила запит на проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Мінюсту України, яка була виготовлена 13 березня 2017 року.

Згідно вказаного висновку № 3402/3431, дії водія квадроцикла в тій частині що він завчасно до роз`їзду з автомобілем не вернувся на свою праву сторону проїзної частини, з технічної точки зору, не відповідають вимогам пунктів 11.3 і 13.3 ПДР і перебувають у причинному зв`язку із ДТП.

Вказаний висновок знаходиться в матеріалах кримінальної справи, яка перебувала в провадженні Глибоцького районного суду Чернівецької області (Т.3 а.с. 178-204) та в подальшому була передана на розгляд Сторожинецького районного суду Ченрівецької області.

В судових дебатах прокурор просив не брати до уваги вказаний висновок експертизи, внаслідок порушення порядку відкриття додаткових матеріалів стороні обвинувачення, а відповідно внаслідок його недопустимості, як доказу.

Вирішуючи вказане питання, суд встановив, що вказані матеріали направлялись до суду 10.07.2017 року та адресувались крім суду також і прокурору, потерпілому, представнику потерпілого і цивільному відповідачу, супровідним листом, який названий «Відкриття доказів одержаних під час судового розгляду (в порядку ст. 290 КПК України».

Представник потерпілого та представник цівільного відповідача матеріали отримали 10.07.2017 року про що свідчить їх підпис і запис про це.

Як вбачається із журналу судового засідання від 10.07.2017 року суд в судовому засіданні в якому була присутня прокурор ОСОБА_36 , постановляв ухвалу про прийняття матеріалів та долучення висновку експертизи до кримінальної справи.

Згідно положень ст. 290 КПК України, сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одне одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Аналіз вказаної статті показує, що відповідно до положень цієї статті про наявність додаткових матеріалів сторона захисту зобов`язана повідомити інших учасників провадження про надання доступу до таких матеріалів. Та можливість їх скопіювати.

За правилами ч. 4 ст. 290 КПК України, надання доступу до матеріалів включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.

Як слідує із письмового повідомлення сторони захисту про відкриття доказів, учасникм провадження в т.ч. прокурору адресувалось повідомлення і прокурор який приймав участь в судовому розгляді обвинувального акту беззаперечно знав про таке повідомлення і про такі додаткові докази так як, згідно вказаного журналу судового засідання (а.с. 208 Т.3), висловлювала свою думку щодо цього, а саме просила відмовити в задоволенні цього клопотання (позиція № 26 журналу судового засідання).

Таким чином, суд знаходить, що при приєднанні висновку експертизи Одеського НДІСЕ від 13 березня 2017 року порушень вимог кримінально-процесуального закону, стороною захисту допущено не було, однак суд знаходить, що вказаний висновок недостатньо обґрунтовано, без безпосереднього дослідження об`єктів експертизи автомобіля та квадроцикла та є однобоким оскільки здійснений без встановлених вихідних даних замовником експертизи та самостійним збором експертом вказаних даних про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно п.19 постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19.12.2008), якщо для вирішення питань, які виникли у справі про злочин проти безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, потрібні спеціальні знання, суд має призначити експертизу. У відповідній ухвалі (постанові) слід навести необхідні експерту вихідні дані, що ґрунтуються на матеріалах справи. За наявності в них різних даних щодо обставин події суд доручає експерту дати висновок стосовно кожного з варіантів окремо. На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів суд повинен зазначити у вироку, які вихідні дані він визнав такими, що відповідають дійсності, і з їх урахуванням оцінити висновок експерта. При цьому слід виходити з того, що згідно зі ст. 67 Кримінально-процесуального кодексу України висновок експерта не має наперед установленої сили, а також переваги перед іншими доказами і всі вони, мають бути оцінені судом за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та відповідно до закону.

Таким чином очевидним є те, що найбільш ґрунтовними є дослідження які викладені у висновках судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 4535/4536 від 10 грудня 2014 року Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз та судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 998/21865/15-52/12-1-2/6 від 08.02.2016 року Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, до яких жодних претензій не поступало і за якими дії обвинуваченого ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 11.3 та 13.3 ПДР, і з технічної точки зору перебували в причинному зв`язку із настанням події пригоди.

Вихідні дані, які надавались експертам при виконанні вказаних експертиз суд знаходить найбільш повними, дійсними, достовірними, не однобокими і не перекрученими.

В матеріалах кримінальної справи знаходиться також висновок комісійної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи за № 24342/5327 від 30 березня 2018 року, яка проводилась за ухвалою Глибоцького районного суду від 21.11.2017 року, згідно якої місцем зіткнення автомобіля та квадроцикла знаходиться в безпосередній близькості від початку утворення сліду волочіння лівого переднього колеса автомобіля ВАЗ на смузі руху квадроцикла. Внаслідок такої слідової інформації показання водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_4 є неспроможними а його дії не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху та знаходились з технічної точки зору в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Дослідницька частина цього висновку є повною, обґрунтованою. Вихідні дані не перекручені, а тому суд вказаний висновок вважає належним доказом по справі.

Висновок № 451-а від 03.09.2014 року Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України у Чернівецькій області щодо результатів проведеної судової автотехнічної експертизи, згідно якої в діях водія ОСОБА_4 не вбачається невідповідності вимогам п. 12.3 ПДР, які з технічної точки зору могли б перебувати в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо транспортної пригоди, суд вважає помилковим і до уваги не приймає, оскільки він є неповним так як висновок вказаної експертизи щодо розміщення транспортних засобів в момент першопочаткового їх контактування, зроблений голослівно, без проведення будь-яких досліджень та відповідних висновків на підставі цих досліджень, що є очевидним із дослідницької частини висновку. Крім цього експерт зробив висновок про наявність заносу квадроцикла при відсутності слідової інформації про такий занос, що на думку суду є безпідставним.

Єдине, що експертом було розраховано це критична швидкість руху квадроцикла, однак з урахуванням того, що швидкість визначалася без урахування кута ухилу напрямку повороту (віражу), оскільки такий кут не був зазначений у вихідних даних та з урахуванням заносу, параметри і слідова інформація щодо якого також не зазначалась у вихідних даних,

Внаслідок цього суд не знаходить, такий висновок правильним і повним, а відповідно він до уваги не приймається.

Таким чином, аналізуючи всі докази по справі в їх сукупності, суд знаходить що винуватість ОСОБА_8 у порушенні Правил дорожнього руху та внаслідок вчиненні дорожньо-транспортної пригоди і нанесенні потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності зі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що вина обвинуваченого, тобто його психічне ставлення до вчиненої ним дії та її наслідків, виражається у формі необережності, що характеризується таким її видом, як злочинна самовпевненість, а скоєний злочин відповідно до ст. 12 КК України класифікується, як тяжкий злочин.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, злочин вчинив не в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, час керування транспортним засобом до скоєння кримінального правопорушення незначний так як посвідчення водія отримав напередодні скоєння злочину, а саме 30 квітня 2014 року але до адміністративної відповідальності, за порушення правил дорожнього руху, не притягувався. За місцем проживання характеризується позитивно.

Перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра з діагнозом Олігофренія невстановленого ґенезу в ступені легкої дебільності. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 166 виявляв та виявляє ознаки психічного розладу у формі легкої розумової відсталості. Може та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд знаходить, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені в ч.1 ст. 66 КК України, відсутні, а обставини, що обтяжують покарання, обвинуваченого, передбачені в ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Разом з тим згідно положень ч.2 ст.66 КК України суд враховує, що у обвинуваченого є син ОСОБА_37 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з матір`ю, що суд визнає пом`якшуючою обставиною так як дитину необхідно утримувати, та забезпечувати їй здобуття освіти в тому числі і по спеціальності.

Крім цього із характеристики з місця проживання встановлено, що обвинувачений характеризується за місцем проживання виключно позитивно, допомагає своїм батькам які є пристарілими та інвалідами, доглядаючи за ними

Суд знаходить, що життя людини і її здоров`я є найвищою соціальною цінністю і шкоду у вигляді втрати потерпілим кінцівки неможливо відшкодувати але суд враховує, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням всіх наведених обставин і обґрунтувань, в тому числі суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення внаслідок чого спричинено тяжкі і невідворотні тілесні ушкодження потерпілому, особу обвинуваченого який позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий та наявність пом`якшуючої покарання обвинуваченого обставини, яка є надзвичайно важливою в розвитку суспільства та відсутність обставин, які обтяжують покарання суд знаходить, що покарання не пов`язане із ізоляцією від суспільства буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів.

При цьому суд враховує, що обвинувачений грубо порушив Правила дорожнього руху проявивши самовпевненість та незнання вказаних Правил, а тому йому слід визначити додаткове покарання у вигляді позбавлення його права керування транспортними засобами.

Потерпілим ОСОБА_7 заявлено до обвинуваченого та до акціонерного товариства «Страхова група Ю.БІ.АЙ, цивільний позов, який було в подальшому уточнено, про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Вимогами позивача є стягнення із обвинуваченого ОСОБА_8 та акціонерного товариства «Страхова група Ю.БІ.АЙ» на його користь грошову компенсацію моральної шкоди в сумі 500000 гривень.

На думку суду, вказану позовну вимогу неможливо вирішити внаслідок об`єднання позивачем цієї вимоги, до обвинуваченого та до страхової організації, оскільки потерпілий не завершив процедуру оформлення страхової справи на виплату страховиком згідно полісу страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, тобто потерпілий в порушення п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не звертався до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування та не надавав відповідні документи

Таким чином позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в частині відповідальності відповідача акціонерного товариства «Страхова група Ю.БІ.АЙ» підлягає залишенню без розгляду.

До такого ж висновку суд приходить і при вирішенні вимоги позивача до цього ж відповідача при вирішенні вимоги щодо стягнення на його користь страхового відшкодування у вигляді шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дородньо-транспортної пригоди в сумі 150000 гривень, оскільки питання із стаховим товариством не вирішувалось, а позов на підставі використання сум страхового відшкодування зазначених в полісі визначений в сумі 100000 гривень при франшизі 1000 гривень .

Що стосується стягнення моральної шкоди безпосередньо з відповідача ОСОБА_8 то суд, з підстав викладених вище в цьому вироку та з підстав визначених законодавством, не знаходить підстав для повного задоволення позову.

Згідно ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів

Згідно положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна та у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Аналізуючи вказану норму закону, суд знаходить, що беззаперечно потерпілому ОСОБА_7 було спричинено моральну шкоду внаслідок фізичного болю та страждань яких він зазнав в зв`язку із каліцтвом.

При цьому суд керується вимогами ч.3-4 статті 23 ЦК України, згідно яких моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Встановилено, що в результаті неправомірних дій відповідача ОСОБА_8 , позивачу було нанесено моральну шкоду, яка полягає у фізичних стражданнях пов`язаних із нанесеною травмою та тяжкості вимушених змін в його житті. Позивач втратив ногу і така втрата є непоправною. Звичайно він може протезуватися але замінити ногу і її функції протез не може. Душевні страждання які переніс і продовжує переносити позивач також є непоправні, а тому визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, суд враховує характер скоєного відповідачем злочину, ступінь винуватості, глибину фізичних та моральних страждань позивача, нервовий стрес, пов`язаний із вчиненим злочином, а також вимоги розумності та справедливості.

Таким чином, на підставі викладеного та враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які дані в п.9 Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», щодо визначення розміру відшкодування на засадах розумності і справедливості, суд знаходить що сума в розмірі 250 тисяч гривень для потерпілого може бути належною і достатньою сумою відшкодування нанесеної моральної шкоди.

Вирішуючи вимоги позивача ОСОБА_7 , щодо стягнення із обвинуваченого ОСОБА_8 на його користь матеріальну шкоду в сумі 1115393,98 гривень в т.ч. 11298 грн. компенсації витрат на придбання пального; 5395,98 компенсація витрат на придбання ліків та медпрепаратів; 224900 грн. компенсація витрат на придбання інвалідної коляски з електроприводом; 1000000 грн. вартості протезу; 23800 вартості придбаного та витраченого дизельного пального для експлуатації інвалідного транспортного засобу, а також вимоги щодо стягнення із обвинуваченого ОСОБА_8 по 1000 гривень щомісячних виплат, як пожиттєве матеріальне утримання, суд знаходить що такі вимоги можна було б вирішити, однак для їх вирішення необхідно було би попередньо вирішити питання щодо наявності належних доказів придбання пального, ліків та медпрепаратів, оскільки надані чеки не підтверджують заявлену суму вартості придбання таких товарів.

Суд не зміг визначити із позовної заяви: - придбав потерпілий інвалідну коляску з електроприводом чи ні і чи є докази такого придбання, докази вартості придбання та докази сплати вартості цієї коляски?

Суду також не відомо чи протезувався потерпілий протезом вартістю 1000000 гривень та чи є документи, які б це підтверджували?

Відсутні також докази придбання і наявності у потерпілого у користуванні інвалідного транспортного засобу на експлуатацію якого витрачено дизельного пального на суму 23800 гривень, та з яких саме позицій виходив потерпілий визначаючи розмір щомісячних виплат йому відповідачем, як пожиттєве матеріальне утримання?

Відсутність відповідей на вказані питання, та неможливість їх отримання внаслідок неявки потерпілого в судові засідання, вимушено змушують суд залишити цивільний позов в цій частині без розгляду, що дасть можливість потерпілому визначитись із доказовою базою цих вимог.

Суд також знаходить, що iз обвинуваченого, згідно положень ч.2 ст.124 КПК України слiд стягнути судовi витрати, пов`язанi iз проведенням судових експертиз та вирішити долю речових доказів у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років, позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

На пiдставi ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звiльнити вiд вiдбування основного покарання з випробуванням, якщо засуджений ОСОБА_4 протягом трирічного iспитового строку не вчинить нового злочину i виконає покладенi на нього судом обов`язки.

Зобов`язати засудженого ОСОБА_4 перiодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повiдомляти цей орган про змiну мiсця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межi України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Стягнути із ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 17.01.2011 року Глибоцьким РВ УМВС України в Чернівецькій області, ІПН відсутній через релігійні переконання, на користь держави судові витрати по справі, а саме витрати по проведенню судових експертиз в сумі 24116 (двадцять чотири тисячі, сто шістнадцять) гривень 42 копійки.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 17.01.2011 року Глибоцьким РВ УМВС України в Чернівецькій області, ІПН відсутній через релігійні переконання, на користь ОСОБА_7 , жителя с. Валя Кузьмина Чернівецького району Чернівецької області 250 (двісті п`ятдесят) тисяч гривень нанесеної моральної шкоди. В іншій частині, цивільний позов ОСОБА_7 , залишити без розгляду.

Речовi докази по справi, а саме:

- автомобiль марки «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на відповідальному зберіганні на спеціальному майданчику УМВС України в Чернівецькій області, повернути фактичному володільцю ОСОБА_4 , що проживає в с. Валя Кузмина Чернівецького району Чернівецької області.

- квадроцикл марки «POLARIS SPORTSMAK 500 НО 4х4» що знаходиться на відповідальному зберіганні на спеціальному майданчику УМВС України в Чернівецькій області, повернути фактичному володільцю ОСОБА_6 , що проживає в с. Валя Кузьмина Чернівецького району Чернівецької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. На вирок суду може бути подана апеляцiйна скарга до Чернівецького Апеляційного суду через Сторожинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Сторожинецький районний суд Чернівецької області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_38