печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 174 КПК України із клопотанням, в якому просить скасувати арешти, накладені ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2022 у справі № 757/336/22-к на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 та ухвалою від 13.01.2022 у справі № 757/342/22-к на приміщення № 14, за адресою: АДРЕСА_2 , що також належить ОСОБА_6 .

Обґрунтовуючи клопотання, адвокат зазначає, що арешти накладено необґрунтовано, з огляду на не віднесення майна до речових доказів. Так, в межах кримінального провадження № 0000360 від 28.02.2020 повідомлено про підозру ОСОБА_7 , проте нерухоме майно, на яке накладено арешт, належить його сину - ОСОБА_6 . Тобто, арешт накладено на майно особи, що не має жодного відношення до кримінального провадження. Окрім того, не доведено факту купівлі майна за гроші, здобуті злочинним шляхом. Згідно договору купівлі-продажу від 01.10.2019 ОСОБА_8 придбав квартиру АДРЕСА_1 . Згідно договору купівлі-продажу №257/А від 01.08.2019 ОСОБА_9 придбала на публічних торгах приміщення АДРЕСА_3 та в подальшому відповідно до Договору дарування від 04.11.2021 ОСОБА_8 отримав у власність приміщення АДРЕСА_3 . Окрім того, вказане кримінальне провадження розслідується більше трьох років та за весь цей час ОСОБА_6 обмежений у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном. З урахуванням викладеного, адвокат просив задовольнити клопотання та скасувати арешт.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Наголосив на тому, що арештоване майно було набуте до подій, що є предметом розслідування у даному кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували. Зазначили, що наразі Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001652 від 06.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України, яке постановою слідчого було виділене з кримінального провадження № 0000360. Наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001652 зупинене, оскільки ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування та останнього оголошено у розшук, про що слідчим 24.12.2021 прийнято відповідну постанову. Стороною обвинувачення найближчим часом планується відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001652 з метою повідомлення ОСОБА_7 про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України. Після цього заплановано ініціювання процедури спеціального досудового розслідування в порядку ст.ст. 297-1, 297-2 КПК України. Також прокурор зазначив, що наразі необхідний вказаний арешт майна, оскільки існують достатні підстави вважати, що воно набуте внаслідок неправомірної діяльності підозрюваного.

Стороною обвинувачення в судовому засіданні було долучено письмові заперечення на клопотання з додатками.

Слідчий суддя, заслухавши присутніх у судовому засіданні осіб, дослідивши клопотання з додатками та заперечення на клопотання, дійшов наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000360, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

24.12.2021 ОСОБА_7 в межах кримінального провадження № 0000360 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України.

В подальшому, 06.09.2023 постановою прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 з матеріалів кримінального провадження № 0000360 виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України та вказано мк провадженню присвоєно номер № 0001652.

13.01.2022 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/342/22-к) накладено арешт на приміщення АДРЕСА_3 .

Також 13.01.2022 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/336/22-к) накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Так, з ухвал про арешти вбачається, що в ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 після вчинення кримінальних правопорушень набув у власність вказане приміщення та квартиру, які були оформлені на його сина - ОСОБА_6 .. Тобто здійснив легалізацію майна одержаного злочинним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на наведену норму закону в даному випадку обов`язок доказування того, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, покладено на особу, що звернулась із клопотанням про скасування арешту.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції (в тому числі в частині способу накладеного арешту), а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для скасування арешту.

Накладаючи арешти на вищевказане майно, слідчий суддя дійшов висновку, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та є предметом кримінальних правопорушень, що розслідуються у кримінальному провадженні № 0000360.

Водночас у клопотанні про скасування арешту майна жодним чином не спростовано тих висновків, до яких дійшов слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва при постановленні ухвал про накладення арешту.

Так, в ході дослідження матеріалів справи слідчим суддею встановлено, що відповідно до «Договору о задатке №1/3-2018» від 12.07.2018 ОСОБА_9 отримала задаток у розмірі 7 866 000 грн. (за курсом Національного Банку України - 26,22 грн. - 300 000 доларів США) у забезпечення виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу домогосподарства , за адресою: АДРЕСА_4 , що належить на праві власності ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_9 придбала нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_5 за 1 083 430,33 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу № 257/А від 01.08.2019 р.. Договором дарування від 04.11.2021 ОСОБА_9 передала безоплатно у власність ОСОБА_6 нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_5 .

01.10.2019 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ТОВ «Вітрус ЛТД» та ОСОБА_9 , яка діяла від імені ОСОБА_6 на підставі довіреності. Ціна продажу становить 2 986 942, 59 грн., що підтверджується відповідним договором від 01.10.2019, актом прийому-передачі квартири до договору купівлі-продажу квартири від 01.10.2019.

Враховуючи обставини та період вчинення кримінальних правопорушень, які є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000360 (2019-2020 роки), а також те, що квартира АДРЕСА_1 , фактично придбані у 2019 році, слідчий суддя вважає небезпідставними припущення органу досудового розслідування, що таке майно могло бути придбане за рахунок коштів, отриманих злочинним шляхом, тобто може бути об`єктом кримінально протиправних дій.

Статтею 6 вказаного договору зазначено, що ОСОБА_6 купує вказану квартиру за власні кошти, натомість доказів того, що ОСОБА_6 на момент придбання квартири мав особисті кошти у сумі 2 986 942,59 грн. до клопотання не додано. Посилання адвоката у клопотанні, що ОСОБА_6 отримав грошові кошти на придбання квартири від своєї матері не спростовують версію органу досудового розслідування.

Як вбачається з відомостей про ф/о-податників річної податкової декларації станом на 23.12.2021 за 2019-вересень 2021 років стосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 останні за вказаний період не мали офіційного джерела доходу.

Доводи адвоката стосовно походження коштів, за які було придбане арештоване майно, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до чинного законодавства будь-які правочини щодо нерухомого майна, у тому числі щодо земельних ділянок, вчинені на окупованій території вважаються недійсними з моменту вчинення і не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Посилання адвоката на те, що ОСОБА_6 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні не доводить необґрунтованість накладення арешту, оскільки відповідно до змісту ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, тобто норми вказаної статті не пов`язують можливість накладення арешту з метою збереження речових доказів з наявністю у власника такого майна будь-якого процесуального статусу.

Окрім того, відповідно до інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, представник власника майна неодноразово звертався до Вищого Антикорупційного суду із клопотаннями про скасування арештів майна, накладених ухвалами слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2022 у справах № 757/342/22-к та № 757/336/22-к, за результатами розгляду яких було відмовлено у скасуванні арештів з указаного майна (справи № № 991/2877/22 від 11.08.2022, 991/5948/22 від 08.12.2022 та 991/31/23 від 09.01.2023).

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи те, що у своєму клопотанні адвокат ОСОБА_3 посилається на необґрунтованість накладення арешту на вказане у клопотанні майно, слідчий суддя зазначає, що вказані обставини не змінилися та вже були предметом судового контролю слідчими суддями.

Таким чином, з урахуванням мети накладення арешту - забезпечення збереження речових доказів, вважаю, що представником власника майна не доведено, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, а тому підстави для задоволення клопотання - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 376, 392 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1