Справа №:755/5538/24
Провадження №: 1-кп/755/990/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі головуючого судді ОСОБА_1 одноособово, за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2024 року за № 0000469, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 Кримінального кодексу (далі КК) України згідно із Законом № 2227-VIII від 06.12.2017 «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», із змінами, внесеними згідно із Законом № 3342-IX від 23.08.2023 «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» установив :

І. Суть питань, що вирішуються ухвалою

У провадження суду надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні разом з клопотанням прокурора про його розгляд в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою від 29 березня 2024 року кримінальне провадження призначено до розгляду, у підготовчому судовому засіданні за участю учасників кримінального провадження, з таких підстав:

(а.) розділ IV Судове провадження у першій інстанції КПК включає в себе в т.ч. Глави 27. Підготовче провадження, 28. Судовий розгляд та 30. Особливі порядки провадження в суді першої інстанції, і у своєму системному зв`язку регламентує в цілому загальні правила судового провадження щодо порядку та алгоритму здійснення судового провадження щодо кримінальних проступків. Цими нормами КПК визначено, що а би розглядати кримінальне провадження щодо кримінального проступку у спрощеному провадженні з особливостями визначеними Главою 30 того ж Кодексу слід встановити для цього підстави визначені у кримінальному процесуальному законодавстві, у т.ч. задовольнити клопотання прокурора про розгляд такого провадження в порядку спрощеного провадження, як обґрунтованого з урахуванням наявних матеріалів досудового розслідування через їх співставлення з даними викладеними в кінцевому етапі в обвинувальному акті (щодо фактичних обставин, висунутого обвинувачення, кваліфікації дій згідно КК).

При виявлені певних протиріч у т.ч. Суд наділений можливістю розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, відповідно до ч. 3 ст. 382 КПК, з викликом для участі в ньому учасників кримінального провадження власне з метою усунення їх усунення та виконання вимог ст. 2 КПК;

(б.) КПК не містить процесуальних заборон щодо учинення у провадженні дій визначених його статтею 314, у разі надходження до суду матеріалів визначених ст. 302 КПК. Відповідно, через призму норм ст. 7, 9 вказаного Кодексу, на переконання головуючого судді, можливо дійти висновку що за наслідками такого провадження у підготовчому судовому засіданні, що проведене за участю учасників, Суд має змогу прийняти процесуальне рішення (за наслідками його проведення) у т.ч.: (1) про призначення розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні (у разі усунення усіх процесуальних протиріч та перепон у порядку визначеному КПК) або ж (2) про відмову у задоволенні клопотання прокурора про розгляд справи у спрощеному провадженні та прийняти одне з рішень визначених частиною 3 указаної статті наведеного Кодексу (про призначення розгляду у порядку Глави 28, про повернення обвинувального акта прокурору, як такого що не відповідає вимогам ст. 291 КПК, направити обвинувальний акт для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження);

(в.) у цій ситуації, Суд ознайомившись з поданими матеріалами, котрі визначені ст. 302 КПК, у порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавства України, для цієї стадії процесу, убачав дійсними приводи та підстави для призначення в цій справі підготовчого судового засідання з викликом учасників кримінального провадження з метоюперевірки за участю останніх (у т.ч. шляхом їх опитування), як-то: (1) правильності застосування стороною обвинувачення норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин сторонами, зокрема, з метою аналізу питання дотримання стороною обвинувачення вимог ст. 291 КПК при складанні обвинувального акта щодо відображених фактичних обставин та висунутого в ньому обвинувачення через призму зібраних матеріалів досудового розслідування; (2) з`ясування у сторони захисту та сторони обвинувачення (2.1) алгоритму забезпечення (отримання) фактичного волевиявлення при відібранні письмової заяви підозрюваного, (2.2) уточнення питання щодо складення такої заяви в присутності захисника, чи ні, (2.3) щодо беззаперечного визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами захисту з огляду на відображені фактичні обставин та висунуте в ньому обвинувачення через призму зібраних матеріалів досудового розслідування.

ІІ. Позиції сторін

Учасники кримінального провадження вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає.

У т.ч. на питання п.п. 2 п. в п. І цієї ухвали обвинувачений пояснив, що заяву про визнання винуватості надавав у присутності захисника, добровільно.

Розгляд обвинувального акта просили здійснювати, враховуючи відповідне клопотання прокурора, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими КПК України та з урахуванням положень § 1. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків Глави 30. Особливі порядки провадження в суді першої інстанції вказаного Кодексу.

ІІІ. Правове регулювання питання проведення підготовчого провадження

З правової природи та мети підготовчого судового провадження, яке є першою стадією судового провадження і завданням якого є з`ясування можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, а також вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

Положення ст. 314, 315 КПК України, які регулюють порядок проведення підготовчого судового засідання, не передбачають дослідження та оцінку доказів, які стосуються винуватості або невинуватості обвинуваченого.

Зокрема, обвинувальний акт, згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України, є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначений виключний перелік відомостей, що має містити обвинувальний акт.

Зокрема, в силу п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

ІV. Мотиви, з яких Суд виходив при постановленні ухвали

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження зауважує наступне, в силу виниклих перед ним питань у ході підготовчого судового провадження:

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 01 листопада 2021 року в справі № 161/7092/20 вказала, що кримінальний процесуальний закон не містить вичерпного переліку порушень у складанні обвинувального акта, що обумовлює його повернення, однак норма п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України відсилає до ст. 291 цього Кодексу, що надає можливість визначити перелік порушень, які є похідними від закріплених у цій статті вимог до підсумкового документа досудового розслідування:

1. порушення, які стосуються змісту та форми самого обвинувального акта;

2. порушення, які стосуються змісту та наявності додатків до обвинувального акта.

Згідно п. 2 постанови Верховного суду України від 24 листопада 2016 року у справі №5-328кс16 під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, де фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Отже, закон вимагає обов`язкового відображення в обвинувальному акті трьох складників: фактичних обставин кримінального правопорушення; правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується термін «формула обвинувачення»); формулювання обвинувачення.

При цьому, кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Такий самий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 273/1053/17.

Що стосується викладу фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, то слід зауважити, що, відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24 жовтня 2003 року № 8, пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідству.

Відповідно до позиції ВССУ (п. 2 листа № 223-1430/0/4-12 від 03 жовтня 2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» сформованого у порядку Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції кримінального процесуального законодавства та уникнення неоднозначного тлумачення норм права) суперечливість одне одному положень обвинувального акта є підставою для його повернення прокурору.

Згідно абз. 7 п. 7 постанови Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року в справі № 5-328кс16 вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації є дотримані, коли обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), викладено чітко і конкретно.

Обвинувачення у цьому кримінальному провадженні, на думку суду, не є коректним за своїм змістом, оскільки містить низку суперечливостей щодо подій в різних розділах обвинувального акта.

При цьому, Суд забігаючи на перед зауважує, що, в цьому випадку, не вдається в оцінку визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акта, котре перебуває у межах повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати змінити їх виклад, однак констатує, що сторона обвинувачення також не може викладати дані у обвинувальному акті щодо подій, котрі не відповідають дійсності.

Позаяк, розуміння висунутого обвинувачення в обвинувальному акті розкривається саме через його зміст. Відповідно його текст повинен містити певну аргументовану інформацію, викладену зрозуміло та об`єктивно, котра при цьому є логічно узгодженою між собою, а не навпаки (суперечить сама собі).

Наявний обвинувальний акт не відповідає цим критеріям (йдеться про логічну узгодженість між собою), адже в ньому вказується про те, що постановою суду від 19 червня 2023 року у справі №755/6201/23 ОСОБА_4 у т.ч. направлено до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації. Однак, це твердження, котре виступає самою суттю (причиною) висунення обвинувачення за ст. 390-1 КК є очевидно не коректним, оскільки обвинувачений направлений для проходження програми для кривдників згідно постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 07 червня 2023 року.

Про ці ж протиріччя йдеться і у підозрі від 27 березня 2024 року у справі №755/6201/23.

За цими ж даними 20 березня 2024 року внесено і відомості у ЄРДР, однак у короткому викладі обставин, уже йдеться про постанову від 19 червня 2022 року у справі №755/6201/23.

Про постанову від 19 червня 2022 року у справі №755/6201/23 міститься згадка і у повідомленні про початок досудового розслідування від 20 березня 2022 року.

В рапорті начальника СПДН ВП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 без дати та його ж показаннях в якості свідка від 21 березня 2024 року йдеться про постанову від 19 червня 2022 року у справі №754/6501/23, як на передумову про початок розслідування та внесення даних в ЄРДР.

Інспектор СПДВ ВП ОСОБА_6 у показаннях від 21 березня 2024 року покликається на постанову від 07 червня 2023 року у справі №754/6501/23.

В заяві про визнання винуватості підозрюваний також визнає винуватість у не проходженні програми для кривдників на підставі постанови від 19 червня 2023 року у справі №755/6501/23, тобто тієї, котрої не існує.

Тому, наведене вказує, що сторона обвинувачення у офіційних матеріалах визначила такі часові рамки щодо ухвалення постанови про зобов`язання проходження програми для кривдників обвинуваченим та її реквізити в цьому кримінальному провадженні, як-то:

1. варіант а.) - 19 червня 2023 року у справі №755/6201/23;

2. варіант б.) - 19 червня 2022 року у справі №755/6201/23;

3. варіант в.) - 19 червня 2022 року у справі №754/6501/23;

4. варіант г.) - 07 червня 2023 року у справі №754/6501/23.

У дійсності йдеться про постанову від 07 червня 2023 року №755/6201/23, тобто жоден із варіантів визначених стороною обвинувачення не є дійсним. Власне це і вказує на некоректність обвинувачення та невідповідність через це обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

V. Висновок

Отже, враховуючи вказане у п. ІV ухвали, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України. У зв`язку з чим, інші питання, у т.ч. клопотання прокурора про розгляд кримінального провадження у порядку спрощеного провадження врегульоване бути не може на цій стадій, позаяк встановлено, що сам обвинувальний акт не відповідає п. 5 ч. 2 ст. 291 вказаного Кодексу.

Окрім того, позаяк матеріали надійшли, у порядку ст. 302 КПК, разом із матеріалами досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують визнання підозрюваним своєї винуватості, то Суд, у порядку ст. 534 КПК України, вважає за можливе, з урахуванням ст. 7, 9 вказаного Кодексу, визначити, що останні слід повернути прокурору разом із обвинувальним актом.

З цих підстав Суд, керуючись статтями 291, 314-315, 369-372, 376, 534 Кримінального процесуального кодексу України, постановив :

обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 березня 2024 року за № 0000469, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 Кримінального кодексу України, повернути прокурору для усунення недоліків та виконання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, разом із матеріалами досудового розслідування, у тому числі документами, які засвідчують визнання підозрюваним своєї винуватості.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

С у д д я ОСОБА_7