ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №638/5436/24 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/514/24 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 березня 2024 року, якою скаргу заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м.Полтава щодо невнесення відомосте до ЄРДР повернуто заявнику-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

22 березня 2024 року до слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованому у м. Полтава, щодо внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Ухвалою слідчого Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 березня 2024 року скаргу повернуто заявнику на підставі п.2 ч.2 ст.304 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити його скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ним 13.03.2024 року до ТУ ДБР у м.Полтава було подано заяву про кримінальне правопорушення, однак реагування та відповіді в порядку ст.214 КПК України ним не було отримано. Діяльність ТУ ДБР у м.Полтаві поширюється в тому числі і на Харківську область, а тому на переконання апелянта, Дзержинський районний суд м.Харкова мав право розглядати скаргу.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідь судді, доводи заявника на підтримання вимог апеляційної скарги дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Повертаючи скаргу заявнику слідчий суддя посилався на те, що місце розташування слідчого органу досудового розслідування та посадової особи, бездіяльність яких оскаржується заявником, не відноситься до територіальної юрисдикції Дзержинського районного суду м. Харкова.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, керівника слідчого органу, слідчого є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Стаття 24 КПК також гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду за правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, а також з урахуванням положення глави 26 КПК України. З урахуванням вимог ст.ст.32,33 цього Кодексу щодо територіальної та інстанційної підсудності, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Стаття 32 КПК України визначає лише загальні правила територіальної підсудності, які в основному стосуються судового розгляду кримінального провадження саме за результатами досудового розслідування, тобто скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Беручи до уваги, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України), з урахуванням положень ч.6 ст.9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань та скарг, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч. 3 ст. 234, ч. 1 ст. 306 КПК України тощо).

При цьому органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні, враховуючи системний аналіз положень п.8 ч.1 ст.3 КПК та ч.1 ст.38 КПК України, слід вважати не сам правоохоронний орган, до складу якого входить відповідний підрозділ, а сам підрозділ (управління, відділ), визначений у ч.1 ст.38 КПК України.

Зазначена правова позиція також неодноразово була відображена в листах ВССУ «Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні» (від 16.06.2016 року №223-1650/0/4-16), «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю із дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження (від 5.04.2013 року №223-559/0/4-13), «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України (від 4.04.2013 року №511-550/0/4-13) й залишається незмінною.

Статтею 38 КПК України встановлено, що органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Досудове слідство здійснюють: слідчі підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки; органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, органів Державного бюро розслідувань; підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.

Тобто, органом досудового розслідування в конкретному кримінальному провадженні є не сам правоохоронний орган, до складу якого входить відповідний підрозділ, а саме слідчий підрозділ, визначений у ч.1 ст.38 КПК України.

Тобто чинний кримінальний процесуальний закон визначає органами досудового розслідування не службових осіб слідчих цих органів досудового розслідування, а відповідні державні установи слідчі підрозділи та підрозділи детективів.

З вказаним твердженням погодився, в свій час, і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, та в своєму листі адресованому головам апеляційних судів областей №223-1650/0/4-16 від 16.06.2016 року, зазначив, що органом досудового розслідування при системному аналізі положень ч.1 ст.38, п.8 ч.1 ст.3 КПК України, є слідчі підрозділи (Головне слідче управління, слідче управління, відділ, відділення). Тобто органом розслідування в конкретному кримінальному провадженні є не сам правоохоронний орган до складу якого входить відповідний підрозділ, а його підрозділ управління, відділ визначений у ч.1 ст.38 КПК України.

Згідно з ст.9 Закону України «Про державне бюро розслідувань» для забезпечення виконання завдань ДБР утворюються його територіальні управління, зокрема, територіальне управління, розташоване у м. Полтава, що поширює свою діяльність, у тому числі на Харківську область.

Відповідно до наказу в.о. Директора полковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 від 15.10.2020 року № 581, затверджено структуру та штатну чисельність територіальних управлінь Державного бюро розслідувань .

Згідно листа в.о. Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , адресованого Верховному Суду (Касаційному кримінальному суду) № 153/0/157-21 від 13.04.2021 року слідує, що відповідно до статті 9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» Державне бюро розслідувань є юридичною особою публічного права та здійснює свої повноваження безпосередньо і через територіальні управління. З метою ефективного виконання покладених на ДБР завдань з 1 березня цього року у територіальних управліннях почали діяти слідчі підрозділи із дислокацією у всіх областях України.

Із листа Голови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду ОСОБА_9 за вих. № 292/0/158-21 від 15.04.2021 року слідує, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться слідчий відділ територіального управління Державного бюро розслідувань.

Разом з цим, як убачається зі змісту скарги ОСОБА_6 , заява про кримінальне правопорушення ним була подана безпосередньо до ТУ ДБР у м.Полтава (місце розташування: 61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра,7), а тому слідчий суддя дійшов вірного висновку про те. що скарга ОСОБА_6 на бездіяльність зазначеного органу не підлягає розгляду Дзержинським районним судом м. Харкова.

Колегія суддів роз`яснює заявнику можливість звернення зі скаргою на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР у м.Полтава в межах територіальної підсудності якого знаходиться відповідний орган досудового розслідування, а саме до Октябрського районного суду міста Полтави .

За таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про повернення скарги на підставі п.2 ч.2 ст.304 КПК України, .

З наведених підстав, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. Відповідно, ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 березня 2024 року, якою скаргу заявника ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м.Полтава щодо внесення відомостей до ЄРДР, повернуто заявнику залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4