Житомирський апеляційний суд
Справа №277/647/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/314/24
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали провадження №277/647/24 за апеляційною скаргою прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 04.05.2024,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №1 Звягельського РВП ГУНИ в Житомирській області ОСОБА_10 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби, терміном на 60 діб. Покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: - заборонити ОСОБА_8 залишати місце фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_1 ; - прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за їх першою вимогою; - не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності; -утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим по справі. Строк дії ухвали до 02 липня 2024 року.

В поданій апеляційній прокурор ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до підозрюваного ОСОБА_8 без визначення розміру застави та її застосування. При цьому, зазначає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на потерпілого та свідків. Про існування таких ризиків та обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надано докази про встановлені обставини кримінального провадження: ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, після замаху на вбивство ОСОБА_11 відразу покинув місце злочину - попрямував додому, потерпілому допомоги не надавав; ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, оскільки на утриманні дітей чи інших осіб не має, є внутрішньо переміщеною особою, а тому може в будь який момент змінити своє місце проживання; з метою уникнення покарання матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого (відмови від надання показань, їх зміни тощо). Вважає, що наведені в сукупності обставини та тягар можливого призначення покарання у виді реального позбавлення волі дають підстави обґрунтовано стверджувати про наявність вищевказаних ризиків. Наголошує, що з урахуванням викладеного, з метою запобігання наведеним ризикам, наявні усі підстави у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який співрозмірний з існуючими ризиками та відповідає особі підозрюваного, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час досудового розслідування ризикам, визначених ч.1 ст.177 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Згідно положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді добового домашнього арешту у нічний час, з покладанням відповідних обов`язків, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження №277/647/24, в провадженні СВ ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000064 від 03.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

03.05.2024 року у порядку ст.208 КПК України ОСОБА_8 було затримано.

03.05.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Своє клопотання слідчий обґрунтував наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України та обґрунтованістю підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

03.05.2024 слідчий СВ ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що при застосуванні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею враховано фактичні обставини його вчинення. Не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, що він є особою похилого віку, має постійне місце проживання та роботи, за місцем проживання характеризується посередньо, а за місцем роботи позитивно, не зловживає спиртними напоями, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, оскільки одружений, проживає разом з дружиною та тещою, тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено, що в матеріалах справи відсутні дані, які вказують, що підозрюваний ОСОБА_8 має намір змінити місце проживання, незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також про можливість виїхати за межі Житомирської області і переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, слідчим суддею враховано, що підозрюваний вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення.

Встановивши вказані обставини, слідчий суддя прийшов до правильних висновків, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Не доведено зазначеного й під час апеляційного розгляду.

Саме посилання лише на тяжкість злочину та наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України не є свідченням неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу у тому числі домашнього арешту.

Апеляційний суд звертає увагу, що сам по собі факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність призначення суворого покарання, за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час.

З огляду на об`єктивно існуючі обставини справи (провадження), характеру протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних, які характеризують особу останнього, на даний час, домашній арешт в нічний період доби буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваним покладених процесуальних обов`язків.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Всі викладені апеляційні доводи були об`єктом дослідження слідчого судді при обранні підозрюваному запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний період доби є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 04.05.2024, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. наступної доби, терміном на 60 діб, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, з строком дії ухвали до 02 липня 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :