Провадження №1-кс/369/171/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, що накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/7383/23 від 18.05.2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, що накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/7383/23 від 18.05.2023 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що 22.05.2023 прокурором Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_5 , в рамках кримінального провадження № 0000034 від 08.03.2023 року, яке розслідується за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, проведено обшук в приміщенні Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, що знаходиться за адресою: вулиця Володимирська,33 село Білогородка Київської області.

В ході вказаного обшуку в ОСОБА_4 , яка є завідувачем сектору кадрової роботи відділу бухгалтерського обліку та кадрів Білогородської сільської ради, вилучено мобільні телефони марки iPhone 11, IMEI НОМЕР_1 (ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) та iPhone 6 (IMEI НОМЕР_3 ).

У той же час, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 здійснюється за фактом внесення посадовими особами Білогородської сільської ради недостовірних відомостей до табелів обліку робочого часу та, як наслідок, недостовірного відображення в бухгалтерському обліку витрат на оплату праці. Таким чином, кримінальне провадження розслідується за відсутності повідомлення про підозру конкретній особі, а арештоване рухоме майно належить ОСОБА_4 , процесуальний статус якої визначається, як свідок.

Окрім того, органом досудового розслідування не підтверджено складання, видачу службовими особами Білогородської сільської ради, завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, а також не встановлено розмір матеріальної шкоди, який заподіяно протиправними діями посадових осіб Білогородської сільської ради, враховуючи що склад злочину, передбачений статтею 191 КК України є матеріальним.

Заявник вважає, що в органу досудового розслідування було більш чим достатньо часу щоб оглянути, вилучені у ОСОБА_4 телефони та, за необхідності, вилучити наявну в них інформацію, провести експертні дослідження.

Заявник також зазначає, що органом досудового розслідування не встановлено, що арештоване майно у вигляді двох телефонів (iPhone 6 та iPhone 11) є процесуальним доказом наявності події злочину. Досудовим слідством не підтверджено їх набуття протиправним шляхом. Вказані речі не містять відомостей, які можуть бути використані під час досудового слідства як доказ факту чи обставин, що встановлюються у кримінальному провадженні № 0000034, на них відсутні сліди злочину.

Необхідно зважити і на те, що арешт та перебування майна у вигляді мобільних телефонів марки iPhone 11 та iPhone 6 повинно бути обґрунтованим та не створювати життєві незручності для їх власника.

Зважаючи на це, формальні аргументи щодо позбавлення особи права володіння є не припустимими. Крім того, арешт вказаного вище майна перешкоджає реалізації гарантованих ст. 41Конституції України законному власнику права на володіння та користування своєю особистою власністю.

Тому, заявник вважає, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна ОСОБА_4 відпала потреба, адже потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна для його продовження.

Тим самим, арешт майна у вигляді мобільних телефонів марки iPhone 11 та iPhone 6 не допускається в силу п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, його продовження без урахування вищенаведених відомостей призведе до порушення вимог статей 170, 173 КПК України.

На підставі вище наведеного, адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , просив слідчого суддю скасувати арешт на мобільний телефон марки iPhone 11, IMEI НОМЕР_1 (ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) та мобільний телефон марки iPhone 6 (IMEI НОМЕР_3 ), які на праві власності належать ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) та повернути вказане майно його законному власнику.

Заявник та слідчий у судове засідання не з`явилися.

13.02.2024 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , через канцелярію суду зареєстрував заяву, в якій просив слідчого суддю здійснювати розгляд справи у його відсутності, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Прокурор, у судове засідання не з`явився. Про дату та час повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Згідно вимог ч. 1 ст. 107 КПК України, застосування технічних засобів фіксування судового розгляду даного питання не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 від 08.03.2023 року, яке розслідується за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Києво-Святошинської окружної прокуратури.

22.05.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.05.2023 року проведено обшук в приміщенні Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, що знаходиться за адресою: вулиця Володимирська,33 село Білогородка Київської області.

Як вбачається зі змісту зазначеної ухвали слідчого судді метою обшуку та арешту майна є виявлення та фіксація відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя та засобів його вчинення.

Ухвалою слідчого судді від 18.05.2023 року, прокурорам Києво-Святошинської окружної прокуратури надано дозвіл на вилучення документів, що можуть слугувати речовими доказами у кримінальному провадженні, а також інформації, яка міститься на системних блоках комп`ютерів, ноутбуках, флеш накопичувачах, мобільних телефонах, інших речей та документів, які можуть містити відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Згідно ч. 1 ст.174КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти російської федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 року по справі «Фрізен проти російської федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21.02.1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series А N 98).

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що в межах кримінального провадження № 0000034, в органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення необхідних слідчих дій та призначення судових експертиз з вилученими в ході обшуку мобільними телефонами марки iPhone 11, IMEI НОМЕР_1 (ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) та iPhone 6 (IMEI НОМЕР_3 ), які належать ОСОБА_4 , не вбачається потреби, яка б виправдовувала такий ступінь втручання у права особи, яка володіє вказаним майном на законних підставах, як арешт майна. Розумність та співрозмірність обмеження права власності законного власника вказаного майна суперечить завданням кримінального провадження. Зазначений захід забезпечення кримінального провадження порушує права заявника, оскільки призводить до надмірного обмеження прав, тому вказаний арешт підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 64-2, 131, 170, 174 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, що накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/7383/23 від 18.05.2023 року - задовольнити.

Скасувати арешт на мобільний телефон марки iPhone 11, IMEI НОМЕР_1 (ІМЕІ2: НОМЕР_2 ) та мобільний телефон марки iPhone 6 (IMEI НОМЕР_3 ), які належать ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/7383/23 від 18.05.2023 року.

Зобов`язати уповноважену особу Бучанського РУП ГУ НП у Київській області в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000034 від 08.03.2023, повернути ОСОБА_4 вищезазначене арештоване майно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1