ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1562/24 Справа № 184/87/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у місті Кривому Розі Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2024 року у кримінальному провадженні внесеному в ЄРДР за №0000441 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідування від 12.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

Встановила:

Вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2024 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе (Покров), Дніпропетровської області, українця, громадянина України, має спеціальну середню освіту, пенсіонер, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, не одруженого, раніше не судимого, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним за ч. 1 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, зокрема повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_8 , незважаючи на заборону вільного обігу боєприпасів на території України, передбачену пунктом 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України N 2471-XII від 17 червня 1992 року, маючи злочинний намір, спрямований на незаконне придбання, носіння та подальше зберігання бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, без передбачених пунктами 2, 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 дозволу, 17 червня 2023 року (більш точного часу встановити не надалось можливим) на території с. Мар`янське Апостолівського району Дніпропетровської області, незаконно придбав шляхом підняття з землі два корпуси гранати РГД-5 та два підривана типу УЗРГМ, які ОСОБА_8 (точного часу та дати під час досудового розслідування встановити не надалось можливим) переніс та став їх незаконно зберігати за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 до 09 години 05 хвилин 21 вересня 2023 року до моменту самозвернення до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги.

Після чого, о 09 годині 05 хвилин 21 вересня 2023 року, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне носіння та подальше зберігання бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, без передбачених пунктами 2, 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 дозволу, переніс два корпуси гранати РГД-5, два підривана типу УЗРГМ та став їх незаконно зберігати в приміщенні хірургічного відділення КП "Центральна міська лікарня Покровської міської ради Дніпропетровської області по вулиці Медична, 19 в місті Покров Дніпропетровської області, де проходив стаціонарне лікування, до моменту їх вибуху 15 години 12 листопада 2023 року.

12 листопада 2023 року у період часу з 18 години 30 хвилин до 19 години 30 хвилин, під час огляду місця події, а саме вбиральні хірургічного відділення КП "Центральна міська лікарня Покровської міської ради Дніпропетровської області" по вулиці Медична, 19 в місті Покров Дніпропетровської області, де знаходився ОСОБА_8 , виявлено та вилучено один корпус гранати РГД-5, підривач УЗРГМ, та два запобіжні важелі від УЗРГМ, дві заглушки, два кільця з бойовими чеками, металеві уламки, які згідно висновку експерта № КСЕ-19/104-23/41954-ВТХ від 07.12.2023 є фрагментами промислово виготовлених бойових припасів - двох осколкових наступальних ручних гранат РГД-5 та двома холостими пробками до них.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити в частині обов`язків, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 76 КК України.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що норма ч. 1 ст. 76 КК України має імперативну силу у випадку звільнення особи від відбування покарання з випробуванням щодо покладення обов`язків, наведених у п. 1 та п. 2 ч. 1 с. 76 КК України. Зменшення обсягу такого обов`язку судом і призначення лише одного з передбачених ч. 1 ст. 76 КК України не належить до його повноважень і вважається неправильним застосуванням матеріального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України прокурором не оскаржують ся, а тому апеляційним судом, відповідно до вимог ст. 404 КПК України не оскаржуються.

Призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.ст.65-66 КК України, в межах санкції ч.1 ст.263 КК України, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Окрім того, суд першої інстанції, обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та на підставі ст.75 КК України звільнив його від відбування покарання з іспитовим строком.

Так, відповідно до ч.1 ст.76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи або навчання.

Вказана норма має імперативний (обов`язковий) характер та підлягає обов`язковому застосуванню при звільненні від відбування покарання з випробуванням і зменшення обсягу обов`язків, визначених ч.1 ст.76 КК України не належить до повноважень суду.

Однак, суд першої інстанції покладаючи на ОСОБА_8 обов`язок, передбачений п.2 ч.1 ст.76 КК України безпідставно не поклав на нього обов`язок, передбачений п.1 ч.1 зазначеної статті, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Проте, відповідно до вимог ч. 1 ст. 420 КПК України, ухвалення апеляційним судом свого вироку можливе лише за необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення, збільшення обсягу обвинувачення, а також необхідності застосування більш суворого покарання.

Визначені у ст. 76 КК України обов`язки, які суд покладає на особу в разі звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 цього Кодексу, не є видом покарання з огляду на систему покарань, визначену в КК України, а є умовами звільнення особи від відбування покарання, невиконання яких тягне за собою припинення випробування.

Оскільки судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, ст. 76 КК України, то відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України наявні підстави для зміни вироку в частині призначеного покарання, що не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 424, 425, 532 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, змінити в частині покладення на обвинуваченого обов`язків передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді