Справа № 944/6614/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/493/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 23.04.2024 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

встановила:

цією ухвалою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на строк 60 днів до 21.06.2024 року включно із визначенням застави у розмірі 1 816 800,00 грн.

В мотивах свого рішення суд першої інстанції зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а тому з врахуванням особи обвинуваченого до нього неможливо застосувати більш м`які запобіжні заходи.

На ухвалу суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині визначення розміру застави та постановити нову, якою зменшити йому розмір застави до 233 600,00 грн.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що суд безпідставно продовжив строк тримання під вартою, оскільки ризики, які були підставою для обрання відносно нього запобіжного заходу, змінилися та не є актуальні. Зазначає, що судом першої інстанції жодним чином не обґрунтовано неможливості застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів. Звертає увагу, що суддею не враховано дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та роботи, наявність на утриманні двох малолітніх дітей та матері похилого віку, а також стан його здоров`я, який різко погіршився під час перебування у слідчому ізоляторі. Крім того, звертає увагу, що визначений розмір застави є непомірним для нього.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та доводи захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали клопотання та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів контрольного провадження, на розгляді у Яворівському районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

Ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на строк 60 днів до 21.06.2024 року включно із визначенням застави у розмірі 1 816 800,00 грн.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 199 КПК України, колегія суддів вважає доведеним прокурором, що ризики переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не зменшились, а відтак, обґрунтованими є висновки суду, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання є недостатнім.

Доводи обвинуваченого та його захисника щодо незастосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні, а також про наявність чотирьох виконавчих проваджень та заборгованостей, не є предметом розгляду справи про продовження застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та в даному провадженні значення не мають.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта про неможливість перебування обвинуваченого в слідчому ізоляторі у зв`язку з поганим станом здоров`я, оскільки вказане не доводить факту, що обвинуваченому не може бути надана фахова медична допомога в межах пенітенціарної установи, а матеріали справи не містять даних про те, що останній хворіє на захворювання, які перешкоджають перебувати в слідчому ізоляторі.

При залишенні за обвинуваченим права внесення застави, суд врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочинуу сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застава у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

З врахуванням вищевказаних обставин, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність достатніх підстав вважати, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є необхідним та достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, у випадку ухилення від суду та/або порушення встановлених обов`язків, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у обвинуваченого бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Щодо доводів апелянта про те, що він значний термін перебуває під вартою, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.09.2021 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 10.12.2021 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 календарних днів, без визначення розміру застави, до 07.02.2022.

Востаннє ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26.02.2024 строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 25.04.2024 включно.

На переконання суду апеляційної інстанції, з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Поряд з цим, суд першої інстанції вірно врахував поступове зменшення ризиків з плином часу та прийшов до правильного висновку про те, що на момент розгляду клопотання ці ризики не досягли ступеню, який звільняв би суд від необхідності застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому обґрунтовано визначив розмір застави відносно обвинуваченого.

Крім того, оскаржувана ухвала Яворівського районного суду Львівської області від 23.04.2024 року вже була предметом розгляду Львівського апеляційного суду у справі за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , за наслідками розгляду якої колегією суддів винесено рішення про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги захисника без задоволення, оскільки зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просила скасувати оскаржувану ухвалу, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 23.04.2024 року відносно ОСОБА_6 колегією суддів не встановлено, а тому її слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 23.04.2024 року про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 із визначенням застави у розмірі 1 816 800,00 грн. - залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4