Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6455/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/301/24
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року. Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

третьої особи ОСОБА_7 ,

представника третьої особи ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №295/6455/24 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.05.2024,

в с т а н о в и в:

зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_9 .

Накладено арешт, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна, тобто забезпечення збереження речових доказів із забороною відчуження, розпоряджання та користування, на майно, що вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , при проведенні обшуку, в ході якого вилучено грошові кошти, що мають значення для кримінального провадження та одержувались в якості неправомірної вигоди, а саме:

- грошові кошти номіналом по 1000 грн. кожна в кількості 10 штук, в загальній кількості 10 000 грн., наступних серій та номіналів: АП 4998267, ГК 2845416, БК 5941308, БА 2276908, ЕБ 8450069, АИ 4244301, АР 0001644, АЗ 7686178, ЯБ 7201377, ЕГ 0687925;

- грошові кошти номіналом по 500 грн. кожна в кількості 28 штук, в загальній кількості 14 000 грн., наступних серій та номіналів: АГ 5854373, ЕИ 3460164, ВЗ 8303014, АЕ 0632321, ЄГ 0303182, АК 2738222, ЄЖ 9570525, ЗБ 9663533, АЕ 0397156, АА 0642580, ЕА 3309268, ВЖ 4574525, ВЖ 9652115, ЗА 9784261, ВЖ 8833478, ХЄ 8376650, ЕЗ 3384097, ВЖ 1619750, ЕД 5821380, ВЄ 3670631, ЕЄ 0356324, ВД 5171798, БВ 2078403, БГ 9872754, ВЗ 3997977, ЄБ 0555146, АР 5932233, ВЄ 1226069,

З метою конфіскації майна як виду покарання накладено арешт із забороною відчуження, розпоряджання та користування на майно, що вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , при проведенні обшуку, в ході якого вилучено грошові кошти, що мають значення для кримінального провадження, а саме:

- грошові кошти в загальній кількості 11 600 доларів США;

- грошові кошти в загальній кількості 12 000 грн.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 просить частково скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді про арешт майна та постановити нову ухвалу якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 в частині накладення арешту на грошові кошти в загальній кількості 11 600 доларів США, що належать ОСОБА_7 . При цьому, зазначає, що обшук та вилучення грошових коштів було проведено і за його місцем проживання, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухомого майна. Протокол обшуку не відповідає вимогами п.2 ч.3 ст.104 КПК України, оскільки не містить всю послідовність дій та отримані в результаті процесуальної дії відомості. Так, в протоколі зазначено, що «при обшуку піджака чорного кольору виявлено кошти доларів США, кількість яких озвучено на відеокамеру», так само в протоколі зазначено і щодо інших об`єктів, тобто із посиланням на відеозапис. Разом з цим, до поданого слідчим клопотання, не долучено відеозапис, який є невід`ємною частиною протоколу обшуку, та на інформацію з якого посилався прокурор, що був присутній під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно. Крім того, слідчим, до поданого клопотання не долучено жодного доказу на підтвердження того, що грошові кошти в загальній кількості 11 600 доларів США належать саме підозрюваному ОСОБА_10 , а лише зазначено, що вказані грошові кошти вилучені за місцем його фактичного проживання. При цьому, підозрюваний ОСОБА_10 не був присутній під час обшуку і про вилучені об`єкти в ході вищевказаної слідчої дії йому стало відомо після того, як 01.05.2024 його представник - адвокат ОСОБА_11 ознайомилась із матеріалами поданого до Богунського районного суду міста Житомира клопотання про накладення арешту у справі №295/6455/24. Наголошує, що грошові кошти в сумі 11 600 доларів США належать не підозрюваному ОСОБА_10 , а йому. Ці грошові кошти він відкладав протягом останніх років різними сумами, та зберігав їх за місцем своєї реєстрації в кімнаті, якою користується на рівних правах разом зі своїми братами - ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . В свою чергу, підозрюваний ОСОБА_10 підтвердив той факт, що вилучені грошові кошти в сумі 11 600 доларів США йому не належать, а дійсно належать його брату - ОСОБА_7 , про те, що останній зберігає вказані грошові кошти в шафі з одягом йому було відомо. Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_10 надав договір про тимчасове проживання в студентському гуртожитку Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж будівництва, архітектури та дизайну ІНФОРМАЦІЯ_1 від 01.12.2023, що по АДРЕСА_2 , де він фактично проживає, оскільки місце його роботи знаходиться саме в Житомирі, та пояснив, що до батьків він приїздить так само як і двоє інших братів, які також проживають в місті Житомирі, і зазначена адреса проживання підозрюваного ОСОБА_10 вказана і самим слідчим у повідомлення про підозру від 26.04.2024. Зазначає, що при винесенні рішення про накладення арешту на грошові кошти в сумі 11 600 доларів США, слідчим суддею не враховано, що останні речовими доказами у кримінальному провадженні відповідним процесуальним рішенням не визнавались, а отже не відповідають вимогам статті 98 КПК України. Наголошує, що володільцю зазначених грошових коштів - ОСОБА_7 , підозра у кримінальному провадженні, в ході досудового розслідування якого останні були вилучені, не повідомлялась, як те, що належних та допустимих доказів, що вказані грошові кошти належать підозрюваному ОСОБА_10 до поданого клопотання слідчим не долучено. Із клопотанням про накладення арешту на майно, відповідно до ст.64-2 КПК України, повинен був звертатися виключно прокурор. Звертає увагу і на те, що в матеріалах провадження відсутня відповідна постанова керівника органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, при цьому, витяг з ЄРДР не може замінити таку постанову, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням. Крім того, до поданого клопотання про накладення арешту на майно не було долучено постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого (слідчих), який буде здійснювати досудове розслідування зазначеного кримінального провадження Також, слідчим суддею залишено поза увагою факт того, що клопотання про накладення арешту на майно, зокрема грошових коштів в загальній кількості 11 600 доларів США було подано до суду за спливом 48 годин після їх вилучення, що п.2 ч.5 ст.171 КПК України передбачає негайне повернення їх особі, у якої воно було вилучено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в підтримку апеляційної скарги, позицію прокурора, який заперечив апеляційні доводи адвоката, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вважає апеляційний суд, старший слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 , обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, надав достатні і належні докази тих обставин, на які послалася у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст.94 КПК України, належним чином оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

В свою чергу, відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З матеріалів провадження убачається, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

Так, згідно клопотання про накладення арешту на майно, в провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 12.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368 КК України

Як встановлено органом досудового розслідування, ОСОБА_10 , працюючи відповідно до наказу начальника Державної екологічної інспекції Поліського округу № 225 - ОС від 04.09.2023 на посаді головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу управління державного екологічного нагляду (контролю) біоресурсів, природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу Житомирської області-державного інспектора з охорони навколишнього природнього середовища Поліського округу будучи працівником правоохоронного органу, вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, у головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу управління державного екологічного нагляду (контролю) біоресурсів, природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу Житомирської області-державного інспектора з охорони навколишнього природнього середовища Поліського округу ОСОБА_10 наприкінці лютого 2024 виник умисел на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_13 , який здійснює діяльність у сфері переробки деревини, за не створення штучних перешкод під час здійснення останнім підприємницької діяльності, попереджання про перевірки працівниками Державної екологічної інспекції Поліського округу. Вартість своїх «послуг» ОСОБА_10 пообіцяв оцінювати в залежності від кількості зрубаної та реалізованої підприємцем деревини.

29.03.2024 близько 13 год. 25 хв. під час зустрічі у с. Жупанівка Коростенського району Житомирської області, ОСОБА_10 , дізнавшись від ОСОБА_13 про придбання останнім близько 240 м3 деревини, діючи умисно, з корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_10 висловив вимогу ОСОБА_13 надати неправомірну вигоду з розрахунку 100 грн. за 1 м3 придбаної деревини, що становить загалом 24 000 грн. Після цього, ОСОБА_13 , який був вимушений погодитись на таку висловлену вимогу, виконуючи таку вимогу ОСОБА_10 , передав останньому неправомірну вигоду у розмірі 10 000 грн, повідомивши про передачу решти суми при наступній зустрічі.

У подальшому, під час зустрічі, яка відбулась 12.04.2024 близько 19 год. 40 хв. у с. Поліське Коростенського району Житомирської області ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, одержав від ОСОБА_13 наступну частину неправомірної вигоди в розмірі 14 000 грн.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, за результатами попередньої телефонної домовленості, 26.04.2024 близько 14 години ОСОБА_10 зустрівся поблизу кафе «Кофе Снекс», що по АДРЕСА_3 , із ОСОБА_13 у салоні мікроавтобуса, яким користується останній.

Під час вказаної зустрічі ОСОБА_10 , дізнавшись від ОСОБА_13 про придбання останнім у квітні 2024 близько 200 м3 деревини, діючи умисно, з корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свої дій, повторно висловив вимогу надати йому неправомірну вигоду у розмірі 20 000 грн. за нестворення штучних перешкод під час здійснення останнім підприємницької діяльності, попереджання про перевірки працівниками Державної екологічної інспекції Поліського округу.

Цього ж дня, близько 14 години ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливим мотивом та з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій повторно одержав від ОСОБА_13 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 20 000 грн., після чого був затриманий «на гарячому» працівниками УСР в Житомирській області ДСР НП України.

26.04.2024 о 14 год. 02 хв. ОСОБА_10 затримано в порядку ст.208 КПК України по АДРЕСА_3 одразу ж після одержання неправомірної вигоди за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 368 КК України.

Того ж дня, 26.04.2024 в період часу з 15 год. 54 хв. по 18 год. 45 хв. старшим слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_14 , на підставі ухвали слідчого судді Богунського районного суду м.Житомир від 26.04.2024, проведено обшук за місце фактичного проживання ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

27.04.2024 постановою старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_9 вилучене майно за результатами обшуку за місце фактичного проживання ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000019 від 12.03.2024.

27.04.2024 (отримано судом 29.04.2024, а.п.1) старший слідчий ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира із клопотанням, в якому просив накласти арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на майно вилучене за результатами обшуку за місце фактичного проживання ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на це, апеляційні посилання представника третьої особи на порушення органом досудового розслідування процесуальних строків зі зверненням з клопотанням до слідчого судді є безпідставними. Органом досудового розслідування дотриманні вимоги п.2 ч.5 ст.171 КПК України в повній мірі.

Є безпідставними і апеляційні доводи представника адвоката ОСОБА_8 щодо вирішення клопотання слідчим суддею про накладення арешту на майно без підтвердження повноважень особи, яка звернулась із вказаним клопотанням (слідчий), його погодила та підтримала в судовому засіданні (прокурор), за відсутності відповідної постанови керівника органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні.

Під час апеляційної перевірки оскаржуваного рішення, органом обвинувачення надані відповідні копії постанов, як про визначення слідчої групи, яка здійснюватиме досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 12.03.2024, так і групи прокурорів, які здійснюють повноваження прокурора у цьому провадженні (перебувають в матеріалах провадження). Відповідно, старший слідчий ОСОБА_9 входить у групу слідчих, подане ним клопотання погоджено з прокурором ОСОБА_6 , котрий входить до групи прокурорів.

В свою чергу, в даному випадку, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту в частині грошових коштів 11600 доларів США, та що майно, на яке накладено арешт та зазначене в клопотанні, підпадає під ознаки майна, передбаченого статтею 98 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні і ці обставини доведено доданими до клопотання доказами, а відтак існували реальні підстави для накладення арешту на майно, з метою збереження і використання як доказів у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо істотних порушень слідчим та слідчим суддею норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, а зазначені в апеляційній скарзі обставини є необґрунтованими.

Як вважає апеляційний суд, слідчий суддя під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке слід накласти арешт, відповідає вимогам ч.2 п.3 ст.170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора. Тобто, арешт на вилучене майно у частині грошових коштів 11600 доларів США накладено саме з метою конфіскації майна як виду покарання, передбаченого ч.3 ст.368 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 .

Крім того, слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та зроблено правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування та накладення арешту на майно вилучене за результатами обшуку за місце фактичного проживання ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати щодо наявності існування ризиків, передбачених ч.11 ст.170 КПК України.

З огляду на зазначене, як вважає апеляційний суд, висновки слідчого судді про арешт майна, викладені в оскаржуваному рішенні, цілком доведені матеріалами кримінального провадження та долученими до клопотання про накладення арешту документами на підтвердження того, що обмеження прав власника співвідносяться із обставинами кримінального провадження, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для їх арешту.

При цьому, апеляційні доводи адвоката ОСОБА_8 щодо належності коштів не підозрюваному, а іншій особі, на даний час є не підтвердженими, підлягають перевірці в ході досудового розслідування з урахуванням виявлених чорнових записів.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України.

При цьому, розгляд клопотання органу досудового розслідування, судом першої інстанції проведено у порядок та спосіб визначеним КПК України.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси як власника майна, так і інших осіб.

Слідчий суддя дотримався вимог п.п.5, 6 ч.2 ст.173 КПК України, та врахував розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В даному випадку, матеріали судового провадження свідчать, що накладення арешту є виправданим і необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання настанню негативних наслідків.

Одночасно, суд апеляційної інстанції враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосування цього заходу відпала потреба

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та в межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими, підстав для обґрунтованого сумніву в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, судом апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката Апеляційну скаргу представника третьої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 02.05.2024, якою з метою конфіскації майна як виду покарання в частині накладення арешту на майно, що вилучено за адресою: АДРЕСА_1 , а саме грошові кошти в загальній кількості 11600 доларів США, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :