Справа № 642/792/24
Провадження 1-кп/642/301/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001718 від 23.11.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла, Черкаської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, не маючого зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 01.06.2021р. Суворівським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, в силу ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 22.02.2023р. Суворівським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 год. 30 хв. з 24.02.2022р., строк дії якого в подальшому продовжувався, у зв`язку із військовою агресією Російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 частини першої статті 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015р., будучи раніше судимим 01.06.2021р. Суворівським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, в силу ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 22.02.2023р. Суворівським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно, під час випробувального терміну, вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення злочин за наступних обставин.

Так, 20.10.2023р. приблизно о 17 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося за можливе, ОСОБА_6 , перебував поблизу комплексу «Метеор» за адресою: АДРЕСА_2 , де познайомився із потерпілим ОСОБА_5 .

Під час вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_6 з потерпілим ОСОБА_5 до них підійшов незнайомий чоловік. Так, в ході розмови у ОСОБА_5 із незнайомим чоловіком виник конфлікт, в ході якого вони разом пішли у невідомому напрямку.

В цей час ОСОБА_6 на відкритій ділянці місцевості, помітив на землі мобільний телефон марки «Xiaomi» модулі Redmi Note 10 5G Nighime Blue 4GB RAM128 GB, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №25455 від 11.12.2023р. становить 4345 грн. 60 коп.

ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що вказаний телефон йому не належить, реалізуючи свій злочинний умисел, оцінивши ситуацію, що склалася, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного на території України, непомітно для оточуючих, заволодів вказаним мобільним телефоном, поклавши його до кишені.

При цьому, ОСОБА_6 усвідомлював, що телефон не вийшов з володіння потерпілого та останній може повернутися за мобільним телефоном, а також, що в телефоні міститься сім-карта, яку слід розцінювати як індивідуальну ознаку майна, за якою можна визначити власника.

Тобто ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи можливості повідомити про знайдений телефон, заявити про знахідку до Національної поліції України, усвідомлюючи, що існує реальна можливість з`ясувати можливість інформацію про законного власника мобільного телефону, не вжив належних заходів для знайденого мобільного телефону.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав за необхідне, для досягнення своєї злочинної мети, спрямованої на таємне заволодіння чужим майном, належним ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_6 звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, а саме вчинив активні дії, спрямовані на вилучення вказаного мобільного телефону з володіння потерпілого та видалив всю інформацію, яка знаходилась на телефоні, скинувши настройки телефону до заводських налаштувань та в подальшому віддав його ОСОБА_7 в рахунок відшкодування витрат на проживання.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_6 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 4345 грн. 60 коп., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №25455 від 11.12.2023р.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.4 ст. 185 КК України не визнав та пояснив суду, що 20.10.2023 р. приблизно о 22.00 год. на колі 27 трамвая познайомився із чоловіком який запропонував йому випити на що він погодився. Через деякий час до них підійшов незнайомий чоловік і почав чіплятися. Після цього, вони пішли в інше місце до магазину де була альтанка. Коли вони випивали спиртні напої і спілкувались до них знов підійшов невідомий чоловік і у нього з ОСОБА_5 виник конфлікт. Так, в ході конфлікту невідомий чоловік дістав газовий балончик і розпилив газ в очі потерпілого і йому. Після того, як він витер сльози то побачив, як ОСОБА_5 пішов у сторону невідомого чоловіка. Так, після цього, він помітив на землі мобільний телефон, який він підібрав і пішов до дому. Після чого, оглянув знайдений телефон який був вимкнений, без пошкоджень. Так, як пароль до телефону він не знав, то він знайшов в інтернеті порядок дій для того, щоб збити пароль до заводських налаштувань. Після чого, передав вказаний мобільний телефон ОСОБА_7 у якого на той час проживав і отримав за нього 900 грн.

Не зважаючи на повне не визнання своєї вини обвинуваченим, його вина підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, згідно з показаннями потерпілого ОСОБА_5 , вбачається, що 20.10.2023р. він вийшов у магазин і познайомився із ОСОБА_6 . Вони випивали спиртні напої на лавці. В ході розмови до них підійшов невідомий чоловік і почав до них чиплятися. Після цього, вони перейшли в інше місце де була альтанка, де продовжили вживати спиртні напої і спілкуватися. Так, через деякий час до них знов підійшов невідомий чоловік і ході розмови у нього з ним виник конфлікт. Після чого він пішов до дому. На наступний день помітив, що зник його мобільний телефон. Телефон у нього весь час перебував у кармані. Так як, йому не повернули його мобільний телефон, через тиждень він звернувся в поліцію з цього приводу.

Згідно показань свідка ОСОБА_7 , вбачається, що у літку 2023р. познайомився із ОСОБА_6 і прийняв його до себе проживати. У ніч на 23.10.2023р. ОСОБА_8 прийшов і приніс мобільний телефон і попросив гроші у борг, пояснивши, що телефон не викрадений. Крім цього, розповів, що в ході конфлікту він знайшов мобільний телефон. Телефон був у робочому стані, без будь яких даних. ОСОБА_6 повідомив, що телефон необхідно перепрошити і дозволив користуватися ним. Після цього, він передав ОСОБА_6 900 грн. в обмін на користування телефоном. Потім через деякий час він здав вказаний телефон у ломбард, однак не встиг його викупити.

Окрім вищевикладеного, вина обвинуваченого доводиться письмовими матеріалами кримінального провадження :

- згідно заяви потерпілого від 18.11.2023р. вбачається його звернення до органів поліції з приводу зникнення мобільного телефону (а.с.48);

- згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.11.2023р. вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 впізнав особу з яким розпивав спиртні напої 20.10.2023р. (а.с.51-53) яким є ОСОБА_6 ;

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.11.2023р. вбачається, що свідок ОСОБА_7 впізнав особу якому надав житло (а.с.54-65) яким є ОСОБА_6 ;

згідно договору про надання ломбардом фінансового кредиту №АЗ 9776201 вбачається, що заставодавець ОСОБА_7 отримав від ПТ «Ломбард Свіжа копійка» кредит під заставу у вигляді мобільного телефону марки «Xiaomi» модулі Redmi Note 10 5G Nighime Blue 4GB RAM128 GB строком на 14 днів;

згідно висновку експерта №25455 за результатами проведення товарознавчої експертизи визначено ринкову вартість мобільного телефону «Xiaomi» моделі Redmi Note 10 5G Nighime Blue 4GB RAM128 GB, яка складає 4345 грн. 60 коп.;

згідно довідки Ломбард «Жива копійка» вбачається, що мобільний телефон «Xiaomi» моделі Redmi Note 10 5G Nighime Blue 4GB RAM128 GB закладався в ломбард ОСОБА_7 .

Таким чином, вислухавши пояснення учасників процесу та аналізуючи досліджені докази, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Таке твердження базується на наступному.

Обвинувачений зазначає, що мобільний телефон знайшов, а повернути його власнику у нього не було можливості, враховуючи, що на телефоні був встановлений пароль, а тому встановити власника він не міг. Також, вказав, що звернутись до органів поліції він міг, так як боявся, що його звинуватять у крадіжці.

Однак, з таким висновком суд не може погодитись, враховуючи, те що ОСОБА_6 заволодів телефоном (майном) потерпілого, яке фактично не вийшло з його володіння, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), і міг усвідомлювати, що потерпілий може за ним повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна. Крім цього, суд вважає, що у ОСОБА_6 була реальна можливість заявити про знахідку до Національної поліції України, усвідомлюючи, що існує реальна можливість з`ясувати інформацію про законного власника мобільного телефону, однак не вжив належних заходів для знайденого мобільного телефону. Натомість, ОСОБА_6 звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, а саме вчинив активні дії, спрямовані на вилучення вказаного телефону з володіння потерпілого та видалив всі налаштування до заводських та в подальшому передав його ОСОБА_7 отримавши при цьому грошові кошти, а тому дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, а саме ч.4 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також висновок органу пробації.

Так, ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, раніше неодноразово судимий, а саме 01.06.2021р. вироком Суворівського районного суду м. Одеси за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, в силу ст. ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та 22.02.2023р. вироком Суворівського районного суду м. Одеси за ч.2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, на обліках лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, є перебування у стані алкогольного сп`яніння.

Із врахуванням всіх обставин провадження, особи обвинуваченого, який не став на шлях виправлення, не зробив для себе належні висновки, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливим і підстави для застосування ст. 69, 75 КК України відсутні, а тому призначає покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України.

Судові витрати у кримінальному провадженні слід покласти за рахунок обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373,374,376 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до положень ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 22.02.2023р. та остаточно визначити покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 18.01.2024р.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до набрання вироку законної сили, залишити попередній у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Речові докази у справі: квитанція ломбарду «Скарбниця» - зберігати в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати за проведення експертиз у справі у розмірі 1195 (одна тисяча сто дев`яносто п`ять) гривень.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано,набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: