Справа № 201/902/24
Провадження №1-кп/201/569/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року м. Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002234 від 28.11.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України

В судовому засіданні приймали участь:

Прокурор ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Офіс Генерального прокурора направив до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002234 від 28.11.2023 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Кримінальне провадження здійснювалось у спеціальному досудовому розслідуванні відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.01.2023 року.

Під час підготовчого засідання прокурор просив призначити справу до судового розгляду, з огляду на те, що справа підсудна Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська. Крім того, підстав для закриття кримінального провадження, на його думку, немає та обвинувальний акт відповідає вимогам КПК.

Також, прокурор заявив клопотання про здійснення спеціального судового провадження, мотивуючи його тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, і переховується від явки до органу досудового розслідування та суду на території держави, що визнана ВРУ державою-агресором та на тимчасово окупованій території України, оголошена у розшук.

Захисник не заперечував щодо призначення справи до судового розгляду та щодо здійснення спеціального судового провадження в даній справі.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_3 обвинувачується в добровільному зайнятті посади «начальника юридичного відділу адміністрації міста Маріуполя», тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме, добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

При цьому в обвинувальному акті вказано місцем вчинення злочину місто Маріуполь Донецької області, яке складається з чотирьох районів, однак конкретного місця вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акту не зазначено, тобто місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, що свідчить про те, що органом досудового розслідування місце вчинення злочину не встановлено.

Суд вважає, що кримінальне провадження надійшло до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з порушенням правил територіальної підсудності, а тому має бути направлене до Верховного Суду для вирішення питання про його подальшого направлення до Солом`янського районного суду м. Києва.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини поняття «суд, встановлений законом» стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Постановами Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 лютого 2022 року у справі №334/6630/17 та від 14 липня 2022 року у справі №761/11819/2022 врегульовано питання визначення закінчення досудового розслідування.

Так, відповідно до постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі №761/11819/2022 певну форму закінчення досудового розслідування законодавець пов`язує з дією, яку зобов`язаний вчинити саме прокурор, а тому місцем закінчення досудового розслідування слід вважати місце вчинення прокурором відповідної дії.

Досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснювалось слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України та закінчено шляхом затвердження обвинувального акта прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора за адресою: м. Київ, вул. Лобановського, 51, що підпадає під територіальну юрисдикцію Солом`янського районного суду м. Києва.

Затвердження прокурором обвинувального акту, на думку суду, є вчиненням дії, про яку наголошував Верховний Суд у своїй постанові від 14 липня 2022 року.

Таким чином, остання дія прокурора була вчинена за адресою: АДРЕСА_2 , що, відповідно до територіальної підсудності, відноситься до Солом`янського району м. Києва і підпадає під юрисдикцію Солом`янського районного суду м. Києва, а тому судом встановленим законом у цьому кримінальному провадженні мав би бути саме Солом`янський районний суд м. Києва.

Таким чином, кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 надійшло до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з порушенням вимог ст. 32 ч. 1, ст. 615 ч. 9 КПК України.

Слід зазначити, що Верховний суд по аналогічним обвинувальним актам, які надійшли з Офісу Генерального прокурора до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська без зазначення точного місця вчинення кримінального правопорушення, тобто з порушенням підсудності стосовно колаборантів, які зайняли посади в «адміністрації міста Маріуполя», направив їх до районних судів м. Києва:

- ухвала від 22.02.2024 по справі № 201/900/24 https://reestr.court.gov.ua/Review/117181161;

- ухвала від 05.02.2024 по справі № 201/615/24 https://reestr.court.gov.ua/Review/116799216

та інші.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, як направити обвинувальний акт до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, дотримуючись спеціальних норм, які регулюють юрисдикцію суду, підсудність, повноваження судді (належний склад суду), суд дійшов висновку про доцільність направлення обвинувального акта до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про його направлення до Верховного Суду для вирішення питання про його направлення до Солом`янського районного суду м. Києва для розгляду по підсудності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 34, 314-315 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадження № 0002234 від 28.11.2023 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України направити до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про його направлення до Верховного Суду для вирішення питання про його направлення до Солом`янського районного суду м. Києва для розгляду по підсудності.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1