Справа № 203/854/24
Провадження № 1-кс/0203/750/2024
УХВАЛА

22 лютого 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

власника майна ОСОБА_3 ,

представника власника майна (захисника) ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі скаргу представника власника майна (захисника) адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, заявлену в рамках кримінального провадження №0000415 від 01.08.2023 року,

встановив:

16.02.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась представник власника майна (захисника) адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 (далі заявник, скаржник) із скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, заявлену в рамках кримінального провадження №0000415 від 01.08.2023 року, в якій заявник просить суд:

- зобов`язати слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження №0000415 від 01.08.2023 року, негайно повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно, зокрема:

- мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» в силіконовому прозорому чохлі; ноутбук марки «Asus K539» (s/n: C6N0CBC21212145) із зарядним пристроєм до нього, вилучені 05.12.2023 року працівниками Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, під час проведення обшуку приміщення адміністративної будівлі Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області по пр. Аношкіна, 7/42, м. Кам`янське, в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000415 від 01.08.2023 року.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що у порушення вимог КПК України на момент його звернення до суду належне йому майно не повернуто слідчим. На думку заявника, це свідчить про допущену слідчим бездіяльність, яку необхідно усунути шляхом зобов`язання слідчого повернути ОСОБА_3 належне йому майно.

Тому заявник звернувся до суду із скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, заявлену в рамках кримінального провадження №0000415 від 01.08.2023 року.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 16.02.2024 року, судову справі №203/854/24, провадження №1-кс/0203/750/2024 року, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана канцелярією суду 19.02.2024 року.

Ухвалою суду від 20.02.2024 року було відкрито провадження у справі за скаргою та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Судове засідання з розгляду скарги було призначене судом на 22.02.2024 року, в яке з`явились всі учасники справи.

Під час судового засідання представник власника майна підтримала вимоги скарги та просила суд їх задовольнити, підстави звернення до суду із скаргою пояснила суду таким чином, як про це вказано вище. Також представник власника майна зазначила, що у ході проведеного слідчим обшуку без ухвали слідчого судді було вилучене майно заявника, арешт на майно не був накладений у встановлений КПК України строк, а тому майно має бути повернуто його власнику. Водночас на противагу думці слідчого власник майна вважає, що вказане майно є тимчасово вилученим та наразі має бути повернуто його власнику.

Власник майна підтримав свого представника.

Слідчий у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги власника майна та просив суд відмовити у її задоволенні. Як пояснив слідчий, він є старшим групи слідчих у кримінальному провадженні та за клопотанням слідчого слідчим суддею був наданий дозвіл на проведення обшуку, про що є відповідна ухвала суду. При цьому вилучене у ході проведення обшуку без ухвали слідчого судді майно не вважається тимчасово вилученим, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, та в ухвалі слідчого судді міститься перелік майна, яке було вилучене в ході обшуку. Слідчий суддя перевірив підстави та необхідність вилучення конкретних речей та в ухвалі суду про надання дозволу на проведення обшуку визначив перелік майна, та майно, належне заявнику, включене до цього переліку. Судове засідання з розгляду клопотання було відкритим та у ньому приймали всі учасники кримінального провадження. Крім того, слідчий вказав, що постановою він відмовив у задоволенні клопотання власника майна про повернення цього майна.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення та думки скаржника, його представника, слідчого, вивчивши матеріали скарги, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000415 від 01.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 372 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 05.12.2023 року в м. Кам`янське, за адресою: пр. Аношкіна, 7/42, в якому розташоване Кам`янське РУП ГУНП в Дніпропетровській області, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України був проведений обшук приміщення Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. У ході проведення обшуку слідчим було виявлено та вилучене майно, в тому числі мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» та ноутбук марки «Asus K539» (s/n: C6N0CBC21212145) із зарядним пристроєм до нього, належні слідчому СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (слідчий суддя ОСОБА_6 ) від 06.12.2023 року, справа №203/7268/23, провадження №1-кс/0203/4931/2023, було надано старшому слідчому Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_7 дозвіл на проведення 05.12.2023 року у кримінальному провадженні №0000415 обшуку будівлі Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області з метою відшукання та вилучення, в тому числі: мобільний телефон марки «iPhone 13 Pro Max» та ноутбук марки «Asus K539» (s/n: C6N0CBC21212145) із зарядним пристроєм до нього, належні слідчому СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .

Вказана ухвала суду набрала законної сили станом на 06.12.2023 року.

05.02.2024 року представник власника майна звернулась до слідчого із клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна.

Постановою від 10.02.2023 року слідчий відмовив у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 від 05.02.2024 року щодо повернення вилучених 05.12.2023 року мобільного телефону «iPhone 13 Pro Max» та ноутбука марки «Asus K539» (s/n: C6N0CBC21212145), які належать ОСОБА_3 .

За змістом вказаної постанови слідчий зазначив, що вилучені мобільний телефон та ноутбук ОСОБА_3 не вважаються тимчасово вилученим 05.12.2023 року майном, а тому накладення на них арешту не потребує.

Суд зазначає, що відповідно до положень пунктів 5, 18 частини 1 статті 3 КПК України, досудове розслідування стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності; слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Статтею 23 КПК України визначено, що суд досліджує докази безпосередньо.

Відповідно до частини 5 статті 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до положень статті 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до положень статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:

1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;

2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;

3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;

4) у разі скасування арешту;

5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до частини 6 статті 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до частини 7 статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно з положеннями статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на аналіз викладених вище норм КПК України, а також, враховуючи встановлені обставини по скарзі суд дійшов висновку, що вилучене у ході проведення обшуку майно, належне заявнику, входить до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку від 06.12.2023 року, справа №203/7268/23. Слідчий, з урахуванням вимог ст. ст. 40, 236 КПК України, не звертався до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на вказане майно та на вказане майно не було накладено арешт ухвалою слідчого судді, чого законом не вимагається в силу ч. 7 ст. 236 КПК України.

При цьому постановою від 10.02.2024 року слідчий розглянув по суті клопотання адвоката ОСОБА_4 про повернення майна та відмовив у його задоволенні, посилаючись на положення ч. 7 ст. 236 КПК України. Тим самим слідчий не допустив бездіяльності, бо зазначив підстави, визначені законом, з яких він виходив, дійшовши висновку про відсутність підстав для повернення вилученого в ході обшуку майна, належного ОСОБА_3 .

Отже, суд, вирішуючи скаргу по суті в силу вимог ст. ст. 40, 169, 171, 173, 236 КПК України, враховує те, що вилучення майна та його неповернення заявнику слідчим було не безпідставним.

З урахуванням викладеного вище, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог скарги.

Керуючись ст. ст. 167-175, 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

У задоволенні скарги представника власника майна (захисника) адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, заявлену в рамках кримінального провадження №0000415 від 01.08.2023 року, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошено 26.02.2024 року о 17:55 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1