Подільський районний суд міста Києва
Провадження № 1-кп/758/99/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2024 м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002187 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у селищі міського типу Білолуцьк Новопсковського району Луганської області, громадянина України, який не працює, неодружений, раніше не судимий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2023, приблизно о 22 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним мотоциклом «Honda CBR 1000RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі, з трьох наявних, проїзної частини вулиці Набережно-Рибальської зі сторони проспекту Володимира Івасюка в напрямку Гаванського мосту в місті Києві та поступово наближався до регульованого світлофорним об`єктом перехрестя з вулицею Електриків, де мав намір рухатись прямо в бік Гаванського моста. Безпосередньо перед виїздом на перехрестя по напрямку руху водія ОСОБА_4 горів зелений сигнал світлофору.

У цей час на вказане перехрестя під`їхав та зупинився безпосередньо на ньому водій ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який мав намір виконати маневр повороту ліворуч на вулицю Електриків і розпочав виконувати маневр не переконавшись перед цим у безпеці такого маневру.

Рухаючись у вказаному напрямку зі швидкістю 95-100 км/год., водій мотоцикла «Honda CBR 1000RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 перевищив максимальну швидкість у межах населеного пункту, чим допустив порушення вимог Правил дорожнього руху України, та не виконав вимог:

- п.1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п.2.3(б): для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.12.9(б): водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", 3.31 3.31 "Зона обмеження максимальної швидкості" або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_4 виразились у тому, що він, керуючи технічно-справним мотоциклом, рухаючись по вищезазначеній проїзній частині, перевищив максимальну швидкість у межах населеного пункту, на ділянці дороги, де встановлена дозволена максимальна швидкість 50 км/год.

Внаслідок чого ОСОБА_4 на керованому мотоциклі «Honda CBR 1000RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив зіткнення із «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який у свою чергу виконував маневр повороту ліворуч.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоциклу ОСОБА_5 отримала такі тілесні ушкодження:

а) закрита травма грудної клітки: перелом 6 ребра праворуч, забій обох легень, двобічний пневмоторакс та правобічний гемоторакс (наявність повітря та крові в плевральній порожнині);

б) закрита травма живота: розрив-розчавлення 3,7,8 сегментів печінки, розриви серозної оболонки шлунку, гематома голівки підшлункової залози і кореня брижі з явищами гемоперитонеуму (наявність в черевній порожнині до 2 літрів крові);

в) відкрита травма лівого ліктьового суглобу: перелом ліктьового відростку ліктьової кістки зі зміщенням уламків, забійно-рвана рана;

г) закрита травма лівого стегна: багатоуламковий перелом середньої третини стегнової кістки зі зміщенням уламків, садна верхньо-середньої третини стегна;

д) забито-рвані рани правого та лівого колінних суглобів, правого стегна.

Ступень тяжкості тілесного ушкодження, вказаного у п. б) відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Порушення вимог пункту: 12.9(б) Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_5 тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнав повністю, суду пояснив, що 24.07.2023, приблизно о 22 годині 30 хвилин, керував мотоциклом «Honda CBR 1000RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , позаду перебувала пасажир ОСОБА_5 , він рухався по вулиці Набережно-Рибальській зі сторони проспекту Володимира Івасюка в напрямку Гаванського мосту в місті Києві та наближався до перехрестя з вулицею Електриків, де мав намір рухатись прямо в бік Гаванського моста. Безпосередньо перед виїздом на перехрестя по напрямку руху йому горів зелений сигнал світлофору, у цей час до перехрестя під`їхав автомобіль «Daewoo Lanos», після чого трапилося зіткнення, вони з ОСОБА_5 отримали травми та були госпіталізовані. Підтвердив, що порушив швидкісний режим. Щиро розкаявся, просив не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки це право йому потрібно для роботи.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, та без позбавлення права керування транспортними засобами. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, оскільки у добровільному порядку шкода ним відшкодована.

Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжке тілесне ушкодження.

За встановлених обставин суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

При обранні виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, офіційно не працевлаштований, неодружений.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставин його вчинення, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих вину обвинуваченого обставин, відомостей, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, визначене у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 286 КК України, у вигляді позбавлення волі, без застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

З огляду на те, що тяжких наслідків від вчинення кримінального правопорушення не настало, що суттєво зменшує суспільну небезпечність скоєного правопорушення, при цьому обвинувачений щиро розкаявся, шкоду відшкодував у добровільному порядку, а потерпіла наполягала на покаранні, не пов`язаному із позбавленням волі, та без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що стимулюватиме його до правомірної поведінки.

З урахуванням того, що у провадженні, з якого виділено матеріали стосовно двох водіїв, які були учасниками дорожньо-транспортної пригоди, - ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проводилися експертизи, загальна вартість яких складає 11075 гривень, прокурор просив відповідно до вимог ст. 124 КПК України вирішити питання щодо покладення половини суми процесуальних витрат на обвинуваченого ОСОБА_4 в сумі 5537,50 гривень у цьому провадженні, та не вирішувати питання про долю речового доказу - мотоциклу «Honda CBR 1000RR», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 у зв`язку із окремим розглядом кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , а тому суд не вирішує питання про долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України і стягує з обвинуваченого половину від заявлених витрат.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання, якщо він протягом одного року не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 5537, 50 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1