У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000260 від 18.03.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000260 від 18.03.2024, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000260, внесеного 18.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Як зазначається у клопотанні, згідно відповіді на доручення ГВ КІБ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області встановлено громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та використовує н.м.т. НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 .

За отриманими даними, ОСОБА_5 через мобільний додаток «Телеграм», який зареєстрований за номером мобільного телефону НОМЕР_1 , який використовується з мобільним терміналом IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , здійснює листування з абонентським номером російського мобільного оператора НОМЕР_5 , який знаходиться у користуванні громадянина рф ОСОБА_6 , (рос. ОСОБА_6 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, в свою чергу, є діючим співробітником т.зв. «УФСБ рф по АР Крим».

З`ясовано, що ОСОБА_5 , за відповідну грошову винагороду, здійснює збір та передачу ОСОБА_6 наступної інформації: фотокартки та відеозьомку військових об`єктів та об`єктів критичної інфраструктури, інформацію по об`єкту (наявність техніки, людей та функціонування об`єкту).

02.05.2024 під час проведення огляду місця події, на відкритій місцевості неподалік прибудинкової території поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 виявлено та вилучено:

- мобільний телефон TECNO SPARK 10, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 з SIM карткою з номером НОМЕР_1 та з SIM карткою з номером НОМЕР_2 ;

- банківська картка Ощадбанк № НОМЕР_6 .

02.05.2024 ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення затримано в порядку ст. 208 КПК України, у зв`язку з чим його протиправна діяльність була припинена.

02.05.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В той-же день, вказані речі були оглянуті та визнані речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, з метою збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця події, на відкритій місцевості неподалік прибудинкової території поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , а саме:

- мобільний телефон TECNO SPARK 10, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 з SIM карткою з номером НОМЕР_1 та з SIM карткою з номером НОМЕР_2 ;

- банківська картка Ощадбанк № НОМЕР_6 .

У судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку виходячи з такого.

Згідно з чч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною третьою статті 170 КПК України визначено, що арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості щодо кримінального провадження за № 0000260 від 18.03.2024, в якому повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

02.05.2024 під час проведення огляду місця події, на відкритій місцевості неподалік прибудинкової території поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 виявлено та вилучено:

- мобільний телефон TECNO SPARK 10, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 з SIM карткою з номером НОМЕР_1 та з SIM карткою з номером НОМЕР_2 ;

- банківська картка Ощадбанк № НОМЕР_6 .

Постановою старшого слідчого 4 відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 від 02.05.2024, вищевказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим доведено, що комп`ютер «Lenovo» s/n MP10YJHG з зарядкою, блокнот бордового кольору з написом «2019 Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація», є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, накладення арешту на вказане майно забезпечить неможливість його зниження, відчуження, ризик якого доведено слідчим.

На підставі вищевикладених норм КПК України та встановлених фактичних обставин, враховуючи, що до клопотання додані документи та матеріали, якими ініціатор клопотання обґрунтовує доводи клопотання, і враховуючи те, що мобільний телефон, на який слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та постановою слідчого від 02.05.2024 визнаний речовим доказом, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим у клопотанні та у судовому засіданні доведено необхідність накладення арешту на мобільний тетефон з метою забезпечення збереження речових доказів.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Однак, що стосується вимоги накладення арешту на банківську картку, суд вважає, що в цій частині клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

У клопотанні не надано будь-якої оцінки щодо правової підстави для арешту на банківську картку, не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином банківська картка, має відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення кримінального правопорушення могли залишитись на ній та чи можна взагалі її використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та його часткове задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст. 98, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 02.05.2024 під час проведення огляду місця події, на відкритій місцевості неподалік прибудинкової території поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

-мобільний телефон TECNO SPARK 10, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 з SIM карткою з номером НОМЕР_1 та з SIM карткою з номером НОМЕР_2 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору. У разі відсутності підозрюваного під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається йому не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1