Справа № 199/1811/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро клопотання дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 по арешт майна у кримінальному провадженні, яке внесене 06.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000115 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000115 та встановлена незаконність реєстрації права власності на об`єкт нерухомості за адресою: м. Дніпро, Донецьке шосе, буд. 3а, яка підлягає скасуванню. У клопотанні дізнавач просить накласти арешт на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, Донецьке шосе, 3А, а саме на майновий комплекс, який складається з торговельного павільйону, площею 466 кв.м, Б-1 мийки, площею 153,4 кв.м, №1 ворота, №2 огорожа, І замощення, площею 1400 кв.м, ІІ замощення, площею 992 кв.м, ІІІ замощення, площею 378 кв.м за адресою: Донецьке шосе, буд. 3А у м. Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) та належить ТОВ «УКРТРАНССЕРВІС ДНІПРО» () та заборонити будь-яким особам відчужувати вказане майно та розпоряджатися ним із забороною проведення будь-яких будівельних/ремонтних робіт на вказаному об`єкті, які можуть призвести до зміни, руйнування, пошкодження вказаного об`єкту нерухомого майна.

Прокурор підтримав клопотання в судовому засіданні.

Розглянув клопотання дізнавача про арешт майна, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 4 ст. 358 КК України передбачена відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Тобто, арешт майна у кримінальному провадженні пов`язаний з обмеженням права власності/права користування майном певної особи.

Положення ст. 170 КПК кореспондує одній з засад кримінального провадження недоторканності права власності. Згідно з ч. 1 ст. 16 КПК, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на вищенаведене встановлений КПК України порядок передбачає накладення арешту виключно з метою, яка зазначена у ч. 2 ст. 170 КПК України, та судова процедура повинна гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні з кваліфікацію за ч. 4 ст. 358 КК України дізнавачем зазначається, що правовою підставою для арешту зазначеного майна є п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів, а метою накладення арешту на майно за даним клопотанням є:

- запобігання ризикам знищення, втрати, пошкодження даного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню іншим чином;

- встановлення об`єктивної істини по даному кримінальному правопорушенню;

- забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов);

- уникнення відчуження вказаного майнового комплексу останнім власником на користь третіх осіб з метою уникнення відповідальності та можливого спотворення об`єкту нерухомого майна.

Втім, забезпечення збереження речових доказів відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є метою арешту майна, а не правовою підставою, як зазначено дізнавачем у клопотанні; окрім того, не є метою арешту майна наведене дізнавачем, як то запобігання ризикам знищення, втрати, пошкодження даного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, встановлення об`єктивної істини по даному кримінальному правопорушенню, забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) та уникнення відчуження вказаного майнового комплексу останнім власником на користь третіх осіб з метою уникнення відповідальності та можливого спотворення об`єкту нерухомого майна.

Поза увагою дізнавача при зверненні із клопотанням про арешт майна залишилося те, що відповідно до вимог абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метоюзабезпечення збереження речових доказів.

Як встановлено на підставі доказів, долучених до клопотання про арешт майна, органом досудового розслідування наголошується на використанні підробленого документа - технічного паспорту на майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 , який виготовлений станом на 29.04.2023 р., копію якого долучено до клопотання, втім, наведені у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно, на думку дізнавача, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, не можуть бути визнані достатніми для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки згідно положень ст. 171 КПК України, наведені у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.

За ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На підтвердження обставин, зазначених у клопотанні, слідчому судді надані у копіях наступні документи:

-витяг з ЄРДР №0000115 від 06.03.2024 р., згідно якого 06.03.2024 р. до ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області про те, що в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000352 від 09.05.2023 р. з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 197 1 КК України в діях невстановленої особи встановлено ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, які виразилися у пред`явленні завідомо підробленого документа (ЖЄО 5942 від 06.03.2024); - рапорт дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області О.Мостового від 06.03.2024 р.;

-постанова про визначення групи дізнавачів, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, від 06.03.2024 р.;

-постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 06.03.2024 р.;

-запит від 07.03.2024 р. про надання для приєднання до матеріалів кримінального провадження №0000115 належним чином завірених копій документів з матеріалів кримінального провадження №0000352;

-відповідь (без № та дати) на запит від 07.04.2024 р.;

-постанова про визнання речовим доказом від 07.03.2024 р.;

-витяг з ЄРДР №0000352 від 09.05.2023 р.;

-рапорт інспектора - чергового ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 08.05.2023 р.;

-протокол огляду місця події від 08.05.2023 р.;

-лист КП «Транспортна інфраструктура міста» ДМР про надання інформації №11/11-16;

-витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (дата та час формування 04.06.2021);

-акт приймання передачі нерухомого майна від 28.05.2021 р.;

-технічний паспорт на майновий комплекс, виконаний ФОП ОСОБА_6 ;

-експлікація приміщень громадського будинку;

-план поверхів громадського будинку;

-експлікація приміщень громадського будинку;

-характеристика громадського будинку з господарськими спорудами;

-кваліфікаційний сертифікат серії АЕ №004476;

-лист Департаменту ПП УПП в Дніпропетровській області від 29.05.2023 р.;

-лист ДМР від 29.05.2023 р. №7/11 1033 про надання інформації;

-лист КП «Транспортна інфраструктура міста» ДМР про розірвання договору (вих. №25/25-1);

-лист ДМР від 25.05.2023 р. №7/11-1013 про надання інформації;

-лист Головного архітектурно планувального управління Департаменту по роботі з активами ДМР від 19.06.2023 р. вих. №12/19-212 про надання інформації;

-лист інспекції з державного контролю за використанням та охороно земель ДМР від 26.06.2023 р. №8/5-21;

-акт за результатами обстеження земельної ділянки від 19.06.2023 р.;

-протокол допиту свідка гр. ОСОБА_7 від 20.06.2023 р. (свідок відмовився давати показання);

-рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.01.2017 р. у справі №175/4966/16 ц (з Єдиного реєстру судових рішень);

-ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.02.2017 р. у справі №175/4977/16 ц (з Єдиного реєстру судових рішень);

-ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2017 р. у справі №175/4977/16 ц (з Єдиного реєстру судових рішень);

-ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області у справі №175/4977/16 ц про залишення позову без розгляду (з Єдиного реєстру судових рішень);

-лист в.о. голови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_8 від 07.06.2023 р. вих. №175/4977/16-ц/2850/2023;

-лист Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 20.06.2023 р. про надання інформації;

-лист ДМП про розгляд листа від 11.08.2023 р. №7/11-1669;

-акт обстеження земельної ділянки від 25.07.2023 р. №25/07/23-Н;

-протокол допиту свідка гр. ОСОБА_9 від 01.03.2024 р. у кримінальному провадженні №0000352 від 09.05.2023 р.

Як встановлено судом на підставі Єдиного реєстру судових рішень, ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_10 від 06.02.2024 р. відмовлено в задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000352 від 09.05.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України (https://reyestr.court.gov.ua/Review/116966369); у клопотанні про арешт майна дізнавач просив про накладення арешту на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 (справа № 199/5537/23 (1-кс/199/107/24)).

06.03.2024 р. до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення (№0000115) з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України та дізнавачем подано чергове клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У кримінальному провадженні з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 358 КК України речовим доказом є підроблений документ, який був використаний, а не нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано за певною юридичною особою, враховуючи також той факт, що технічний паспорт є інформаційним документом, що містить зібрані дані про фактичний стан споруди.

Слідчому судді наданий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформований станом на 04.06.2021 р. 17:01:13 (індексний номер витягу 260083432), згідно з яким за ТОВ «УКРТРАНССЕРВІС ДНІПРО» 02.06.2021 р. проведена державна реєстрація права власності, витяг має посилання на технічний паспорт серія та номер НОМЕР_1 виданий 17.05.2021 р., видавник ФОП ОСОБА_6 (а.с. 29).

До клопотання дізнавачем долучений інший технічний паспорт: виготовлений станом на іншу дату 29.04.2023 р. (а.с. 32), в той же час, відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 01.03.2024 р. в іншому у кримінальному провадженні (№0000352), свідок заперечував складання та підписання технічного паспорта від 29.04.2023 р. та іншого технічного паспорта - від 17.05.2021 р. на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ), втім, технічного паспорту (у копії) від 17.05.2021 р. на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами (майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ) до клопотання не долучено.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 23 КПК суд досліджує докази безпосередньо. Не може бути визнано доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом.

Окрім того, кримінальне провадження №0000115 складають копії документів, отриманих на письмовий запит з іншого кримінального провадження (№0000352 (а.с. 18 - 20), та такі отримані докази є недопустимими (ч. 2 ст. 86 КПК України).

Таким чином, слід дійти висновку, що стороною обвинувачення не було долучено жодного належного доказу на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.

КПК України містить засоби правового захисту від довільного зазіхання з боку органів влади. Слідчий суддя не повинен в даному конкретному випадку компенсувати недоліки роботи дізнавача та не виконувати вимоги чинного законодавства України, якими встановлені обов`язкові передумови для задоволення відповідних клопотань, та формально підходити до розгляду таких клопотань, приймаючи рішення про задоволення невмотивованих клопотань по кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК).

Розглядаючи клопотання органу досудового розслідування, слідчий суддя, оцінив надані докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, дійшов висновку про наявність підстав для постановлення ухвали про відмову в задоволенні клопотання дізнавача через недоведеність необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах порушуватиме справедливий баланс між інтересами його власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ч. 3 ст. 26, ст. 94, ч. 1 та ч. 2 ст. 110, п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 132, ч. 1 ст. 172, ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, яке внесене 06.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000115 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відмовити повністю.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Амур-Нижньодніпровського районного суду

м. Дніпропетровська ОСОБА_1