ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/6310/20
Провадження № 1-кп/362/154/24
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.06.2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Калинівка, Васильківського району, Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
11.06.2020 р., близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_11 , перебував в парку, який розташований, по АДРЕСА_1 , де зустрівся з наглядно знайомою ОСОБА_12 , де у ОСОБА_11 виник умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживанні довірою з корисливих мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном з метою особистого збагачення, шляхом зловживання довірою, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи особливі довірчі відносини з ОСОБА_12 , які склалися між ними внаслідок особистого знайомства, ОСОБА_11 попросив ОСОБА_12 надати йому мобільний телефон, «Nokia1 plus» чорного кольору, ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Vodafon» НОМЕР_3 та з сім-картою мобільного оператора ТОВ «лайфссел» НОМЕР_4 з метою зателефонувати, достовірно знаючи, що повертати вказаний телефон він не буде, отримав від ОСОБА_12 в добровільному порядку мобільний телефон, «Nokia1 plus» чорного кольору, ІМЕН: НОМЕР_5 , МЕІ2: НОМЕР_2 з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Vodafon» НОМЕР_3 та з сім-картою мобільного оператора ТОВ «лайфссел» НОМЕР_4 , після чого, ОСОБА_11 залишив місце події, мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 648,60 грн. (шістсот сорок вісім гривень, шістдесят коп.).
Дії ОСОБА_11 , які виразилися в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно кваліфіковано за частиною 2 ст. 190 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що у 2020 році, точного часу він не пам`ятає в смт. Калинівка Васильківського району Київської області він познайомився із жінкою, яка запропонувала піти в парк, що знаходиться в центрі селища. По дорозі в парк вони придбали в магазині спиртне та в парку вжили його. Він попросив у потерпілої мобільний телефон, щоб покорустуватися ним. При цьому він поставив в мобільний телефон свою сім-карту. Через деякий час потерпіла із дівчиною, яка була з нею пішли. При цьому мобільний телефон залишився у нього. Вказаний мобільний телефон в нього в подальшому було вилучено працівниками поліції. У вчиненому він щиро розкаюється і просить його суворо не карати.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 суду показала, що 11 червня, якого року вона не пам`ятає, вона із своїми подругами відпочивала в центрі смт Калинівка Васильківського району, де познайомилася із чоловіком на ім`я ОСОБА_13 , в процесі спілкування вони вживали спиртні напої в парку смт Калинівка, поблизу озера. Під час спілкування ОСОБА_13 попросив у неї надати йому, належний їй мобільний телефон. Вона передала ОСОБА_13 свій мобільний телефон, але він їй його не повернув. На наступний день вона стала телефонувати на номер свого мобільного телефону, але він знаходився поза зоною досяжності. Оскільки, їй не було повернуто мобільного телефона, вона через кілька днів звернулася із заявою до поліції та повідомила про заволодіння її телефоном. На даний час, працівниками поліції їй повернуто належний їй телефон. При призначенні ОСОБА_11 міри покарання вона покладається на розсуд суду.
З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення, тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.
Як вбачається із протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 16.06.2020 року потерпіла ОСОБА_12 повідомила працівнику поліції ОСОБА_14 про те, що 11.06.2020 року в смт. Калинівка Васильківського р-ну Київської області на вулиці Паркова раніше невідомий їй чоловік попросив її надати йому мобільний телефон, щоб зателефонувати. Нею було передано чоловіку свій мобільний телефон «Nokia 1 plus», але назад їй телефон чоловік не повернув (а.с. 112-112).
Із протоколу огляду місця події та фото таблиці до нього від 16.06.2020 року, яким являється ділянка місцевості поруч із будинком АДРЕСА_2 вбачається, що ОСОБА_11 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон «Nokia 1 plus» (а.с. 124-128).
Як вбачається із висновку експерта №13-1/1268 від 17.07.2020 року вартість мобільного телефону «Nokia 1 plus» станом на 11.06.2020 року становить 648,60 грн. (а.с. 134-143).
Із протоколу пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 13.10.2020 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_12 по фотографії впізнала ОСОБА_15 , як особу, якій вона 11.06.2020 року в АДРЕСА_1 на його прохання передала йому мобільний телефон «Nokia 1 plus» і який їй не було повернуто (а.с. 119-121).
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Аналізуючи вищевказані докази у совокупності, суд вважає ці докази належними та допустимими оскільки відомостей, що вони були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україною суду не надано. Суттєвих протиріч, які б давали підстави сумніватись у цих доказах суд не вбачає.
Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_11 в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно повністю доведеною, а кваліфікація його дій за частиною 2 ст. 190 КК України вірною.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_11 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має постійне місце проживання, де характеризується посередньо; стан здоров`я, спосіб життя, а саме, що має середню освіту, не одружений, не працюючого, раніше судимого вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.06.2020 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці, який ним відбутий 12.01.2024 року, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає належні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення, потерпілого, щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а саме сприяв досудовому слідству та в суді, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.
Згідно досудової доповіді Фастівського районного відділу №1 філії державної установи «Центр Пробації» у м. Києві та Київській області від 24.01.2023 року які вважають за можливе виправлення ОСОБА_11 без ізоляції від суспільства (а.с.191-195).
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_11 , суд визнає його щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_11 судом не встановлено.
При призначені покарання за даним вироком суд не застосовує вимоги ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_11 відбув 12.01.2024 року призначене вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 09.06.2020 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України покарання у виді арешту на строк 4 місяці.
А ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2021 року, яке набрало законної сили ОСОБА_11 звільнено від відбування покарання, призначеного вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2019 року у виді позбавлення волі на строк п`ять років з іспитовим строком тривалістю два роки у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_11 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки вважає, що саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для застосування щодо ОСОБА_11 статті 69 КК України.
Одночасно суд вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_11 вимоги статей 75, 76 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням встановлення іспитового терміну і покладення на нього певних обов`язків.
Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_11 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено, арешт - не накладався.
Стягнути з ОСОБА_11 процесуальні витрати в розмірі 653,80 грн. на користь держави.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 84-86, 100, 124, 128, 129, 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд,
Визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
У відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути із ОСОБА_11 на користь держави вартість проведеної по справі судової експертизи у розмірі 653 грн. 80 коп.
Мобільний телефон ««Nokia1 plus» чорного кольору, ІМЕН: НОМЕР_5 , МЕІ2: НОМЕР_2 залишити потерпілій ОСОБА_12 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_16