Справа № 503/53/23
Провадження № 1-кп/503/18/24
УХВАЛА

15 березня 2024 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на майно та запобіжного заходу у вигляді застави у кримінальному провадженні за № 0000893, внесеному 08 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаними клопотаннями, в яких просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2022 року у справі № 505/3673/22 (№ провадження 1-кс/505/1369/22) на автомобіль марки «ВАЗ-2121» зеленого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебував у користуванні ОСОБА_4 та на праві приватної власності належить іншій особі, а також свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу серії НОМЕР_2 . Крім того, адвокат ОСОБА_5 просить скасувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді застави в розмірі 80 (вісімдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить суму в розмірі 208 000 гривень та зобов`язати ТУ ДСА в Одеській області перерахувати ці грошові кошти, що були внесені 23.11.2022 року заставодавцем ОСОБА_6 на депозитний рахунок ТУ ДСА в Одеській області на виконання ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.11.2022 року, заставодавцю. Клопотання обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2022 року було накладено арешт на вищевказаний транспортний засіб. Однак, в подальшому на цьому предметі не було виявлено будь-яких слідів або інших відомостей, які можуть бути використані правоохоронними органами як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження. Тому захисник обвинуваченого вважає, що підстава для подальшого застосування цього заходу відпала. Обґрунтовуючи подане клопотання щодо скасування запобіжного заходу у вигляді застави захисник обвинуваченого та адвокат ОСОБА_5 зазначив, що ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.11.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 години 50 хвилин 18.01.2023 року. Крім того, підозрюваному ОСОБА_4 встановлено заставу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів для працездатних осіб в розмірі 208 000 гривень. 23.11.2022 року вищевказану суму застави на розрахунковий рахунок ТУ ДСА внесла ОСОБА_6 . Разом з тим, на думку захисника, на даний час змінився статус ОСОБА_4 з підозрюваного на обвинуваченого, що на стадії судового провадження у суді першої інстанції виключає автоматичне продовження застосування запобіжних заходів. До того ж, звернув увагу суду на те, що такий запобіжний захід як застава на стадії підготовчого судового засідання судом не обирався та відповідне клопотання прокурором не подавалося. Зазначає, що в розумінні ч.1 ст.203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії про обрання запобіжного заходу.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого та адвокат ОСОБА_5 подані ним клопотання підтримав та просив їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на автомобіль, посилаючись на те, що таке майно є знаряддям даного кримінального правопорушення та не може бути повернутим власнику до ухвалення вироку. Також, він не погодився із скасуванням запобіжного заходу у вигляді застави, посилаючись на те, що положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не визначено конкретного строку дії запобіжного заходу у вигляді застави. Цей запобіжний захід діє до його скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження. А статус підозрюваного чи обвинуваченого не впливає на строк запобіжного заходу у вигляді застави. Тим більше, що запобіжний захід на стадії судового розгляду може бути застосованим чи продовженим судом навіть за відсутності відповідного клопотання.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши подані клопотання та матеріали судового провадження суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

З положень ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове позбавлення обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого можливості відчужувати певне його майно. Арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів та арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Зі змісту положень ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Як встановлено судом, у в провадженні СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебували матеріали кримінального провадження за №0000893, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02.12.2022 року в судовій справі № 505/3673/22 було постановлено ухвалу, якою на майно накладено арешт. Дане рішення вмотивоване тим, що дане майно відповідно до ст. 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя вважав за необхідне накласти на нього арешт.

Таким чином, арешт накладений на вищевказане майно обґрунтовано, як на речовий доказ сторони обвинувачення, який містить відомості, які мають значення для даного кримінального провадження.

Відповідно до ч.1-2 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На даний час судовий розгляд даного кримінального провадження не завершений, зокрема не в повному обсязі здійснено дослідження доказів сторони обвинувачення, а саме кримінальне провадження перебуває на стадії з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

Тому суд вважає, що відсутні підстави вважати, що в подальшому застосуванні цього заходу стосовно вилученого майна відпала потреба.

Крім того, захисником обвинуваченого суду не надано жодних доказів та не доведено, що обвинувачений ОСОБА_4 є володільцем вказаного транспортного засобу, враховуючи, що автомобіль належить іншій особі, а також те, що цей речовий доказ не містить на собі будь-яких слідів або інших відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та не є знаряддям вчинення злочину.

У зв`язку з чим, клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню, так як вище зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому скасування арешту матиме негативні наслідки для кримінального провадження та на даний час є неможливим.

Суд звертає увагу на те, що обмеження можливості розпоряджатися та володіти майном носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.

Крім того, ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.11.2022 року до підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) діб, а саме: до 21 годині 50 хвилин 18.01.2023 року включно в межах строку досудового розслідування.

Також, підозрюваному ОСОБА_4 визначено розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб (2600х80=208 000 гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави ТУ ДСА України в Одеській області.

Крім того, вказаною ухвалою слідчого судді на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_4 було покладено у разі внесення застави наступні обов`язки, а саме: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду; не залишати місце постійного проживання, цілодобово; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні з приводу обставин та подій пов`язаних з вказаним кримінальним провадженням. Термін дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави, строком на 60 діб з дня внесення застави в межах строку досудового розслідування.

23.11.2022 року ОСОБА_6 внесла суму застави в розмірі 208 000 гривень на депозитний рахунок для внесення застави ТУ ДСА в Одеській області.

Відповідно до ст. 182 КПК України з моменту обрання запобіжного заходу у виді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Частиною 7 статті 194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців, а в разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно з частиною 4 статті 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язані визначати дату закінчення дії ухвали лише в разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та домашнього арешту. Проте, відповідно до частини 2 статті 196 КПК України із запобіжним заходом, не пов`язаним із триманням під вартою, зазначають конкретні обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України.

Тобто у разі застосування до особи запобіжного заходу у виді застави з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, саме строк дії обов`язків, що покладаються на підозрюваного (обвинуваченого) обмежено строком у два місяці, а запобіжний захід у виді застави діє протягом всього строку досудового розслідування та судового розгляду, до винесення вироку або закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 182 КПК України питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора, або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомоїстатті 194 цього Кодексу.

Крім того, положеннями ч. 11 ст. 182 КПК України встановлені підстави і умови повернення застави. Застава повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу, якщо не була звернена в дохід держави.

Таким чином, системний аналіз положень ст.ст. 182, 194, 196, 197, 199, 181, 203 КПК дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у виді тримання під вартою і домашнього арешту, а також обмеження, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, діють певний, визначений ухвалою слідчого судді (суду) строк, а інші запобіжні заходи, в тому числі застава, обмеженого строку дії не мають і діють до їх скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.

Запобіжні заходи, у тому числі застава, застосовуються для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків: як тих, що визначені ухвалою слідчого судді відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, так і тих, що передбачені безпосередньо п.п. 1, 3, 4 ч. 7 ст. 42 КПК України.

З урахуванням наведеного, закінчення строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що були покладені на обвинуваченого відповідною ухвалою слідчого судді чи суду при застосуванні запобіжного заходу, не припиняє строку дії запобіжного заходу у виді застави та не є підставою для повернення суми застави заставодавцю. Також і статус особи як підозрюваного чи обвинуваченого жодним чином не впливає на строк дії такого запобіжного заходу як застава.

Визначені в ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки можуть бути застосовані додатково до обраного щодо підозрюваного запобіжного заходу, який не пов`язаний із триманням під вартою. Обов`язки підозрюваного, передбачені ч. 7 ст. 42 КПК України, покладаються на нього процесуальним законом і діють з часу набуття особою статусу підозрюваного, незалежно від застосування відносно нього запобіжного заходу.

Судом встановлено, що в цьому кримінальному провадженні застава визначена підозрюваному ОСОБА_4 була внесена заставодавцем ОСОБА_6 . Тому обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у виді застави.

Таким чином, після внесення застави обвинувачений ОСОБА_4 є особою, щодо якої застосований запобіжний захід у виді застави на період всього кримінального провадження, у якому на цей час не ухвалений вирок та кримінальне провадження не закрито.

Враховуючи викладене, клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про скасування запобіжного заходу у вигляді застави також задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-174. 182, 369-372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотань захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на майно та запобіжного заходу у вигляді застави у кримінальному провадженні за № 0000893, внесеному 08 листопада 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя

Кодимського районного суду ОСОБА_1