ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/318/24 Справа № 205/6208/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника третьої особи,

щодо майна якої вирішується

питання про арешт адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2024 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000072,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором Західної окружної прокуратури м.Дніпра ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072, та накладено арешт (шляхом встановлення заборони на його розпорядження, користування та володіння) на вилучений 11 січня 2024 року під час обшуку автомобіль марки RENAULT, модель TRAFIC, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , припаркований на земельній ділянці за адресою: м.Дніпро, вул.Передова, кадастровий номер 12100000: 01:675:0078.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що під час розгляду клопотання було встановлені відомості про автомобіль марки RENAULT, модель TRAFIC, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ,його характеристики та обставини, за яких цей автомобіль використовувався ОСОБА_10 при вчиненні розслідуваного злочину, задокументовані у процесуальний спосіб проведенням відповідних слідчий дій, отриманням копій реєстраційних документів на автомобіль та встановлений його власник, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає, що накладення арешту у даному випадку на це майно відповідає завданням кримінального провадження. Вказує на те, що метою застосування арешту в даному випадку є збереження даного майна від можливості бути прихованим чи пошкодженим з метою приховування слідів та знарядь вчинення злочину, що може перешкодити кримінальному провадженню, у тому числі проведенню відповідних експертних досліджень.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги адвокат вказує на те, що оскаржувана ухвала суду є необґрунтованою, бо не є доведеним той факт, що майно, тимчасово вилучене під час проведення обшуку, а саме автомобіль марки RENAULT, модель TRAFIC, білого кольору, д,н.3. НОМЕР_2 , відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речових доказів для кримінального провадження № 0000072 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.199, ч.1. ст.204 КК України. Вказує на те, що ОСОБА_8 не має ніякого відношення до цього кримінального провадження. Органом обвинувачення до клопотання про арешт майна не було долучено жодних доказів та не наведено жодних доводів, які дозволяли б встановити розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження. Зазначає, що слідчий суддя відмовив у ознайомленні з матеріалами клопотання про арешт майна, чим порушив право на захист ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, доводи представника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу слідчого судді, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши надані матеріали та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000072 від 05 квітня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.199, ч.1 ст.204 КК України, за фактом повідомлення Управління стратегічних розслідувань в Дніпропетровській області про те, що на території Дніпропетровської області утворена та функціонує група осіб, які з 2021 року по теперішній час організували підпільне виробництво фальсифікованої лікеро-горілчаної продукції відомих торгівельних брендів та виробників з використанням підроблених марок акцизного податку України, шляхом розведення спирту із попередньо очищеною водою, а також тютюнових виробів. Реалізація фальсифікованої горілки з підробленими марками акцизного податку України, а також тютюнових виробів без марок акцизного податку України здійснюється через мережу магазинів-кафе, які підконтрольні даній групі, розташовані у місті Дніпро та Дніпропетровській області.

Згідно рапорту старшого оперуповноваженого в ОВС 5-го відділу УСР в Дніпропетровській області ОСОБА_11 встановлено, що організатором вказаної злочинної групи є ОСОБА_10 , який використовує для своєї протиправної діяльності транспортний засіб автомобіль марки RENAULT, модель TRAFIC, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ( який належить ОСОБА_8 ) для перевезення сировини до цеху.

11 січня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук автомобіля марки RENAULT, модель TRAFIC, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на земельній ділянці за адресою: м.Дніпро, вул.Передова, кадастровий номер 12100000: 01:675:0078, тобто за місцем мешкання ОСОБА_10 , та під час якого вилучено вказаний транспортний засіб.

Постановою старшого слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 11 січня 2024 року автомобіль марки RENAULT TRAFIC, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом.

На переконання апеляційного суду вилучений автомобіль відповідає критеріям ст.98 КПК України, є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому тільки заборона користування, відчуження та розпорядження вказаним майном може запобігти їх приховуванню, пошкодженню, зникненню, втраті, знищенню, використанню, перетворенню, передачі майна.

Згідно протоколу обшуку від 11 січня 2024 року автомобіль марки RENAULT, модель TRAFIC, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , був припаркований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 12100000: 01:675:0078, тобто за місцем мешкання ОСОБА_10 .

Враховуючи викладене та те, що за даними органу досудового розслідування, заснованими на протоколах про результати НС(Р)Д, вказаний автомобіль використовувався самим ОСОБА_10 , в тому числі як засіб пересування та вчинення інкримінованих злочинів, зокрема ОСОБА_10 доставляв на ньому пляшки з прозорою рідиною об`ємом 20 літрів за адресою: м.Дніпро, вул.Донецьке Шосе, 1а, де знаходиться заклад з продажу алкогольних напоїв, апеляційний суд приходить до висновку, що є підстави вважати, що автомобіль марки RENAULT, модель TRAFIC, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а отже, слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на зазначено майно.

Враховуючи те, що вилучений автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та існує ризик зміни або знищення вилученого речового доказу, і в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно може бути використано як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення цього кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на зазначене майно.

Вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного автомобіля, не допущення його знищення, приховування, відчуження, перетворення, зникнення неможливо, у зв`язку з чим незастосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.

Отже, слідчим суддею належним чином дотримані вимоги ст. 173 КПК України, а саме враховані правова підстава для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для третіх осіб і обраний належний спосіб такого арешту.

Також апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді з підстав визначеного ним способу обтяження майна, оскільки застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладання арешту на зазначене майно шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження запобігає порушенню прав та законних інтересів сторін кримінального провадження, у тому числі проведенню експертних досліджень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 , про те, що ОСОБА_12 не має ніякого відношення до цього кримінального провадження, повністю нівелюються правилами ч.3 ст.170 КПК України, згідно яких арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Що стосується посилань представника на те, що слідчий суддя відмовив у ознайомленні з матеріалами клопотання про арешт майна, чим порушив право на захист ОСОБА_8 , то вони не заслуговують на увагу, оскільки повністю нівелюються наданими матеріалами судової справи, зокрема заявою адвоката ОСОБА_7 із відміткою про ознайомлення від 16 січня 2024 року.

Крім того, слід зазначити, що у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст.28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2024 року про накладення арешту (шляхом встановлення заборони на його розпорядження, користування та володіння) на вилучений 11 січня 2024 року під час обшуку автомобіль марки RENAULT, модель TRAFIC, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000072 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4