Справа № 553/3169/23
Провадження № 1-в/553/9/2024
У Х В А Л А

Іменем України

13.02.2024м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ДУ Полтавська виправна колонія (№64)» - ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одружений, зареєстрований та фактично проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

07.06.2010 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

засуджений 20 січня 2015 року Черкаським районним судом Черкаської області за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 14 років 4 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 07.04.2015 року вирок змінено, зазначено у вступній частині вироку дані про судимість 07.06.2010 року, в решті вирок залишено без змін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.03.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.02.2014 року по 07.04.2015 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

-про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, у виді обмеження волі,

в с т а н о в и в :

До Ленінського районного суду міста Полтави надійшло подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі щодо засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування подання зазначено, шо засуджений відбув більше 2/3 строку покарання, характеризується з позитивної сторони, став на шлях виправлення. 16.11.2023 року на засіданні комісії ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» прийнято рішення про направлення матеріалів до суду щодо вирішення питання про можливість заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі.

У судовому засіданні в режимі відеоконференцзв?язку засуджений ОСОБА_5 підтримав подання, зазначив, що зробив для себе відповідні висновки, став на шлях виправлення, має заохочення, отримав освіту за спеціальністю токар, працевлаштований на виробництві установи та має намір в подальшому працювати та допомагати рідним, сплачувати суми за виконавчими листами.

Представник Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» - ОСОБА_4 подання підтримав та просив задовольнити, застосувати до засудженого ст. 82 КК України.

Захисник адвокат ОСОБА_6 подання підтримала, просила задовольнити. Зазначила, що засуджений ОСОБА_5 довів, що став на шлях виправлення, відбув тривалий строк покарання, має 30 заохочень, стягнення погашені, характеризується позитивно, працевлаштований на виробництві установи та має намір в подальшому працювати та відшкодувати спричинену шкоду.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення подання, оскільки вважає його передчасним та таким, що не підлягає задоволенню, вказуючи, що позитивна характеристика та наявність заохочень не може бути єдиною підставою для заміни покарання, а дотримання режиму відбування покарання і сумлінна поведінка є насамперед обов`язком засуджених. Засуджений відбуває призначене покарання у виді позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину, має виконавчі провадження щодо стягнення судових витрат та завданої шкоди за цивільний позовом. Звертає увагу суду на дані, які зазначені у наданих висновках щодо ступеня виправлення засудженого. На думку прокурора, застосування заміни покарання у відношенні засудженого в порядку ст. 82 КК України не сприятиме досягненню мети покарання.

Суд, заслухавши представника колонії, засудженого та його захисника, прокурора, перевіривши доводи подання, надані матеріали особової справи засудженого, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Нормами п. 3 ч. 4 ст.82 КК України передбачено, що заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:

- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

- участь у суспільно-корисній праці;

- участь у виховних заходах;

- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання.

При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення ґрунтуватись не лише на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Діюче законодавство наголошує на тому, що при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, слід ретельно з`ясувати той факт, що засуджений став на шлях виправлення, що вбачається із сукупності даних, а саме: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці тощо.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.

При застосуванні заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням суд враховує поведінку засудженого за увесь період відбування покарання, а також дані про попередні судимості засудженого.

В судовому засіданні встановлено, що засуджений раніше судимий. Засуджений 20 січня 2015 року Черкаським районним судом Черкаської області за п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 186, ст.ст. 70, 71 КК України до 14 років 4 місяців позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 07.04.2015 року вирок змінено зазначено у вступній частині вироку дані про судимість 07.06.2010 року. В решті вирок залишено без змін. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 11.03.2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06.02.2014 року по 07.04.2015 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 07.04.2015.

Згідно з характеристикою від 16.11.2023 начальника відділенням СПС ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» ОСОБА_4 , затвердженої начальником ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64) начальником арештного дому ОСОБА_7 , на засудженого ОСОБА_5 . Початок строку: 06.02.2014 року. Кінець строку: 07.04.2027 року. Термін застосування ст. 101 КВК України щодо зміни умов тримання - за відбуттям 1/2 призначеного строку покарання, а саме не раніше 05.02.2020 року. Рішенням комісії виправної колонії від 17.02.2020року в зміні умов тримання відмовлено як особі, яка не досягла належного ступеню виправлення. Термін застосування ст. 82 КК України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - за відбуттям 2/3 призначеного строку покарання, а саме не раніше 26.06.2022 року. Рішенням комісії виправної колонії від 01.07.2022 року в зміні умов тримання відмовлено як особі, яка подала заяву про відмову від пільги. Термін застосування умовно-дострокового звільнення від покарання згідно ст. 81 КК України - за відбуттям 3/4 призначеного строку покарання, а саме - не раніше 07.09.2023 року. Рішенням комісії виправної колонії від 02.10.2023 року в умовно достроковому звільненні було відмовлено як особі, яка має значний термін не відбутої частини покарання.

Історія правопорушень Форма вини (умисел, необережність) умисел. Категорія кримін. правопоруш. корисливо насильницьке. Обставини, які обтяжують покарання - злочин скоєно в алкогольному сп`янінні. Відшкодування шкоди - не відшкодовано.

Зі слів засуджений має житло. Комунально-побутові умови задовільні. Має наміри повернутися на попереднє місце проживання. Також має наміри покращити комунально-побутові умови за місцем проживання. Має професійно-технічну освіту. За час відбування покарання реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», отримав спеціальність «Токар» в Полтавському навчальному центрі (№ 64) при установі. До засудження офіційно не працював. На даний час працевлаштований на виробництві установи в бригаді токарів. До праці та до виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, з поставленими завданнями справляється. Робочу норму виконує вчасно та в повному обсязі, робоче місце тримає в чистоті. До засудження працював неофіційно, заробітної плати вистачило на задоволення базовий потреб. Матеріально від сім`ї не залежав. Засуджений вміє контролювати своє мислення, не конфліктний. Знаходить спільну мову з оточуючими його людьми. До засудження були поодинокі випадки вживання алкоголю. Наркотичні речовини зі слів засудженого не вживав. До засудження були поодинокі випадки вживання алкоголю. Наркотичні речовини зі слів засудженого не вживав. До засудження особа підтримувала кримінальні зв`язки та зв`язки з особами, які мають антисоціальну поведінку. Підтримує стосунки з сестрою та тіткою, які позитивно впливають на засудженого. Вину у скоєному злочині визнає частково. За час відбування покарання характеризується наступним чином. За порушення встановлених правил поведінки два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашено в установленому законом порядку. Адміністрацією установи заохочувався тридцять разів за виконання покладених обов`язків та додержання поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Має 29 заохочень, та 2 стягнення. За час відбування покарання реалізував програму диференційованого виховного впливу «Професія», «Підготовка до звільнення». На даний час приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». Згідно ст. 118 КВК України залучається до виконання робіт з благоустрою установи та відділення. До виконання робіт по благоустрою відноситься сумлінно. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Роботи із самообслуговування виконує самостійно, має достатній рівень необхідних навичок. Засуджений має виконавчі провадження на суму 355905,26 грн., утримано 2564,17 грн., в тому числі по заяві 2131,08 грн. Стягнення на судові витрати не проводилися. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик ймовірності небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Прогноз успішної адаптації на свободі сприятливий. Схильний до поведінки, що відхиляється малоймовірна.

Згідно довідки установи від 20.11.2023, заробітна плата засудженому ОСОБА_5 нараховувалася за фактично відпрацьовані місяці в період з липня 2015 року по листопад 2023 року і становить 17318,36 грн. Засуджений має виконавчі провадження на сумі 355905,26 грн., утримано 2564,17 грн., в тому числі по заяві 2131,08 грн. Стягнення на судові витрати не проводилися.

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 262 від 23.10.2023 медичної частини № 64 Філії ЦОЗ ДКВС України в Полтавській області ОСОБА_5 за результатами оглядів 2015-2023 років, визнаний соматично здоровим.

Згідно витягу з протоколу № 22 від 16.11.2023 року засідання комісії ДУ "Полтавська виправна колонія № 64" постановлено подати до суду матеріали на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_5 , який відбув більше 3/4 строку покарання і своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , складеного комісією Державної установи "Полтавська виправна колонія № 64", який долучено до матеріалів подання від 20.11.2023, із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи (за підсумком (загальним балом) розділів ІІ-VI, що складає 89 балів), він довів своє виправлення та має бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Разом з тим, в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_5 № 128-С-15 том № 2 а.с. 71-77 міститься висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , який не містить дати його складання, відповідно до якого комісія із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи (за підсумком (загальним балом) розділів ІІ-VI, що складає 64 бали), він не довів своє виправлення та не може бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

За клопотанням прокурора судом було направлено запит до ДУ "Полтавська виправна колонія № 64" з метою отримання відомостей щодо дати складання висновку щодо ступеня виправлення засудженого який приєднаний до матеріалів подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» відносно засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, у виді обмеження волі від 20.11.2023 року, а також дати складання висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , який приєднаний, який приєднаний до матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 № 128-С-15 том № 2 а.с. 71-77.

Згідно довідки ДУ "Полтавська виправна колонія № 64" висновок щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 , який знаходиться в матеріалах особової справи № 128-С-15 том № 2 а.с. 71-77 був складений 04.09.2023 року.

При цьому, дату складання висновку щодо ступеня виправлення засудженого який приєднаний до матеріалів подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» відносно засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України уточнено не було, у відповідь на запит було надано ще один висновок щодо ступеня виправлення засудженого який приєднаний до матеріалів подання начальника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» відносно засудженого ОСОБА_5 датований 20.11.2023, тобто після прийняття на засіданні комісії ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» рішення про направлення матеріалів до суду щодо вирішення питання про можливість застосування заміни покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.

Також, суд приймає до уваги, що висновок щодо ступеня виправлення засудженого який приєднаний до матеріалів подання, який не містить дати та висновок, який наданий у відповідь на запит, який складений 20.11.2023 року мають розбіжності у складі комісій. Так згідно висновку, який приєднаний до подання до складу комісії входив в.о. заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи підполковник внутрішньої служби ОСОБА_8 , в той час, як згідно висновку, який надійшов до суду на запит та який був затверджений 20.11.2023 року до складу комісії входив т.в.о. заступника начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи майор внутрішньої служби ОСОБА_8 .

В судовому засіданні представник ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)» пояснив, що після того, як комісія установи 04.09.2023 року прийшла до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення з останнім було проведено роботу у вигляді бесід, після чого ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення, а тому на засіданні комісії 16.11.2023 було прийняття рішення про направлення матеріалів до суду.

Вищевказані доводи представника адміністрації установи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Як вбачається з копії щоденника індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_5 в період часу з 04.09.2023 по 16.11.2023 з ним було проведено лише 1 бесіду 15.09.2023 в.о. начальника СПС виховного характеру з приводу заохочення.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до відомостей зазначених в характеристиках на засудженого, затверджених 16.11.2023 та 07.02.2024 зазначено, що рішенням комісії виправної колонії від 02.10.2023 (протокол № 19) в умовно достроковому звільненні було відмовлено як особі, яка має значний термін не відбутої частини покарання

Однак, з протоколу № 19 засідання комісії від 02.10.2023 з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-достроково звільнення від відбування покарання (статті 81, 107 КК України), заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (стаття 82 КК України), встановлення адміністративного нагляду згідно із Законом України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», переведення засуджених на підставі встановлених статтями 10, 50, 57, 93, 101, 147, 151 КВК України, надісланого на запит суду, вбачається, що комісія постановила не направляти матеріали справи до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, оскільки засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою і відношенням до праці не довів своє виправлення.

При дослідженні матеріалів особової справи засудженого (№ 128-С-15 том № 2 а.с. 18) встановлено, що відповідно до рапорта начальника СПС ОСОБА_9 , 04.04.2022, близько 09 год. 30 хв. засуджений відділення СПС № 10 ОСОБА_5 з власних міркувань в категоричній формі відмовився виконувати обов`язки чергового по спальному приміщенні № 3, згідно графіка затвердженого начальником установи. На неодноразові законні вимоги приступити до прибирання відмовився в категоричній формі. Інвентарем для прибирання та спецодягом був забезпечений. Звільнення з медичної частини не мав. Своїми діями порушив вимоги режиму відбування покарання ст. 9, 107, 118 КВК України, розділ ІІ БВР.

Постановою про накладення стягнення від 06.04.2022 та рішенням дисциплінарної комісії установи про накладення стягнення від 06.04.2022 вирішено на підставі протоколу дисциплінарної комісії № 45 від 06.04.2022 про притягнення до відповідальності за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон обмежитися бесідою.

Суд зазначає, що призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого і запобіганню вчиненню нових злочинів.

Головною передумовою для застосування до особи більш м`якого покарання - є не тільки формальний сплив певної частини строку покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення.

Те, що ОСОБА_5 на момент розгляду подання фактично відбув 2/3 частини строку покарання та характеризується добре, має заохочення, не може бути безумовною підставою заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покарання.

Додержання правил поведінки, дотримання правил внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці, що зазначено як підстави заохочень, є обов`язками засуджених, встановленими КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року № 2823/5.

При цьому, утримання від порушень правил внутрішнього розпорядку є прямим обов`язком засудженого, передбаченим ст.107 КВК України, та не є підтвердженням того, що він повністю став на шлях виправлення.

Суд враховує особу засудженого, який відбуває покарання за особливо тяжкий злочин, невідворотні наслідки, що настали від вчинених злочинів, відношення до вчиненого: часткове визнання вини за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та невизнання вини за ч. 2 ст. 186 КК України під час розгляду справи в першій та апеляційній інстанції, наявність цивільного позову потерпілого, який не відшкодований.

Крім того, звертає увагу на висновки щодо виправлення засудженого, один з яких який долучено до подання при зверненні до суду у листопада 2023 року та висновок від 04.09.2023 року, які є протилежними та вже зовсім інший висновок від 20.11.2023, який було складено після рішення комісії від 16.11.2023, при цьому доказів, які б свідчили про стрімкі зміни та становлення засудженого на шлях виправлення суду не надано.

На даний час неможливо переконливо стверджувати, що засуджений остаточно став на шлях виправлення, а лише можливо констатувати, що відбулися позитивні зміни в поведінці засудженого.

У даному випадку, хоча відбутий засудженим строк покарання і узгоджується з вимогами частини 4 статті 82 КК України, проте на даний час заміна невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі засудженому ОСОБА_5 на період, що залишився до відбуття покарання у виді позбавлення волі, буде передчасною і не забезпечить необхідного впливу на засудженого в умовах відбування більш м`якого виду покарання та не сприятиме його виправленню та досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Враховуючи наведені обставини, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_5 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, у зв`язку з чим подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 82 КК України, ст. 57 КВК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, у виді обмеження волі, відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м. Полтави, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м. Полтави, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 16.02.2024.

Головуючий: суддя ОСОБА_1