В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2024 смт Тиврів 145/2515/23

1-кп/145/92/2024 Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 02.10.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Алчедар Резінського району Республіки Молдова, жителя АДРЕСА_1 , особи без громадянства, відповідно до ст.89 КК України раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи обізнаним у тому, що Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє - Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 17 серпня 2023 року № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 листопада 2023 року), вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 30.09.2023 близько о 20:00 год., перебуваючи по вулиці І.Богуна в с. Селище Гніванської територіальної громади Вінницького району Вінницької області, вирішив незаконно проникнути до адміністративної будівлі ТОВ «КВР-ГРУП» (), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з метою відшукання та таємного викрадення чужого майна, достовірно знаючи, що у той час там нікого немає.

З метою реалізації своїх злочинних дій, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу через відсутню огорожу, всупереч волі власника, за відсутності визначених законом підстав, проник на територію вищевказаного підприємства, що охороняється, та підійшовши до приміщення офісу, шляхом віджиму пластикового вікна, проник до приміщення адміністративної будівлі, де у подальшому в одному із кабінетів відшукав та таємно викрав із шухляди стола належні керівнику ТОВ «КВР ГРУП» ОСОБА_5 речі, а саме: придатний для стрільби пістолет, який згідно з висновком експерта № СЕ-19/102-23/19554-БЛ від 10.11.2023 є короткоствольною вогнепальною зброєю - гладкоствольним самозарядним пістолетом «Форт 17Р», калібру 9 мм Р.А., № НОМЕР_1 , виробництва КНВО «Форт», м. Вінниця, Україна, призначеним для стрільби патронами несмертельної дії, спорядженими гумовими або аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи від 27.11.2023 за № 7507/23-21 становить 20320,95 грн, та 38 (тридцять вісім) придатних для стрільби патронів, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-23/19554-БЛ від 10.11.2023, є бойовими припасами - пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., які споряджені кулями з еластичного матеріалу та призначені для стрільби з пістолетів калібру 9 мм Р.А., що відносять до травматичної зброї з вогнепальним принципом метання снаряду, загальна вартість яких відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи від 27.11.2023 за № 7507/23-21 становить 506,16 грн., та гроші в сумі 400 грн.

У подальшому ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, яким надалі розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 21 227,11 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні за ч.4 ст.185 КК України визнав, розкаявся у вчиненому, визнав фактичні обставини справи.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 дав показання, що дійсно він ввечері 30.09.2023 в с. Селище проник до адміністративної будівлі ТОВ «КВР-ГРУП», віджав пластикове вікно та потрапив до будівлі. В одному з кабінетів викрав із шухляди стола пістолет, патрони, а також 400 грн. Увчиненому кається.

Суд вважає показання обвинуваченого є достовірними, правдивими, належними та допустимими, оскільки вони не спростовуються, а навпаки підтверджуються іншими доказами.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В силу ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен нести відповідальність за ч.4 ст.185 КК України, оскільки таємно викрав чуже майно (вчинив крадіжку), поєднану з проникненням до іншого приміщення, вчинену в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання за вчинене, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_4 (відповідно до ст.89 КК України раніше несудимий, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, негативно характеризується за місцем проживання), обставини, що пом`якшують покарання, до яких суд відносить визнання винуватості за вчинене суспільно небезпечне діяння, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, які обтяжують його відповідальність, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складеної Вінницьким районним відділом №2 філії ДУ "Центр пробації" у Вінницькій області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченому оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства.

Згідно положень ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті надати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про судову практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

На основі засад законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, керуючись ст.ст.50, 65 КК України, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання обвинуваченого неможливо досягти без ізоляції від суспільства в умовах здійснення постійного контролю за його поведінкою, а тому вважає за необхідне застосувати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішує відповідно до ст.100 КПК України, скасовує арешт на тимчасово вилучене майно.

Керуючись ст. ст.349, 368, 371, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і призначити покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 08 листопада 2023 року на добровільно видані ОСОБА_4 , пристрій для відстрілу гумових куль пістолет «ФОРТ-17Р» к. 9мм № НОМЕР_1 (міститься в опечатаному спеціальному пакеті Слідчого управління Національної поліції України №PSP 8102037) та 38 патронів до нього (містяться в опечатаному спеціальному пакеті Національної поліції України № INZ 2018236), вилучені під час огляду 03.11.2023, проведеного по АДРЕСА_1 , які належать потерпілому ОСОБА_5 .

Речові докази: пристрій для відстрілу гумових куль пістолет «ФОРТ-17Р» к. 9мм № НОМЕР_1 в опечатаному спеціальному пакеті Слідчого управління Національної поліції України № PSP 8102037, та 38 патронів до даного пістолета в опечатаному спеціальному пакеті Національної поліції України № INZ 2018236, що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень 86 копійок за проведення судових експертиз.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів обвинуваченим - з моменту вручення йому копії вироку, рештою учасників процесу - з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Тиврівський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, судове рішення набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_6