СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/9755/23
пр. № 1-кп/759/512/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2023 за № 0000615, за обвинуваченням неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який здобув неповну середню освіту, навчається на 1 курсі у Державному навчальному закладі «Київський центр професійно-технічної освіти», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_5 ,

неповнолітній обвинувачений - ОСОБА_4 ,

законний представник неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисник - ОСОБА_7 ,

інші учасники провадження:

неповнолітній потерпілий - ОСОБА_8 ,

законні представники неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представник неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_11 ,

представник служби у справах дітей та сім`ї- ОСОБА_12 ,

представники органу Національної поліції у справах дітей - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

психолог - ОСОБА_15 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений неповнолітній ОСОБА_4 14.03.2023 приблизно о 10 год. 30 хв., знаходячись у приміщенні бомбосховища Спеціалізованої авіаційно-технологічної школи №203, за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 17, на ґрунті особистих неприязних стосунків умисно наніс легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, неповнолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 14.03.2023 станом на 10 год. 15 хв. неповнолітній ОСОБА_4 під час повітряної тривоги, спільно з учнями свого 10-го класу перебував у бомбосховищі Спеціалізованої авіаційно-технологічної школи №203, за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 17, де також поряд з ними перебували учні 9-го класу, серед яких був і неповнолітній ОСОБА_8 .

Знаходячись в приміщенні вищевказаного бомбосховища, приблизно о 10 год. 15 хв. між неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_8 стався словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_4 взяв неповнолітнього ОСОБА_8 за пальці руки і почав їх навмисно викручувати, на що неповнолітній ОСОБА_8 , у свою чергу, став відштовхувати від себе неповнолітнього ОСОБА_4 і відійшов від останнього.

Далі, на ґрунті особистих неприязних відносин у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . З метою безпосередньої реалізації свого протиправного умислу, неповнолітній ОСОБА_4 , продовжуючи знаходитись у приміщенні бомбосховища вищевказаної школи, приблизно о 10 год. 30 хв., будучи обурений поведінкою неповнолітнього ОСОБА_8 та відчуваючи до нього особисту неприязнь, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, підійшов ззаду до сидячого вже в цей момент неповнолітнього ОСОБА_8 та наявним при ньому ременем з металевими вставками наніс не менше трьох ударів в область потиличної частини голови останнього.

Своїми зазначеними вище умисними діями неповнолітній ОСОБА_4 спричинив неповнолітньому ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: синця в потиличній ділянці по центру, струс головного мозку, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не визнав та показав, що 14.03.2023 він перебував у школі № 203, що за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 17. Почалася повітряна тривога і їх відвели до бомбосховища, де він сидів зі своїм 10 класом. Поряд сиділи учні 9 класу. Він ішов до туалету та проходив повз учнів 9 класу, хтось дав йому піддупника. Оскільки він проходив повз ОСОБА_8 , то він запідозрив у цьому ОСОБА_8 . Між ними почалася словесна перепалка, яка переросла у фізичну бійку, все це тривало 15-20 хв. Вчителів при цьому не було. ОСОБА_8 казав, що він нічого не робив. ОСОБА_8 спочатку сидів, а потім встав та притиснув його до стіни. У свою чергу, він схопив ОСОБА_8 за руку та почав викручувати. Після цього, ОСОБА_8 рукою вдарив його у область торса і по коліну. Він вдарив ОСОБА_8 в область плеча. До них підійшли інші учні - ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які їх розборонили. Після цього, він відійшов від ОСОБА_8 на 2-3 м., зняв свій ремінь, швидко підійшов до ОСОБА_8 , який уже майже сів на лавку та був повернутий до нього боком, і ременем наніс йому кілька ударів по голові та спині. Після цього, ОСОБА_8 сів на лавку, зігнувся та схопився за голову, а він повернувся до свого класу. Потім покликали медсестру і вчителів, була викликана ШМД. Також показав, що ОСОБА_8 теж наніс йому тілесні ушкодження і він перебував на лікуванні у лікарні № 1. У нього боліло коліно, яке було травмоване, ще до цих подій. Вчителі до нього підходили, але не питали як він себе почуває, а лише казали, що він наробив. Тому він не бачив сенсу говорити вчителям як він себе почуває. Крім того, показав, що він зробив неправильно, не потрібно було використовувати підручні засоби - ремінь. На даний час він навчається та отримує стипендію у розмірі 1250 грн.

Разом з тим не зважаючи на те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення фактично не визнав, його вина в повному обсязі доведена та підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та ретельно перевіреними, та дослідженими в ході судового слідства доказами, а саме:

- показаннями, допитаного у судовому засіданні неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , який показав, що він знайомий з ОСОБА_4 біля двох років та до цих подій перебував з ним у досить дружніх стосунках. 14.03.2023 він перебував у школі № 203, що за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 17. Почалася повітряна тривога і їх відвели до бомбосховища, де він сидів зі своїм 9 класом. Поряд сиділи учні 10 класу, де навчався ОСОБА_4 . Він сидів поряд з ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , який на даний час з ним не навчається, ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . ОСОБА_4 підходив до них, але вони не хотіли з ним спілкуватися і попросили відійти, однак він не відходив. Після цього, він рукою відтиснув ОСОБА_4 , однак, ОСОБА_4 схопив його за руку та почав викручувати, він сказав, що йому боляче. Після цього, він встав та відштовхнув його до стіни, жодних ударів ОСОБА_4 він не наносив. Їх розняли учні. Після цього, ОСОБА_4 пішов до свого класу, а він сів на своє місце. У цей час, його однокласник ОСОБА_22 крикнув, щоб він розвернувся. Він розвернувся, побачив ремінь у руках ОСОБА_4 і відчув удар по потилиці. Він схопився за голову і відчув ще декілька ударів по потилиці та руках. На момент конфлікту учитель був відсутній. ОСОБА_4 чіплявся до всіх, однак, з ним ніхто не хотів спілкуватися. Після цього, ОСОБА_4 пішов до свого класу. До нього підійшла медсестра, яка його оглянула, він сказав, що у нього сильне запаморочення і болить голова. Після цього, медсестра викликала ШМД і подзвонила матері. Також показав, що за 1-2 тижні до цих подій, ОСОБА_4 ногою штовхнув його у спину;

- показаннями, допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_23 , яка показала, що вона свідком подій не була. 14.03.2023 приблизно о 10 год. 30 хв. - 10 год. 40 хв. їй зателефонувала класний керівник її сина - ОСОБА_8 - ОСОБА_24 та повідомила, що у бомбосховищі її сина побив учень 10 класу, ОСОБА_25 погано себе почуває, у нього високий тиск і викликали ШМД. Вона одразу приїхала до школи та разом із сином поїхала до лікарні. Про подію знає зі слів сина. Також зі слів сина їй відомо, що ОСОБА_4 до всіх учнів чіплявся, однак вони не реагували. За час навчання у школі її син конфліктів не мав, у школі навчався добре. Після цих подій син став погано себе почувати, відмовляється від навчання;

- показаннями, допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_26 , яка показала, що вона працює вчителем у школі № 203, що за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 17. 14.03.2023 приблизно об 11 год. 00 хв. всі перебували в укритті, оскільки була оголошена повітряна тривога. Укриття має три кімнати: у першому перебували учні 9 та 10 класу; у другому - учні з 2 по 8 клас; у третьому- решта школи. Вона перебувала з учнями 9 класу, де навчається ОСОБА_8 , вони обговорювали твір ОСОБА_27 і ОСОБА_8 був активним. З учнями 10 класу перебував вчитель фізкультури ОСОБА_28 , він не відлучався. Учні 8 класу принесли колонку і ввімкнули гучно музику, вона не могла проводити урок і пішла у друге приміщення, що заспокоїти учнів 8 класу. Вона була відсутня приблизно 5 хв. Коли вона повернулася, то ОСОБА_8 сидів на лавці, обхопив голову руками та поклав на коліна, він не міг говорити від болю. Після цього, вона побігла у третє приміщення та покликала медсестру ОСОБА_29 , яка оглянула ОСОБА_8 до приїзду ШМЛ. Вона побачила, що учні тримають ремінь з великою бляхою та трьома шипухами. Учні 9 та 10 класу повідомили їй, що ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_4 ременем. Де був ОСОБА_4 вона не бачила. Коли ШМД забрала ОСОБА_8 , то вона бачила, що ОСОБА_4 сидить біля класного керівника і грав гру у телефоні. Раніше вона не бачила, щоб ОСОБА_4 проявляв агресію, він прийшов до школи у середині 9 класу, справив гарне враження, готувався до уроків, а у 10 класі вже не хотів вчитися. ОСОБА_30 вона знає з 5 класу як старанного учня. Ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_8 у бійках помічені не були;

- показаннями, допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_29 , яка показала, що вона з 20.09.2020 працює медичною сестрою у школі № 203, що за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 17. 14.03.2023 приблизно об 11 год. 00 хв. всі перебували в укритті, оскільки була оголошена повітряна тривога. Свідком подій вона не була. Вона перебувала у приміщенні з дітками молодших класів, коли її покликала ОСОБА_26 . Коли вона зайшла до приміщення, де перебував ОСОБА_8 , то побачила, що він сидів на підлозі та руками тримався за голову. Вона запитала, що трапилось і діти їй відповіли, що ОСОБА_8 дарили по голові ременем. Хто вдарив вона не питала. Вона оглянула ОСОБА_8 та тілесних ушкоджень не побачила. Вона запитала ОСОБА_8 як він себе почуває і він відповів, що його болить голова. Вона заміряла йому тиск, який був високим, контролювала пульс, жодних ліків вона ОСОБА_8 не давала, у її повноваження входить домедична допомога. Після цього, сказала положити ОСОБА_8 на лавку та терміново викликати ШМД. Вона постійно перебувала біля ОСОБА_8 , контролювала його стан до приїзду ШМД і не відволікалася. Коли приїхала ШМД вона ОСОБА_8 передала їм. У приміщенні були однокласники та вчитель ОСОБА_26 . ОСОБА_4 вона не бачила та він до неї не підходив. Лікар ШМД запитав у ОСОБА_4 чи йому потрібна допомога, на що він відповів, що все добре, допомога не потрібна. Після того, як вона передала ОСОБА_8 лікарям ШМД, вона спустилася в укриття до дітей;

- показаннями, допитаного у судовому засіданні неповнолітнього свідка ОСОБА_31 , який показав, що ОСОБА_8 він знає з 8 класу, вони разом навчаються та дружать, а ОСОБА_4 - з 9 класу. 14.03.2023 приблизно об 11 год. 00 хв. всі перебували в укритті, оскільки була оголошена повітряна тривога. Він сидів поруч із ОСОБА_8 та розмовляли. ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 та почав його штрикати, заламувати йому руку, він це робив без причини. ОСОБА_8 піднявся з лавки та запитав ОСОБА_4 , що він робить. Активних дій ОСОБА_8 щодо ОСОБА_4 не вчиняв, ударів йому не наносив. Він розвів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , після чого однокласниця ОСОБА_32 відвела ОСОБА_4 до його - 10 класу, який також перебував у одному приміщенні з їх 9 класом. ОСОБА_8 не притискав ОСОБА_4 до стіни. Після цього, вони продовжили спілкування. Приблизно через 5 хв. він краєм ока побачив, що ОСОБА_4 витягує ремінь, на якому були шипи, зі штанів, підходить до ОСОБА_8 , який сидів, та починає його бити по спині і голові, було декілька ударів. При цьому, ОСОБА_4 нічого не говорив. ОСОБА_8 руками схопився за голову, його нудило та він потрохи втрачав свідомість. Одразу до них підбіг вчитель ОСОБА_33 , який перебував з 10 класом. Однокласники ОСОБА_4 підбігли і забрали його;

- показаннями, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_28 , який показав, що він є вчителем фізичної культури у школі № № 203, що за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 17. 14.03.2023 до обіду всі перебували в укритті, оскільки була оголошена повітряна тривога. Він перебував у приміщенні з 10 класом, де навчався ОСОБА_4 також у цьому приміщенні перебували учні 9 класу, де навчається ОСОБА_8 . Він спілкувався з учнями 10 класу. Він знаходився посередині і через учнів 10 класу не бачив учнів 9 класу. Учениця 10 класу сказала, що у кінці кімнати щось відбувається. Він встав і побачив як ОСОБА_4 б`є ОСОБА_8 шкіряним ременем з металевими вставками по голові. Він відразу підбіг до них з учнем 10 класу ОСОБА_34 . Він відтягнув ОСОБА_4 , а ОСОБА_35 став між ОСОБА_4 і ОСОБА_8 . Одразу покликали медсестру, прийшли інші вчителі. Також показав, що ударів було 2-3, які ОСОБА_4 наносив зверху в низ. На його питання чому він так вчинив, ОСОБА_4 відповів, що ОСОБА_8 його обзивав. ОСОБА_8 сидів, охопивши голову руками. Медсестра його оглянула і сказала, що потрібно викликати ШМД. Крім того, показав, що він бачив як ОСОБА_4 підходив до учнів 9 класу, однак з ким спілкувався не пам`ятає;

- показаннями, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_36 , яка показала, що вона є вчителем молодших класів у школі № № 203, що за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 17. ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вона не знає. 14.03.2023 до обіду всі перебували в укритті, оскільки була оголошена повітряна тривога. Батьки її учениці написали заяву, що хочуть забрати дитину під час повітряної тривоги. Вона виводила дитину і, проходячи, побачила між хлопцями словесну суперечку, суть розмови вона не чула. Вона зробила хлопцям зауваження. Виходячи з укриття, вона зустріла ОСОБА_24 , яка є вчителем математики, і повідомила її що хлопці сваряться. Вона була відсутня 5 хв. Коли вона повернулася до укриття, то побачила, що один з хлопців сидить на лавці та тримається руками за голову, біля нього було багато людей. Вона не зупинялася і пішла до свого класу, який перебував у іншому приміщенні укриття. Як ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_8 вона не бачила;

- показаннями, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_37 , яка показала, що вона працює вчителем географії та біології у школі № № 203, що за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 17. Вона була класним керівником ОСОБА_4 , а у ОСОБА_8 вона викладає географію та біологію. 14.03.2023 до обіду всі перебували в укритті, оскільки була оголошена повітряна тривога. Вона перебувала з учнями 8-А класу, оскільки у них був урок географії та біології, та знаходилася у іншій кімнаті укриття. Учні 8-А класу принесли з собою колонку і ввімкнули гучно музику, вона робила їм зауваження, потім покликала їх класного керівника - ОСОБА_26 , яка прийшла і забрала у них колонку. У кімнату забігли учні 9 класу та повідомили їй, що ОСОБА_4 побив ОСОБА_8 . Вона одразу побігла до кімнати, де перебували учні 9 та 10 класів, та побачила, що ОСОБА_8 сидить на лавці і тримається руками за голову. Вона не зупинялася біля ОСОБА_8 , а одразу побігла до ОСОБА_4 . Учні їй повідомили, що ОСОБА_4 посварився із ОСОБА_8 . Вона зателефонувала заступнику директора з виховної роботи та психологу, щоб вони побули з ОСОБА_4 , поки вона зателефонує його матері. До ОСОБА_4 підходила медсестра та запитувала про його самопочуття. Також коли приїхала ШМД, то медик підходив до ОСОБА_4 і запитував чи потрібна йому медична допомога, на що він відповів, що не потрібна. З ОСОБА_4 вона перебувала довго і він не скаржився на те, що його щось болить, не кульгав. Також ОСОБА_4 сказав, що вдарив ОСОБА_8 і продемонстрував як вдарив ременем. ОСОБА_4 досить активний, компанійський, нав`язливий, в класі конфліктів не було, але за партою сидів сам. Учениці скаржилися, що він до них пристає. Хто перебував з учнями 9 та 10 класів в укритті вона не знає. Біля ОСОБА_8 вона не перебувала, але бачила, що його трусило. Як ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_8 вона не бачила;

- показаннями, допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_24 , яка показала, що вона працює вчителем математики у школі № № 203, що за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 17. Вона є класним керівником ОСОБА_8 , у ОСОБА_4 вона викладала математику. 14.03.2023 до обіду всі перебували в укритті, оскільки була оголошена повітряна тривога. Свідком подій вона не була. У неї не було уроку, був вільний час і вона перебувала в укритті, а саме на сходах, які ведуть до укриття. Прийшла ОСОБА_36 , вчитель молодших класів, і сказала, що в укритті сваряться хлопці. Вона одразу пішла до укриття, у приміщення, де перебували 9 та 10 класи, та побачила, що ОСОБА_8 сидить на лавці і тримається руками за голову. Вона одразу покликала медсестру та подзвонила матері ОСОБА_8 . Хто викликав ШМД вона не знає. ШМД забрала ОСОБА_8 , його супроводжувала мати. Зі слів учнів їй стало відомо, що ОСОБА_4 ззаду підійшов до ОСОБА_8 та вдарив його по голові. Чим вдарив вона не знає;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.03.2023, згідно з якою ОСОБА_23 повідомила про те, що 14.03.2023 приблизно о 10 год. 40 хв. за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 17, у закладі освіти, а саме у школі № 203 неповнолітня дитина - ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження неповнолітньому сину - ОСОБА_8 , внаслідок чого останній перебував на лікуванні у дитячій лікарні № 7 (т. 1 а.п. 156);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.03.2023 та додатком до нього - довідкою, відповідно до якого неповнолітній ОСОБА_8 у присутності законного представника ОСОБА_9 , представника ОСОБА_11 , психолога ОСОБА_38 , двох понятих - ОСОБА_39 та ОСОБА_40 за зовнішністю впізнав особу на фото № 2, а саме учня 10 класу ОСОБА_4 , який 14.03.2023 приблизно о 10 год. 30 хв. у бомбосховищі школи № 203, що по вул. Ак. Туполєва, 17 у м. Києві, ременем умисно наніс йому тілесні ушкодження. На фото № 2 зображений ОСОБА_4 (т. 1 а.п. 157-159, 160);

- протоколом огляду місця події від 31.03.2023та додатком до нього відеозаписом, який знаходиться на DVD-R диску та який проведено за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , його представника ОСОБА_11 , законного представника ОСОБА_9 , психолога ОСОБА_38 , відповідно до якого оглядом місця події є бомбосховище, яке розташоване у приміщенні школи № 203, що за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 17. У приміщенні бомбосховища неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 розповів та показав, як неповнолітній ОСОБА_4 наніс йому тілесні ушкодження (т. 1 а.п. 161-163, 164);

- висновком експерта № 042-624-2023 від 01.05.2023, відповідно до підсумків якого вивчивши та проаналізувавши дані медичної документації на ім`я ОСОБА_8 , враховуючи данi судово-медичного обстеження експерт прийшов до підсумків, що на момент звернення по медичну допомогу, і в подальшому, при проведення клiнiчних, інструментальних досліджень, у нього мале місце ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: синець в потиличній ділянці по центру, струс головного мозку. Характер, морфологiя виявленого ушкодження, свідчать про те, що воно утворилося від дії тупого предмету, характерні властивості якого в ушкодженні не відобразились. Морфологія виявленого тілесного ушкодження, а також часові дані, наведені в медичній документації, дозволяють вважати спроможними термiн утворення у строк, вказаний у описовій частині постанови, тобто 14.03.2023 до 10 год. 50 хв. Струс головного мозку це найбiльш легка форма черепно-мозкової травми, з регресом симптоматики до 3-х тижнів, тобто, власно цей строк відображає тривалість розладу здоров`я, як судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкостi i який з терміном перебування на лікуванні (стаціонарному чи амбулаторному) не знаходиться ні в якому кореляційному зв`язку (з найбільш вірогідністю розвився пiслякоммоційний синдром, який проявляється психо-вегетативно-соматичними розладами. Даний синдром є психологічною проблемою і тому не є предметом судово-медичної оцінки). Вивчена медична документації свідчить про відсутність явищ, небезпечних для життя, пiсля спричинення вказаного тiлесного ушкодження. За таких обставин, є підстави стверджувати, що виявлене тілесне ушкодження відноситься до легкого тiлесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (т. 1 а.п. 166-174);

- копією карти виїзду швидкої медичної допомоги (форма № 110/о) від 14.03.2023 за № 1214-1 до ОСОБА_41 (т. 1 а.п. 175, 176);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2023 та додатком до нього - довідкою, відповідно до якого свідок ОСОБА_28 у присутності двох понятих - ОСОБА_42 та ОСОБА_43 впізнав особу на фото № 3, за зовнішністю, а саме учня 10 класу ОСОБА_4 , який 14.03.2023 у бомбосховищі школи № 203, що по вул. Ак. Туполєва, 17 у м. Києві, умисно наніс тілесні ушкодження учню ОСОБА_8 . На фото № 3 зображений ОСОБА_4 (т. 1 а.п. 177-179, 180);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2023 та додатком до нього - довідкою, відповідно до якого свідок ОСОБА_28 у присутності двох понятих - ОСОБА_42 та ОСОБА_43 впізнав особу на фото № 2, за зовнішністю, а саме учня 9 класу ОСОБА_8 , якому 14.03.2023 у бомбосховищі школи № 203, що по вул. Ак. Туполєва, 17 у м. Києві, учень 10 класу ОСОБА_4 ременем наніс тілесні ушкодження в область голови. На фото № 2 зображений ОСОБА_8 (т. 1 а.п. 181-183, 184);

- копіями матеріалів службового розслідування щодо події 14.03.2023, яка трапилась між учнем 9 класу ОСОБА_8 та учнем 10 класу ОСОБА_4 (т. 1 а.п. 185, 186, 187, 188-190, 191-193, 194-196, 197-199, 200-201).

Відповідно до положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи вище перелічені докази, як кожний окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, так і сукупність вказаних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а також враховуючи практику ЄСПЛ, суд дійшов до переконання, що в цілому спосіб отримання доказів у даному кримінальному провадженні був справедливим, а відтак, вказані докази суд визнає належними, допустимими, достовірними та кладе їх в основу обвинувального вироку.

Таким чином, проаналізувавши дослідженні у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що винуватість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, доведена в повному обсязі.

Щодо тверджень сторони захисту про те, що подія відбулася лише через те, що були відсутні вчителі, а також що дії ОСОБА_4 були спрямовані на самозахист, оскільки саме потерпілий ОСОБА_8 першим наніс удар ОСОБА_4 , то такі твердження не беруться судом до уваги з огляду на те, що вони в повному обсязі спростовуються матеріалами кримінального провадження, які ретельно дослідженні судом під час судового розгляду. Крім того, показання неповнолітнього потерпілого та свідків були послідовними, логічними та не викликали у суду жодних сумнівів, вони узгоджуються з письмовими доказами, які ретельно досліджені в ході судового розгляду, та не суперечать один одному.

Крім того, суд критично відноситься до позиції сторони захисту щодо нанесення обвинуваченому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерплим ОСОБА_8 , оскільки згідно з копією висновку експерта № 042-681-2023 від 01.05.2023, яка проведена стосовно ОСОБА_4 діагнози «Забій грудної клітки. Забій передньої черевної стінки. Забій правого колінного суглобу, пошкодження зв`язок» об`єктивними судово-медичними даними (морфологічним описом травмованих ділянок, даними інструментальних досліджень, функціональним станом суглобу) не підтверджений, що не дозволяє вважати встановлені діагнози обґрунтованими і приймати їх до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (т. 1 а.п. 211-216).

Також щодо тверджень сторони захисту про те, що ремінь, яким ОСОБА_4 наносив удари потерпілому ОСОБА_8 , не визнаний речовим доказом, не можуть братися судом до уваги, оскільки як показав сам обвинувачений ОСОБА_4 , так і потерплий ОСОБА_8 та свідки, допитані під час судового розгляду, тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_4 наносив ременем.

Таким чином, дослідивши в повному обсязі матеріали кримінального провадження, допитавши неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , свідків, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що неповнолітній ОСОБА_4 14.03.2023 приблизно о 10 год. 30 хв., знаходячись у приміщенні бомбосховища Спеціалізованої авіаційно-технологічної школи № 203, за адресою: м. Київ, вул. Ак. Туполєва, 17, умисно наніс легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я неповнолітнього ОСОБА_8 , а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65, 103 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Також при призначенні неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, а саме те, що він некритично ставиться до своїх дій, не зробив для себе належні висновки; за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше не судимий. Також відповідно до ст. 487 КПК України суд враховує умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме те, що він здобув неповну середню освіту та навчається на 1 курсі у Державному навчальному закладі «Київський центр професійно-технічної освіти», за місцем навчання характеризується позитивно, його неповнолітній вік, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Києві, за яким проживає з батьками.

Крім того, судом досліджено досудову доповідь органу пробації, згідно з якою повторне вчинення обвинуваченим злочинів має середній ступінь вірогідності, його виправлення можливе в умовах без ізоляції від суспільства за умови виконання рекомендацій, наданих органом з питань пробації, а саме проводити роботу, спрямовану на підвищення мотивації до навчання, набуття навичок успішного спілкування, набуття навичок контролю поведінки та емоцій, набуття навичок критичного мислення, має достатні умови для виховання та розвитку, проживає з батьками.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 суду пояснила, що її син навчається, є неконфліктною людиною.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , те, що він є неповнолітнім, до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, суд вважає за доцільне призначити неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, покарання у виді арешту.

Разом з тим, враховуючи вище вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 ст. 104 та ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. Також суд покладає на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.

При цьому, суд не вбачає правових підстав для призначення іншого покарання ніж у виді арешту.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Речові докази відсутні. Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Судові витрати за проведення експертизи, що підтверджуються розрахунком її вартості суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 (т. 1 а.п. 173).

Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 124, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту на строк 20 (двадцять) діб.

На підставі ст. 104 та ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 1 рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, а саме: «Подолання агресивної поведінки» та пройти освітній курс з отриманням відповідного сертифікату - «Небайдужі: базові емоційні потреби та соціальна взаємодія. ГО «Будуємо Україну Разом».

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування судових витрат за проведення експертизи, залученим стороною обвинувачення експертом спеціалізованої державної установи, 2672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) грн 00 к.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1