1Справа № 335/9833/21 1-кс/335/2948/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - заступником відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, який є громадянином України, народився у АДРЕСА_1 , не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зі слів працює у ТОВ «Цифроторг» на посаді менеджер-експедитор, має вищу освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні - заступником відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

26.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Слідчий вказує, що обґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого; протоколами допиту свідків; протоколом огляду аудіо запису телефонної розмови між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

Під час проведення досудового розслідування слідчим встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Так, у матеріалах кримінального провадження наявні вагомі докази наявності обґрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, який відноситься до тяжких злочинів.

Існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що покарання за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи років, у зв`язку з чим останній, з метою ухилення від покарання за вчинене кримінальне правопорушення (злочину), може переховуватися від слідства та суду.

На теперішній час ОСОБА_4 не має постійного місця мешкання, а зареєстрована адреса місця проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_4 , знаходиться на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим орган досудового розслідування доходить до висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 може безперешкодно змінити місце мешкання, чим може створювати перешкоди під час здійснення подальшого досудового розслідування та встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до довідки МСЕК №1 до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААГ №165607 у ОСОБА_4 встановлена друга група інвалідності, що відповідно до чинного законодавства України дає йому можливість безперешкодно перетнути кордон України.

Згідно відомостей АРКАН, ОСОБА_4 в період 2023 та 2024 років неодноразово перетинав кордон України.

Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 особисто знайомий з потерпілим, а також останньому з матеріалів, доданих до клопотання, відомо анкетні дані осіб, які є свідками у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ОСОБА_4 може безперешкодно впливати на свідків та потерпілого, чим провокуватиме останніх змінити свої покази, які є беззаперечним доказом причетності останнього до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 на теперішній час офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела доходу, у зв`язку з чим останній, з метою отримання засобів та коштів для існування, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

До того ж, відносно ОСОБА_4 скеровано до суду два обвинувальні акти.

Слідчий зазначає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Посилаючись на вказані обставини, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням, у якому просить суд застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування з підстав, викладених у клопотанні. Прокурор просив не визначати ОСОБА_4 заставу, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке пов`язане із погрозами застосувати насильство до потерпілого.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою, та просила застосувати до її підзахисного запобіжний захід не пов`язаний із тримання особи під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту за адресою фактичного місця проживання ОСОБА_4 або у вигляді застави. Зазначила про необґрунтованість підозри, яка повідомлена ОСОБА_4 , оскільки долучені до клопотання про застосування запобіжного заходу документи не є достатніми для повідомлення особі про підозру. Крім того, стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_4 . Так, вказане кримінальне провадження розпочато у 2021 році, а про підозру ОСОБА_4 повідомлено лише у 2024 році, його не викликали до слідчого чи прокурора. ОСОБА_4 12.06.2024 повернувся в Україну з-за кордону, після чого був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , які у подальшому його незаконно мобілізували, у той час коли вони були у військовій частині з метою звільнення ОСОБА_4 з військової служби йому було повідомлено про підозру. Також, ОСОБА_4 має стійкі соціальні зв`язки, місце проживання та працевлаштований.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, та підтримав свого захисника. Зазначив, що не збирається ухилятись від явки до суду та слідчого.

Заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу та матеріали, якими воно обґрунтовано, а також надані стороною захисту документи, слідчий суддя встановив наступне.

СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000163 від 17.05.2021, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

26.06.2024, в рамках вказаного кримінального провадження, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

26.06.2024 ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, на підставі ухвали слідчого судді від 26.06.2024 про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приймає до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, необхідні для обрання запобіжного заходу, та мету і підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які досліджені у ході судового розгляду клопотання.

При цьому, слідчий суддя враховує, що на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення та визначення правової кваліфікації його діянь. Слідчий суддя, на підставі сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Оцінивши надані стороною обвинувачення сукупність доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів, які дають підстави слідчому судді дійти висновку про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За таких обставин, доводи сторони захисту з приводу необґрунтованості підозри повідомленої ОСОБА_4 , при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу, слідчий суддя вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Слідчий суддя вважає встановленими та доведеними стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, який, згідно зі ст. 12 цього Кодексу, відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання на строк від трьох до семи років.

Слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який не одружений, є батьком двох неповнолітніх дітей, зі слів працює у ТОВ «Цифроторг» на посаді менеджер-експедитор, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , яка є тимчасово окупованою територією, зі слів, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Між тим, слідчому судді не надано доказів на підтвердження офіційного працевлаштування підозрюваного та наявності у нього постійного місця проживання на території України, яка б не була тимчасово окупованою.

Також, слідчий суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_4 є інвалідом другої групи інвалідності, що відповідно до чинного законодавства України дає йому можливість безперешкодно перетинати кордон України, що він неодноразово здійснював у період дії воєнного стану, а відтак, набувши статусу підозрюваного, може здійснити заходи для виїзду за межі України, з метою переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, із застосуванням погроз застосування насильства до потерпілого та його близьких родичів, що посилює суспільну небезпечність інкримінованого йому діяння.

За даними, які надані суду, у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва, на розгляді перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Крім того, у провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебували і інші кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 , обвинувальні акти по яким долучені до матеріалів цього клопотання, але судовий розгляд даних кримінальних проваджень не був завершений внаслідок тимчасової окупації м. Мелітополя Запорізької області.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте вказані обставини у сукупності з іншими збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вказані вище обставини щодо особи підозрюваного та обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дають підстави дійти висновку, що існують ризики, передбачені 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначав у клопотанні слідчий та у судовому засіданні прокурор, а саме, можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При цьому, дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_4 , та обставини кримінального правопорушення, яке, згідно повідомлення про підозру та наявних у матеріалах клопотання доказів, вчиненялось із погрозою застосування насильства до потерпілого, мають підвищену суспільну небезпеку, дають слідчому судді підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку слідчого судді, вказаний запобіжний захід буде відповідати меті його застосування та зможе запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, і які існують на даний час.

Із долучених до клопотання документів слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом ІІ групи, однак даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Під час розгляду клопотання, слідчим суддею вирішувалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту та застави, про які заявляла сторона захисту, однак, на переконання слідчого судді, такий запобіжний захід не зможе в повній мірі запобігти вищезазначеним ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також може мати негативні наслідки для кримінального провадження.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 1 частини 4 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування

Оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, із погрозою застосування насильства, слідчий суддя, враховуючи встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а також відомості про особу підозрюваного, вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному випадку.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість вимог клопотання, з огляду на що клопотання слідчого, погоджене прокурором, підлягає задоволенню у повному обсязі, в межах строку досудового розслідування, до 24 серпня 2024 року включно.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 196, 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого ОСОБА_6 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, який обчислювати з дня затримання, з 26 червня 2024 року, до 24 серпня 2024 року включно.

Встановити строк дії даної ухвали до 24 серпня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання цієї ухвали.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 27 червня 2024 року.

Повний текст ухвали складено 28 червня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1