Справа № 305/1430/24
Номер провадження 1-кс/305/198/24
УХВАЛА

30.05.2024. Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України,

з повною середньою освітою, уродженця та

мешканця

АДРЕСА_1 ,

неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 27.05.2024, близько 16 години 30 хвилин, в с. Косівська Поляна, Рахівського району, Закарпатської області, в урочищі Верхній Подерей, на ділянці лісосмуги з координатами 48.0086086, 24.1214745, в ході словесного конфлікту діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині маючи при собі гладкоцівкову мисливську рушницю (марка встановлюється), здійснив 1 постріл в тулуб потерпілому ОСОБА_7 , тим самим спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді одного наскрізного поранення правого плеча, та одного проникаючого поранення грудної клітини та живота, розривів діафрагми сальника, пошкоджень товстого та тонкого кишківника, однак вище вказаний злочин не було закінчено з причин які не залежали від волі ОСОБА_4 .

За таких обставин, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч..1 ст.115 КК України, тобто закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вина ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами огляду місця події від 27.05.2024, протоколом затримання в порядку ст.208 КПК України, протоколами допиту свідків, протоколом допиту потерпілого, та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, який згідно ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до15 років, і відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо ризику переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду слід відмітити, що усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , з метою уникнення покарання і затягування справи, може переховуватись від суду. Наявність певного ризику, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи. її моральністю. місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усiма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciey y. Moldova (Бекчиев проти Молдови), PanchenkovRussia (Панченко проти Росп)), а в даному конкретному випадку, такий ризик с обґрунтованим, оскільки він належним чином умотивований та підтверджуються наявними матеріалами. Дійсним є такий ризик у розрізі того, що підозрюваний будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, а саме те що за вчинення даного злочину передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, також те що підозрюваний немає постійного місця роботи, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду в подальшому, матиме змогу безперешкодно виїхати із свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, даний ризик належно вмотивований тим, що не всі докази у кримінальному провадженні на даній стадії досудового розслідування відшукані, тому є достатні підстави вважати що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою не доказування його вини в подальшому.

Також, наявний ризик щодо можливості підозрюваного незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні з метою уникнення відповідальності, оскільки не всі свідки на час розгляду даного клопотання, судом ще не допитані. Оцінюючи наявність цього ризику (вплив на свiдкiв) у кримінальному провадженні, слід виходити з встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків та потерпілих у кримінальному провадженні на різних його етапах, та розуміти, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті. Тим самим, не виключена ймовірність того, що підозрюваний не будучи обмежений у спілкуванні із свідками та потерпілою, яким відомі обставини вчинення злочину у якому останній обґрунтовано підозрюється, він може здійснювати на них вплив шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Тим самим, наявності ризику впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також наявний ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, даний ризик є вмотивований тим що підозрюваному вже оголошено підозру за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, де він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого майнового злочину із застосуванням насильства, тому при оцінці слідчим суддею даного ризику та суворості передбаченого покарання за даний злочин виступає суттєвим елементом, зокрема, такий ризик є дійсним у тому числі в світлі факторів, того що останній перебуваючи на волі продовжить вчиняти кримінальні правопорушення.

Ризик того, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином обґрунтовується тим, що він може ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, визначених ч.7 ст.42 КПК України, а саме ухилятися від явки на виклик до слідчого.

Крім цього, просить суд при розгляді клопотання також врахувати діючий на даний час та на час вчинення кримінального правопорушення воєнний стан на території України, введений та продовжений Указом Президента України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Крім того, згідно п.п. 1, 2, 4, 5, 6, 8, 10, 11 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Отже, ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вище наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним.

Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у запобіжному заході у вигляді тримання під вартою.

Слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , адже, враховуючи спосіб вчинення злочину, знаряддя та місце його вчинення, воно викликало особливий суспільний резонанс, висвітлення в засобах масової інформації, тому тримання під вартою підозрюваного є виправданим.

Відповідності до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статі, так як такі відсутні в даному випадку, однак, у відповідності п.1 ч.4 ст.183 КПК України, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства або погрозою його застосування, тому у зв`язку з вище наведеним суд має право не обирати заставу при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене слідчий у клопотанні просить застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні, підтримав подане клопотання та просив таке задовольнити. Вважає, що обрання найсуворішого запобіжного заходу мотивоване наявними ризиками, а саме тим, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, усвідомлює, що за вчинення кримінального правопорушення йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, перебуваючи на волі він може ухилитися від досудового розслідування, впливати на свідків та потерпілих, що перешкоджатиме встановленню об`єктивних даних в кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що він не вчиняв кримінального правопорушення, в якому підозрюється. Потрони йому підкинули працівники поліції. Просив відмовити у задоволенні клопотання у вигляді тримання під вартою, оскільки він невинуватий.

Адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив що його підзахисний намагається переконати суд, що не вчиняв кримінального правопорушення, яке йому інкримінує сторона обвинувачення. У слідства не має належних доказів, що саме ОСОБА_4 вчинив по відношенняю до потерпілого ОСОБА_7 кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. Його підзахисний не має зброї. На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 знаходився вдома, що можуть підтвердити свідки. При цьому свідки з цього приводу, не допитувалися. Сам факт наявності конфлікту між ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 , який мав місце раніше, не може бути підставою для оголошоння підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. Більше того, порерпілий ОСОБА_7 у своїх показах зазначив, що він не бачив, що саме гр. ОСОБА_4 стріляв у нього. Щодо обрання найсуворішого запобіжного заходу, стосовно його підзахисного, зазначив, що кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України відносится до особливо тяжких злочинів, вчинення якого є підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Поряд з цим вважає, що підозра у вчиненні його підзахисним вказаного кримінального правопорушення не підтверджена належними та допустимими доказами. На даний час не проведені всі слідчі дії. З огляду на викладене просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора про обставини справи, пояснення підозрюваного та його захисника, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, згідно статті 5 п.1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

У відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав, вважати, що існує хоча б один із ризиків передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи подане клопотання слідчий суддя враховує також практику Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) зазначив, що особа може бути затримана відповідно до пункту 1 (с) статті 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.

Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, «обґрунтованість» підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у пункті 1 (с) статті 5. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано «розумним», залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої пунктом 1 (с) статті 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину. Термін «обґрунтованість» також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

Вивчивши подане клопотання та додані до нього докази, вважаю, що стороною обвинувачення не надано належних та допустимх доказів того, що ОСОБА_4 на вказаній стадії кримінального провадження обгронтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

З протоколів допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 28.05.2024 не вбачається, що вищевказані свідки беспосередньо бачили, що саме підозрюваний ОСОБА_4 вчинив по відношення до потерпілого ОСОБА_7 кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

З протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 28.05.2024 вбачається, що 27.05.2024, близько 14:00 години від побачив в урочищі " ОСОБА_13 ", що знаходиться в с. Косівська Поляна гр. ОСОБА_7 , який сидів на землі у п`яному вигляді. На його тілі на грудній клітці він побачив кров. У зв`язку з цим, він спитав у ОСОБА_14 , чи не потрібна йому допомога, однак останній відмовився від допомоги. Все це він знімав на особистий мобільний телефон.

Поряд з цим, стороною обвинувачення не взято до уваги покази свідка ОСОБА_12 , якими стверджується, що станом на 14 годину 00 хвилин 27.05.2024 гр. ОСОБА_7 уже був поранений з вогнепальної зброї. Крім того, слідством не оглянуто особистий телефон свідка ОСОБА_12 .

З протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 28.05.2024 вбачається, що останній бачив у лісосмузі громадянина ОСОБА_15 з рушницею. Поряд з цим вказаний протокол не містить відомостей, що потерпілий ОСОБА_7 бачив, як підозрюваний ОСОБА_4 стріляв у нього.

Більше того, покази потерпілого суперечать показам підозрюваного, який зазначає, що в момент вчинення кримінального правопорушення знаходився вдома, що можуть підтвердити свідки.

Станом на день розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу свідки сторони захисту не допитані.

Також стороною обвинувачення не знайдено знаряддя вчинення кримінального правопорушення, не проведені всі слідчі дії для встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, не проведені необхідні експертизи.

Лише дослідження цих документів у сукупності, надасть можливість сформувати слідчому судді думку про те, чи мали місце обставини, зазначені у клопотанні про тримання під вартою та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Слідчий суддя наголошує, що при вирішенні питання щодо існування обґрунтованої підозри у розрізі наявності підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

У відповідності до положень ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього Кодексу.

Враховуючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, стороною обвинувачення не надано належних та допустимх доказів того, що ОСОБА_4 на вказаній стадії кримінального провадження обгронтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, слідчий суддя вважає що у задоволенні клопотання слідчого СВ Рахівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч..1 ст.115 КК України ОСОБА_4 слід відмовити.

Щодо можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , інших, більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя погоджується із слідчим та прокурором про наявність ризиків передбачених ст.177 цього кодексу, а саме те, що ОСОБА_4 усвідомлює, що у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, який відноситься до категорії особливо тяжких, йому може бути призначено покарання позбавлення волі на строк до 15 років, він зможе переховутися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити новий злочин.

Слідчий суддя, також оцінює в сукупності всі обставини, перелічені у ст.178 КПК України та приймає до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, хоч і має постійне місце проживання, але враховуючи його незначні соціальні зв`язки, зокрема те, що він не має постійного місця роботи, неодружений, не має на утриманні осіб, може безперешкодно виїхати із свого місця постійного проживання з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Таким чином, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, із застосуванням електронних засобів контролю, поклавши на ОСОБА_4 , обов`язки передбачені ст.194 КПК України.

Керуючись ст.5 п.1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Рахівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч..1 ст.115 КК України ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, строком на 2 місяці, починаючи з 30 травня 2024 року по 28 липня 2024 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до кабінету слідчого, прокурора чи суду на першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, з місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- цілодобово, знаходитись по місцю свого проживання, розташованому в АДРЕСА_1 ;

- повідомляти слідчого прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання.

Вказані обов`язки покладаються на підозрюваного ОСОБА_4 на строк два місяці, тобто по 28 липня 2024 року, включно.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків щодо нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу направити до Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області для виконання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 03 червня 2024 року о 16 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1