Справа № 357/3392/24
У Х В А Л А

про домашній арешт

01 березня 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваної:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква, Київська область, громадянки України, з базовою середньою освітою, непрацюючої, заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

(1) вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2023 року, за ч. 1 ст. 309 КК України, до обмеження волі строком на 2 (два) роки, від відбування якого звільнена, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки,

у кримінальному провадженні № 0000756, яке внесене до ЄРДР 27 лютого 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_6 просив: застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) діб та покласти на неї такі обов`язки: (1) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або роботи; (2) прибувати до кабінету № 39 слідчого Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, по вулиці Привокзальна, 3, м. Біла Церква, Київська область, за першим викликом, а також до прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження, що обґрунтовується необхідністю проведення процесуальних дій; (3) здати свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право для виїзду з України чи в`їзду в Україну.

Водночас, просив контроль за виконанням покладених обов`язків покласти на службу превенції Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області на території обслуговування якої проживає ОСОБА_4 .

Своє клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України.

Обґрунтованість пред`явленої підозри підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.

Згідно зібраних на досудовому розслідуванні даних, підозрювана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Біла Церква, Київська область, громадянка України, з базовою середньою освітою, непрацююча, заміжня, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима: вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2023 року, за ч. 1 ст. 309 КК України, до обмеження волі строком на 2 (два) роки, від відбування якого звільнена, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Вважав, що тяжкість покарання, яке може бути призначене підозрюваній ОСОБА_4 , а саме: позбавлення волі, яке у її випадку є безальтернативним, відсутність у неї міцних соціальних зв`язків, розуміння вкрай несприятливих наслідків свідчать, що вона може вчиняти спроби втечі та переховування від органу досудового розслідування або суду.

Вказував, що відсутність даних про джерела походження наркотичного засобу та збуту свідчить про те, що ОСОБА_4 може перешкоджати правоохоронним органам встановленню місця їх знаходження.

Своєю чергою, підозрювана ОСОБА_4 є наркозалежною особою та систематично вживає наркотичні засоби, підозрюється у збуті наркотичних засобів, що свідчить про незадовільний матеріальний стан підозрюваної, відсутність у неї джерел доходу, свідчить про те, що вона може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вважав, що більш м`які запобіжні заходи, аніж цілодобовий домашній арешт не зможуть попередити установлені ним ризики. Зокрема, особисте зобов`язання не може бути застосоване, через тяжкість кримінального правопорушення; особиста порука, оскільки відсутні будь-які особи, які заслуговують на довіру; домашній арешт у нічний час, адже наявні ризики вчинення інших кримінальних правопорушень та переховування від суду/органу досудового розслідування.

У зв`язку з цим, вважав, що існує обґрунтована необхідність у обранні підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання за обставин та підстав зазначених у ньому.

Підозрювана ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя зазначає, що згідно із ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, є запобіжні заходи.

Згідно із ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Отже, слідчий суддя має дослідити клопотання про застосування запобіжного заходу, на основі наданих сторонами кримінального провадження доказів, на предмет того, чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, чи є достатні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор, а також чи достатнім буде застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук та Йонкало проти України», заява № 42310/04).

Слідчим суддею установлено, що 28 лютого 2024 року ОСОБА_4 під розписку вручене повідомлення про підозру.

Згідно з ним, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, вчинене особою, яка раніше вчиняла кримінальне правопорушення передбачене ст. 309 КК України та за попередньою змовою групою осіб, а також передбаченого ч. 3 ст. 321 КК України, тобто незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту сильнодіючого лікарського засобу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб за таких фактичних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_4 від невстановленої особи надійшла пропозиція з розповсюдження наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів шляхом їх залишення (так званих «закладок») в публічно доступних місцях м. Біла Церква Київської області з подальшим детальним описом місцезнаходження закладки, для передачі інформації особі, що переказала грошові кошти в якості оплати, для отримання наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів ОСОБА_4 , переслідуючи корисливі мотиви, з метою отримання грошових коштів, погодилася на пропозицію невстановленої особи, про спільну незаконну діяльність, яка полягала у здійсненні збуту наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів з використанням мобільного телефону, який дозволяє обмінюватись текстовими та графічними повідомленнями, та здійснювати телефонні дзвінки.

Дотримуючись попередньої домовленості 27 лютого 2024 року близько 18 год 33 хв ОСОБА_4 від невстановленої особи, отримала інформацію про місцезнаходження «великої закладки» для подальшого збуту. Відповідно до повідомлення закладка знаходилась в картонній коробці в бетонному закинутому приміщенні по провул. Академічний 1, м. Біла Церква.

Того ж дня ОСОБА_4 близько 19 год 00 хв прибула у повідомлене невстановленою особою місце, де, з метою подальшого збуту, незаконно придбала (забрала) пакунок, в середині якого було не менше 15 згортків з «чеками» з вмістом наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) та сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол), які ОСОБА_4 принесла до місця свого проживання де почала зберігати з метою подальшого збуту.

В подальшому, під час здійснення так званих «закладок» о 22 год 15 хв 27 годині 2024 року поблизу буд. АДРЕСА_2 ОСОБА_4 затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, в подальшому в ході проведення особистого обшуку у ОСОБА_4 виявлено та вилучено 11 згортків, один з яких в середині містить наркотичний засіб - метадон (фенадон) загальною масою 0,146 г. та сильнодіючий лікарський засіб - дифенгідрамін (димедрол) масою 0,021 г., які ОСОБА_4 , незаконно придбала та незаконно зберігала при собі з метою збуту.

Суддя зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 під сумнів не ставила.

Своєю чергою, додані до клопотання матеріали та інформація в них свідчать, що дійсно підозрювана ОСОБА_4 могла вчинити кримінальне правопорушення, за обставин викладених в підозрі, адже це стверджується: витягом ЄРДР, про кримінальне провадження № 0000756; рапортом помічника чергового ОСОБА_7 від 28 лютого 2024 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 27 лютого 2024 року; протоколом допиту підозрюваного від 28 лютого 2024 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 28 лютого 2024 року; протоколами огляду місцевості від 28 лютого 2024 року; протоколом огляду речового доказу від 28 лютого 2024 року; висновком експерта від 28 лютого 2024 року № СЕ-19/111-24/13041-НЗПРАП.

Слідчий суддя зазначає, що вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявність в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину.

На цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваною ОСОБА_4 конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Слідчий суддя зазначає, що слідчий обґрунтовуючи своє клопотання посилався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідча суддя зазначає, що згідно із п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. v. Switzerland» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Oleksandr Makarov v. russia», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Слідчий суддя зазначає, що згідно з ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 6-ти (шести) до 10 (десяти) років, з конфіскацією майна.

Своєю чергою, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 321 КК України є нетяжким злочином, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3-х (трьох) до 5-ти (років).

Отже, підозрюваній ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою, загрожує покарання, у виді позбавлення волі на строк від 6-ти (шести) до 10 (десяти) років, з конфіскацією майна.

Слідчий суддя зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, у разі призначення особі покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 (п`ять) років, до такої особи не може бути застосоване звільнення від відбування покарання.

З цього можна зробити висновок, що підозрюваній ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно буде відбувати реально.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає, що таке покарання є вагомим мотивом для майбутньої втечі підозрюваної ОСОБА_4 .

Слідчим суддею установлено, що підозрювана ОСОБА_4 незаміжня, не працює, не навчається.

Отже, у неї відсутні соціальні зв`язки, які зважаючи на наявність мотиву для втечі, який обумовлений суворістю можливого покарання, здатні попередити такі дії підозрюваної ОСОБА_4 .

Своєю чергою, слідчий суддя погоджується зі слідчим, що через відсутність інформації стосовно джерел придбання та збуту наркотичних засобів, які виявлені в ОСОБА_4 , існує ризик, що вона може перешкоджати правоохоронним органам встановленню місця знаходження джерела наркотичних засобів та каналів їх збуту.

У контексті встановлення ризику вчинення нового кримінального правопорушення, слідчий суддя звертає увагу, що ОСОБА_4 раніше судима, вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 жовтня 2023 року, за ч. 1 ст. 309 КК України.

Тобто, вона вже вчиняла кримінальне правопорушення, пов`язане із незаконним обігом наркотичних засобів.

Зараз вона підозрюється у вчиненні нового, яке пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів та обумовлене корисливим мотивом.

Слідчим суддею установлено, що на даний час ОСОБА_4 не працює, будь-яких джерел доходу не має.

Отже, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 може вчиняти нові кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин, оскільки є наркозалежною особою, а також корисливі кримінальні правопорушення, оскільки не має джерел для задоволення побутових потреб.

Отож, слідчий суддя вважає доведеними ризики, передбачені п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що сторона обвинувачення обґрунтовуючи своє клопотання посилалися, що запобігти зазначеним ними ризикам можливо буде за допомогою цілодобового домашнього арешту.

Підозрювана ОСОБА_4 будь-яких застережень проти вказаного запобіжного заходу не висловила.

Слідчий суддя погоджується, що саме цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити досягнення мети визначеної у ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на установлений слідчим суддею ризик переховування від органу досудового розслідування або суду та продовження вчинення кримінального правопорушення, який такий запобіжний захід, як особисте зобов`язання, або домашній арешт у нічний час, не зможуть попередити, оскільки не обмежують ОСОБА_4 в можливості вільно пересуватися.

Отже, слідчий суддя застосовує до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та покладає на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або роботи; прибувати до кабінету № 39 слідчого Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, по вулиці Привокзальна, 3, м. Біла Церква, Київська область, за першим викликом, а також до прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження, що обґрунтовується необхідністю проведення процесуальних дій; здати свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право для виїзду з України чи в`їзду в Україну.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України, у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий: негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Керуючись ст. 131, 175, 177, 178, 194, 202, 205 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 28 квітня 2024 року, із забороною залишати житло, - цілодобово.

Зобов`язати ОСОБА_4 , строком до 28 квітня 2024 року, виконувати такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

(1) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання та/або роботи.

(2) прибувати до кабінету № 39 слідчого Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, по вулиці Привокзальна, 3, м. Біла Церква, Київська область, за першим викликом, а також до прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження, що обґрунтовується необхідністю проведення процесуальних дій;

(3) здати свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право для виїзду з України чи в`їзду в Україну.

Доставити ОСОБА_4 до місця відбування домашнього арешту: АДРЕСА_1 , де звільнити з-під варти.

Роз`яснити, що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Відповідно до ч. 4 ст. 181 КПК України, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 05 березня 2024 року о 08:30 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Ірина ДУБАНОВСЬКА