Номер провадження: 11-кп/813/640/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 кизи,

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 22.03.2023 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

установив

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 22.03.2023 року ОСОБА_7 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, та йому призначено покарання в виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_7 в строк відбування покарання зараховано термін його попереднього ув`язнення, з моменту фактичного затримання 27.09.2017 по 25.07.2019, та з 22.03.2023 по день набрання вирок чинності, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», шляхом взяття під варту у залі суду.

Не погодившись із вищезазначеним вирком суду, ОСОБА_7 через канцелярію ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду відносно ного скасувати з підстав невинуватості у інкримінованому злочині.

Крім того, до апеляційної скарги засудженим долучено клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, яке ОСОБА_7 обґрунтовує тим, що ухвали Одеського апеляційного суду про залишення його апеляційної скарги, поданої первинно, ним отримані вчасно не були.

На підставі цього, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 22.03.2023 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.115 КК України

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали доводи клопотання, думку прокурора, який заперечував проти його задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченомуКПК України.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що необґрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обґрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.

При цьому п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачено що, апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.04.2023 року обвинуваченим ОСОБА_7 через канцелярію ДУ «Одеський слідчий ізолятор» була подана апеляційна скарга на зазначений вирок від 22.03.2023 року, проте ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.05.2023 року зазначена апеляційна скарга була залишена без руху, у зв`язку із не зазначенням апелянтом у чому саме полягають допущенні судом порушення, яке процесуальне рішення відповідно до повноважень апеляційного суду просить прийняти апелянт та з яких правових підстав, а також обвинуваченому ОСОБА_7 було встановлено 7-ми денний строк з дня отримання ним копії ухвали для усунення зазначених недоліків апеляційної скарги.

Надалі, 06.06.2023 року обвинуваченим ОСОБА_7 через канцелярію ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» подано уточнену апеляційну скаргу, проте ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.07.2023 року зазначена апеляційна скарга була повернута обвинуваченому, у зв`язку із тим, що останній повторно не виклав свої вимоги та не вказав, яке на його думку рішення, передбачене ст. 407 КПК України має ухвалити апеляційний суд за результатом розгляду його апеляційної скарги, а також зі змісту апеляційної скарги не зрозуміло в чому саме полягає незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

У подальшому, 30.08.2023 року обвинувачений ОСОБА_7 через канцелярію ДУ «Одеський слідчий ізолятор» повторно подав апеляційну скаргу на вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 22.03.2023 року.

Проте, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу поза межами строку на апеляційне оскарження, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, та не порушував питання про його поновлення, на підставі чого, ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.09.2023 року апеляційна скарга була йому повернута.

Втретє, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу 30.09.2023 року та клопотання про поновлення строку (Т.2 а.с. 24-27).

Разом з тим, апеляційний суд вважає доводи клопотання щодо не можливості своєчасного подання уточнень до апеляційної скарги на вирок суду 1-ої інстанції засудженим ОСОБА_7 - голослівними з наступних підстав.

Так, після постановлення суддею-доповідачем ухвали Одеського апеляційного суду від 24.05.2023 року, засудженим ОСОБА_7 подавались клопотання та уточнення зазначеної апеляційної скарги (Т. 1 а.п. 141-157).

Проте ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.07.2023 року зазначена апеляційна скарга була повернута обвинуваченому, у зв`язку із тим, що останній повторно не виклав свої вимоги та не вказав, яке на його думку рішення, передбачене ст. 407 КПК України має ухвалити апеляційний суд (Т.1 а.п. 166-167)

Вказана ухвала була направлена засудженому 09.08.2023 року (Т.1 а.п. 168).

Стороною захисту вказана ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскаржена не була.

Натомість, 30.08.2023 року, ним повторно через канцелярію слідчого ізолятору була подана апеляційна скарга, яка ухвалою Одеського апеляційного суду від 27.09.2023 року апеляційна скарга була йому повернута (Т.2 а.п. 12).

Стороною захисту вказана ухвала апеляційного суду в касаційному порядку також оскаржена не була.

Таким чином, звертаючись втретє з апеляційною скаргою, засудженим ОСОБА_7 не наведені поважні підстави для поновлення процесуального строку, в той час коли він не скористався правом на оскарження судових рішень про повернення йому апеляційних скарги. При цьому, на протязі всього часу він був представлений захисником, від якого апеляційні скарги на вирок не надходили.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо … суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Натомість, відповідно до п. 2 постанови Верховного Суду України по справі № 5-103 кс-15 від 1.10.2015 року, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 22.03.2023 року відносно ОСОБА_7 , був пропущений не з поважних причин, тому вважає за необхідне залишити без задоволення його клопотання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження зазначеного судового рішення, а апеляційну скаргу повернути останньому у зв`язку із відмовою в поновленні строку.

Керуючись ст.ст. 24, 117, 395, 396, 399, 370, 405, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 22.03.2023 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч.1 ст.115 КК України.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - повернути особі, яка її подала, в зв`язку з відмовою в поновленні пропущеного строку для його оскарження.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а засудженим у той самий строк з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4