Провадження № 1в/337/47/2024
ЄУН № 328/66/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши подання начальника Пологівського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 21.01.2022 року за ч.1 ст. 185 КК України, надіслане суду для вирішення питання звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку

в с т а н о в и в :

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 21.01.2022 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано винуватим за ч.1 ст. 185 КК України і призначене покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.

Начальник Пологівського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області звернулася до суду з поданням про звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного судом покарання у вигляді громадських робіт строком на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України у зв`язку закінченням строку давності виконання вироку суду, мотивуючи його тим, що

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 21.01.2022 року відносно ОСОБА_3 набрав законної сили 21.02.2022 року та надійшов на виконання до Пологівського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області 23.02.2022 року.

Засудженому ОСОБА_3 23.02.2022 року був направлений виклик до уповноваженого органу з питань пробації.

24.02.2022 року Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан. В зв`язку з цим засуджений ОСОБА_3 не був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт.

Токмацька територіальна громада входить до переліку територіальних громад, що перебувають в тимчасовій окупації.

Встановити місцезнаходження ОСОБА_3 не вдалося. За даними вимоги управління інформаційних технологій ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності на території, підконтрольній Україні, не притягувався. Підстав для порушення питання УОПП перед органами поліції про притягнення засудженої особи до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України не було.

Оскільки відносно ОСОБА_3 відсутні дані про ухилення від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Представник Пологівського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області в судове засідання не з`явився.

Прокурор надав заяву про розгляд подання без його участі, подання підтримує.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі суду

Відповідно до вимог ч.5 ст.539 КПК України суд вважає можливим розглянути подання у відсутність вказаних осіб за наявними у справі доказами.

На підставі ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів не проводилось.

Розглянувши подання, додані матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.09.2022 року №49/0/9-22, територіальна підсудність справ Токмацького районного суду Запорізької області, визначена за Хортицьким районним судом міста Запоріжжя.

Відповідно до ч.1 ст.74 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч.3,4 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Так, судом встановлено, що вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 21.01.2022 року яким ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначено покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, набрав законної сили 21.02.2022 року і підлягав обов`язковому виконанню.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан з 05-30 години 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено.

Згідно до «Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)», територія Токмацької міської територіальної громади Пологівського району є тимчасово окупованою.

Згідно з інформацією Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності на території, підконтрольній Україні, не притягувався.

Згідно з інформацієюуправління ДРАЦС в Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис про смерть ОСОБА_3 відсутній.

Згідно з інформацієюяка міститься у вимозі ДІ УМВС м. Київ УАІП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 після ухвалення вироку Токмацьким районним судом Запорізької області від 21.01.2022 року, до кримінальної відповідальності на території, підконтрольній Україні, не притягувався.

Місцезнаходження ОСОБА_3 на запит до Міністерства соціальної політики України, встановлено не було.

Отже, станом на 11.03.2024 року, тобто понад 2 роки з моменту набрання законної сили, вирок суду ні добровільно засудженим, ні в примусовому порядку уповноваженими органами не виконаний.

Оцінивши обставини справи, суд вважає клопотання органу пробації законним та обґрунтованим.

В даному випадку суд виходить з того, що ст. 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе. Це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

При цьому, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі ст.389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового кримінального правопорушення. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Разом з цим, в цій справі судом не встановлено обставин, які б свідчили про зупинення перебігу 2 річного строку давності виконання вироку та переривання цього строку.

Згідно з наявною в справі інформацією засуджений ОСОБА_3 нового кримінального правопорушення не вчинив, факт його ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, за що ч.1 ст.389 КК України передбачена кримінальна відповідальність, обвинувальним вироком суду не встановлена.

У зв`язку з цим, суд вважає, що подання органу пробації слід задовольнити, та звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, призначеного вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 21.01.2022 року.

Керуючись ч.1 ст.74, ч.1,3,4 ст.80 КК України, ст.537,539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Подання начальника Пологівського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 21.01.2022 року, у вигляді 80 годин громадських робіт, на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України у зв`язку з закінченням строку давності виконання вироку суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: