ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/229/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1621/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХ В А Л А

/про залишення апеляційної скарги без руху/

21 червня 2024 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст.396 КПК України апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2024 року у відношенні ОСОБА_3 ,-

У С Т А Н О В И В :

Вказаним вироком ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є особистою власністю засудженого.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднано не відбуте покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.10.2023 у виді громадських робіт, та остаточно призначено йому покарання, з урахуванням ст.72 КК України, у виді 8 (восьми) років 20 (двадцяти) днів позбавлення волі з конфіскацією майна, що є особистою власністю засудженого.

Строк покарання ОСОБА_3 ухвалено рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 26.11.2023 року.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

На вищевказаний вирок обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, яка не відповідає вимогам чинного КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від 14 липня 2021 року№ 1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Також ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92 Основного Закону України регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст. 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. Частинами 1, 2 ст. 14 передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому за змістом ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

У ч. 1 ст. 29 КПК теж регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона в судовому провадженні та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Тобто згідно з Конституцією України, КПК і зазначеними законами України органи досудового розслідування, прокуратура та суд як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень і в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову. Це також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

Викладене узгоджується, зокрема, із Рішенням Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 8-рп/2008, відповідно до якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Однак, передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів (у тому числі апеляційних і касаційних скарг) українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.

Так, процесуальним законодавством України, а саме п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК, передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та, в разі необхідності, користуватися послугами перекладача за рахунок держави. Обвинувачений має права, передбачені ст. 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження (ч. 3 ст. 43 КПК).

Особи, які не володіють мовою судочинства, можуть скористатися послугами перекладача для перекладу своїх скарг, клопотань, інших процесуальних документів, зокрема й з метою забезпечення можливості проведення з`ясування судом наявності в особи, яка звертається з апеляційною чи касаційною скаргою, прав і підстав для цього.

У разі, якщо апеляційна скарга складена не українською мовою, апеляційний суд, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження чи призначення судового засідання щодо розгляду скарги, поданої у порядку статей 395,396 КПК України, не зобов`язаний самостійно залучати перекладача у провадженні для перекладу поданої на його розгляд апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.399 КПК України, суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 КПК України, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки апеляційної скарги та встановлюється достатній строк для їх усунення.

Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу слід залишити без руху та встановити строк у 5 днів з дня отримання копії ухвали для усунення вищезазначених недоліків апеляційної скарги.

Звертаю увагу апелянта, що недоліки апеляційної скарги, які пов`язані з мовним питанням можуть бути усунуті шляхом подання нової редакції апеляційної скарги державною мовою.

Одночасно вважаю за необхідне роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків апеляційної скарги у встановлений 5-ти денний строк, апеляційна скарга буде повернута апелянту у відповідності до п.1 ч.3 ст. 399 КПК України.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без руху з наданням йому достатнього строку для усунення її недоліків, зазначених в ухвалі.

Керуючись ст ст 396, ч.1 ст.399 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 18 березня 2024 рокуу відношенні ОСОБА_3 залишити без руху.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_3 строк п`ять днів з моменту отримання копії ухвали для усунення вищевказаних недоліків апеляційної скарги і подачі її безпосередньо до Харківського апеляційного суду та роз`яснити, що якщо ці недоліки не будуть усунені в установлений строк, скарга буде повернута апелянту у відповідності до п.1 ч.3 ст. 399 КПК України.

Копію ухвали надіслати обвинуваченому ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2