Справа № 167/290/24
Номер провадження 1-кп/167/49/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000019 від 05 січня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копачівка Рожищенського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, відповідно до ст. 89 Кримінального кодексу України (далі - КК України) не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 22 грудня 2023 року близько 11 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив вчинити викрадення платіжної банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , з магнітним носієм інформації, держателем якої є ОСОБА_4 та яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, що знаходились на рахунку вказаної банківської картки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, усвідомлюючи, що пластикова банківська картка видається банківською установою та є офіційним документом, шляхом вільного доступу викрав банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , з магнітним носієм інформації, держателем якої є ОСОБА_4 та яка знаходилась в кишені штанів потерпілого, після чого розпорядився банківською карткою на власний розсуд.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у викрадені офіційного документа, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.

ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 22 грудня 2023 року у період часу з 11 год 47 хв по 11 год 50 хв в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено, востаннє Указом Президента України № 734/2023 від 06 листопада 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08 листопада 2023 року, перебуваючи в магазині «Продукти», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, шляхом проведення чіпом зчитування по мобільному терміналі, умисно викрав грошові кошти в сумі 282 грн шляхом проведення розрахунку за придбані продукти харчування з банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 з магнітним носієм інформації, держателем якої є ОСОБА_4 , чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Надалі, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 22 грудня 2023 року у період часу з 13 год 00 хв по 13 год 02 хв в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено, востаннє Указом Президента України № 734/2023 від 06 листопада 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08 листопада 2023 року, перебуваючи в магазині «Продукти», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, з корисливих мотивів, повторно, з метою власного матеріального збагачення, шляхом проведення чіпом зчитування по мобільному терміналі, умисно викрав грошові кошти в сумі 497 грн шляхом проведення розрахунку за придбані продукти харчування з банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 з магнітним носієм інформації, держателем якої є ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 продовжуючи свої злочинні дії, 22 грудня 2023 року в умовах воєнного стану, перебуваючи поблизу магазину «Смерічка», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи таємно, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, у період часу з 13 год 02 хв по 13 год 06 хв передав банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 з магнітним носієм інформації, держателем якої є ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , яка на прохання ОСОБА_5 , не будучи обізнана про факт викрадення даної банківської картки, шляхом проведення чіпом зчитування по мобільному терміналі у період часу з 13 год 06 хв по 13 год 07 хв придбала продукти харчування та алкогольні напої у магазині «Смерічка» на загальну суму 344 грн, які в подальшому передала разом із банківською карткою ОСОБА_5 , який розпорядився зазначеним майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 841 грн.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились в таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений слідчим слідчого відділення відділення поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_8 15 березня 2024 року та затверджений прокурором Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, прокурор в судовому засіданні просить суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

В судових дебатах прокурор просить суд призначити ОСОБА_5 , на підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років із застосуванням ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Правова позиція потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав правову позицію сторони обвинувачення відображену в обвинувальному акті, додатково зазначив, що на даний час шкода йому не відшкодована, вказав, що він пробачив обвинуваченого, просив призначити обвинуваченому легке покарання. Підтримав цивільний позов з підстав наведених у ньому, просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в його користь майнову шкоду в розмірі 1123 грн та моральну шкоду - 2000 грн.

Правова позиція сторони захисту, надані обвинуваченим ОСОБА_5 покази щодо пред`явленого йому обвинувачення за ч. 1 ст. 357 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України визнав та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно 22 грудня 2023 року близько 11 год перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_4 з кишені штанів потерпілого викрав пластикову банківську картку. Потім пішов в магазин «Продукти», який знаходиться в с. Копачівка та купив продукти харчування спочатку на суму 282 грн, а потім на суму 497 грн, розрахувавшись викраденою банківською карткою. Пізніше близько 13 год вказану картку віддав ОСОБА_7 , яка в магазині «Смерічка», який знаходиться в с. Копачівка Луцького району придбала продукти харчування та алкогольні напої на загальну суму 344 грн. У вчиненому щиро розкаявся. Цивільний позов визнав в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просить суд врахувати, що обвинувачений повністю визнав свою винуватість, розкаюється, на утриманні має маму пенсіонерку з 2 групою інвалідності, а тому просить призначити йому мінімальну міру покарання, визначену санкціями статей інкримінованих йому кримінальних правопорушень з застосуванням ст. 75 КК України. Щодо цивільного позову то підтримала позицію обвинуваченго.

Межі судового розгляду кримінального провадження.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч. 2 ст. 394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 184, ч. 1 ст. 357 КК України.

Висновки суду.

Таким чином суд вважає доведеним:

факт викрадення ОСОБА_5 офіційного документа, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України;

факт таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно в умовах воєнного стану, тобто вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує вимоги п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , а саме ч. 1 ст. 357 КК України відноситься до кримінального проступку, ч. 4 ст. 185 КК України - до тяжкого злочину.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховуєте, що відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання, скарг з боку сусідів не надходило, за медичною допомогою до лікаря-психіатра поліклініки КП «Рожищенська багатопрофільна лікарня» не звертався, проживає з матір`ю 1955 року народження, якій встановлена 2 група інвалідності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 67 КК України суд визнає вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 суд, з врахуванням характеру та ступеню суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання призначає за ч. 1 ст. 357 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначає остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Разом з тим, ураховуючи особу винного, конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши при цьому іспитовий строк, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

На думку суду, саме таке покарання буде необхідним для досягнення легітимної мети призначення покарання, а саме: виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 129, абз. 7 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому, про що у вироку зазначаються відповідні підстави.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір матеріальної шкоди в загальному становить 1123 грн та складається з суми проведених транзакцій з банківської картки АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_4 на загальну суму 1123 грн. Відтак, вказану суму матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_4 , який потерпів від кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_5 , необхідно стягнути з останнього в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її безпідставного збагачення (Постанова КЦС ВС від 23 червня 2022 року у справі №607/4341/20).

Відповідно до п. 9 цієї ж постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

З урахуванням викладеного, виходячи з приписів ст. 23, 1167 ЦК України, враховуючи всі обставини справи, характер завданої моральної шкоди, ступінь та обсяг моральних переживань потерпілого та їх тривалість, приймаючи також до уваги, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав позов повністю, наявність причинного зв`язку між вчиненим і моральною шкодою, яка настала, роль і ступінь участі обвинуваченого, її мотиви, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення вимог у цій частині та стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 2000 грн.

При вирішенні цивільного позову у межах кримінального провадження стягнення судового збору з обвинуваченого не допускається, оскільки таке стягнення суперечить закріпленим у ст. 2, 7, 9 КПК України завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч. 5 ст. 128, ст. 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених цим Кодексом.

Такі висновки викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 187/291/17 (провадження № 51-274км17).

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 366-368, 371,374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1123 (одну тисячу сто двадцять три) гривні майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рожищенський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1