Провадження 1-кп/522/1284/24
УХВАЛА

24.05.2024 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000414 від 08.04.2021, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миколаїв, громадянки України, українки, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.127, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, одруженого, місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.127, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.127, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст.127, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою терміном на шістдесят днів, без альтернативи визначення застави, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважав його належним чином необґрунтованим.

Обвинувачена ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора, вважала його належним чином необґрунтованим. Посилаючись на недоведеність заявлених прокурором ризиків, тривале утримання під вартою без вирішення справи по суті та наявність неповнолітніх дітей, просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема на домашній арешт або зменшити розмір застави.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 підтримали позицію обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали, суд встановив наступне.

Ухвалою суду від 11.04.2024 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 09.06.2024 з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у 265 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 802420 грн.

На даний час у судовому засіданні розпочато дослідження доказів, зокрема допитано потерпілого ОСОБА_8 , заслуховуються показання потерпілого ОСОБА_9 проте розгляд кримінального провадження ще не завершено, з незалежних від суду причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Так, вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_4 , хоча раніше не судима, має двох неповнолітніх дітей, проте обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, в тому числі поєднаного із застосуванням насильства небезпечного для здоров`я потерпілого, співорганізаторстві та участі у озброєній організованій групі.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Таким чином, суд вважає, що заявлені прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення продовжують існувати.

При цьому, суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Наявні відомості про особу обвинуваченої у сукупності з іншими обставинами, що підлягають врахуванню відповідно до положень ст. 178 КПК України доводять, що на даній стадії кримінального провадження більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, як про те просить обвинувачена ОСОБА_4 , не зможе запобігти наявним ризикам.

Доказів наявності підстав, що унеможливлюють тримання обвинуваченої в умовах слідчого ізолятору за станом здоров`я, стороною захисту не надано, та в ході розгляду судом - не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід наразі не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої

При цьому суд вважає, що продовження обвинуваченій запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Разом з цим, зважаючи на те, що хоча й з незалежних від суду обстави, проте упродовж тривалого часу обвинувачена утримується під вартою, має на утриманні неповнолітню дочку, яка очевидно потребує догляду, суд вважає за можливе залишити обвинуваченій заставу у якості альтернативного запобіжного заходу.

Розглядаючи зазначене питання суд враховує, що ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, в тому числі поєднаного із застосуванням насильства, у зв`язку з чим вважає, що зменшення розміру застави, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останньої.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За даних обставин з урахуванням тяжкості інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, розміру матеріальних збитків, суд приходить до висновку, що лише застава, визначена у межах п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України у 265 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде здатна забезпечити виконання обвинуваченою своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 176-183, 197, 331, 370-372, 376, 392,395,532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково, продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 до 60 (шістдесяти днів), тобто до 22 липня 2024 року.

Залишити обвинуваченій ОСОБА_4 у якості альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК України, заставу у 265 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 802 420 (вісімсот дві тисячі чотириста двадцять) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави зобов`язати обвинувачену ОСОБА_4 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою до суду, яким розглядається кримінальне провадження, протягом дії зазначеного запобіжного заходу та покласти на обвинувачену строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

3) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченою, яка тримається під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1