Справа №760/3958/24
Провадження №1-кс/760/2345/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі : головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Солом`янського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 ,погоджене з прокурором Солом`янської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м.Києва,громадянина України,зареєстрованого

в АДРЕСА_1 , проживаючого в

АДРЕСА_2 , раніше судимого,-

якому пред`явлено підозру в рамках кримінального провадження за №0000476 від 15.02.2024р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.4 КК України ,-

за участю прокурора - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні - заступника начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Солом`янського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Солом`янської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.02.2024 приблизно о 14:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку № 73 по вул. Польова, що у м. Київ, рухаючись разом із потерпілим ОСОБА_8 помітив у останнього належний останньому мобільний телефон. В цей час, у ОСОБА_5 виник злочинний умисле, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном вчинене повторно в умовах воєнного стану, а саме на мобільний телефон марки «Tecno Spark 9 Pro», що належить ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, переслідуючи корисливі мотиви, з метою власного майнового збагачення, ОСОБА_5 , діючи відкрито та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, своєю рукою вихопив з рук потерпілого ОСОБА_8 належний йому мобільний телефон марки «Tecno Spark 9 Pro» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3 395 грн.

В подальшому, ОСОБА_5 , ігноруючи вимогу потерпілого ОСОБА_8 , повернути відкрито викрадений належний йому мобільний телефон, діючи умисно, переслідуючи корисливі мотиви з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_8 , наніс останньому один удар в ліву область обличчя, що завдало останньому фізичного болю.

Після чого, ОСОБА_5 , передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі чуже майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму, що становить 3 395 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки складу кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

15.02.2024 о 19:30 годин ОСОБА_5 фактично затриманий у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

15.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Як зазначив слідчий, підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення є зібрані в кримінальному провадженні докази, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення;

- рапортом о/у СКП ВП № 1 Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 ;

- протоколом огляду місця події;

- показами потерпілого ОСОБА_8 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком за участю потерпілого ОСОБА_8 ;

- показами свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком за участю свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом проведення огляду;

- показами свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом затримання особи у порядку ст. 208 КПК України;

- іншими матеріалами досудового розслідування в сукупності.

Таким чином, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 186 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Так, на даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

Тому, сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене прокурор, в судовому засіданні переконував, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів у межах строку досудового розслідування, оскільки існують ризики, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор вказує, що зазначені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовуються наступним:

1)Наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинення вказаного кримінального покарання, що пов`язане з позбавленням волі, ОСОБА_5 , може значний термін переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки він не має стійких соціальних зв`язків в м. Києві, не має постійного джерела доходу та наявного рухомого чи нерухомого майна. Крім цього, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , раніше неодноразово судимий, останній раз 13.07.2022 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до 6 років 2 місяців позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі 22.08.2022 по відбуттю строку покарання належних висновків для себе не зробив на шлях виправлення та перевиховання не став і знову повторно вчинив новий умисний корисливий злочин в період іспитового строку проти власності в умовах воєнного стану на території Солом`янського району міста Києва.

2)Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 на даний час не має постійного доходу, не працює, суспільно-корисною працею не займається, а тому з метою наживи може продовжити свою протиправну діяльність та вчиняти нові умисні корисливі кримінальні правопорушення.

Прокурор вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на розслідування кримінального провадження та можуть призвести до продовження підозрюваним злочинної діяльності.

Так, вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Орган досудового слідства вважає наявність цих ризиків обґрунтованими, через те, що матеріали кримінального провадження містять достатні дані, які вказують на те, що саме підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Крім того, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого злочину та з метою забезпечення громадського спокою (рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.1991 Лєтельє проти Франції) й запобігання вчиненню подібних злочинів підозрюваним є необхідність обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Тому, прокурор прохав застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, із застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та прохав його задовольнити.

Підозрюваний щодо заявленого клопотання заперечував, вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав. Просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 щодо заявленого клопотання заперечував, просив відмовити у його задоволенні та зазначив, що підозра є необгрунтованою.

Заслухавши сторін провадження, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України N 475/97-ВР від 17.07.1997 Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Щодо обґрунтованості підозри, то вона є обґрунтованою щодо дій ОСОБА_5 .

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Згідно зі ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Разом із цим вирішуючи питання про наявність відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про доведеність ризиків щодо переховування від органів досудового розслідування або суду, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до підозрюваного будь-якого іншого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного не можуть їм запобігти.

Метою і підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосованим до ОСОБА_5 .

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення в виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.

Слідчий суддя враховує наведене, а також приймає до уваги те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого за ч. 4 ст. 186 КК України. Суд приймає до уваги, що у підозрюваного відсутні стійкі соціальні зв`язки, немає офіційного джерела заробітку, є раніше судимим за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином зважаючи на визначені п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України межі розміру застави щодо особи, підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину та необхідність у тому, щоб розмір застави достатньою мірою гарантував виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не був завідомо непомірним для такої особи, суд вважає за необхідне визначити розмір застави на рівні 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 196, 309, 376 ч. 2 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення Солом`янського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14.04.2024 року 19.30., з визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу застави у межах 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб,що складає 242 240 грн.,які можуть бути внесені як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною (юридичною) особою на депозитний рахунок: отримувач ТУДСАУ в місті Києві, , МФО 820172, банк Державна казначейська служба України м.Київ,рахунок отримувача UA1012089 та надати документ, що це підтверджує,до Солом`янського районного суду міста Києва.

В разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені частинами п`ятою статті 194 КПК України строком на 60 днів з дня внесення застави, а саме:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

2)прибувати на першу вимогу до суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений , будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Солом`янську окружну прокуратуру м.Києва.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: