Справа № 740/6933/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/176/24
Категорія - ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 6 жовтня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000910, за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин, Чернігівської області, громадянина України, маючго повну загальну середню освіту, працюючого адміністратором-баристом в АТ «Укрзалізниця», раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 2402 грн. 68 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_8 - задоволено частково та стягнуто з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні позову в частині вимог про відшкодування майнової шкоди - відмовлено.

Передано ОСОБА_8 автомобіль BMW-525і, р. н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , сірого кольору, 2002 року випуску, у зв`язку з повним відшкодуванням майнової шкоди.

Стягнуто зі ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 витрати на правничу допомогу в розмірі 43 000 гривень.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 листопада 2021 року, на автомобіль марки BMW-525і, р. н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , сірого кольору, 2002 року випуску.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в інтересах потерпілого ОСОБА_9 в якій просить скасувати його в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання у виді реального позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що матеріали справи не містять жодного доказу, в чому саме було об`єктивно виражене активне сприяння обвинуваченим розкриттю кримінального правопорушення і факт визнання обвинуваченим своєї вини не може свідчити про щире каяття з приводу вчиненого, як обставина, що пом`якшує покарання. Вказує, що на протязі тривалого судового розгляду обвинувачений не визнавав вину, а розкаявся лише після того, як зрозумів, що всі докази вказують на його вину і тоді ж, повідомив, що направив грошові кошти на адресу потерпілого і має можливість відшкодувати решту суми, однак на час подання апеляційної скарги ним не відшкодовано моральної шкоди ні витрат на правничу допомогу. Апелянт вважає, що судом не було враховано відомостей про особу обвинуваченого при призначенні покарання, а саме, що останній з 2019 по 2022 роки неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння.

Як встановлено судом першої інстанції, 24.09.2021 року близько 04 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу буд. № 2-А по вул. Академіка Амосова у м. Ніжині Чернігівської області, маючи вільний доступ до автомобіля марки BMW-525i, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , з особистих мотивів, з метою незаконного використання автомобіля у власних цілях, запустив двигун указаного автомобіля та поїхав у бік вул. Московської (нині - вул. Станіслава Прощенка) м. Ніжина Чернігівської області, отримавши при цьому реальну можливість розпоряджатися ним, зробивши це всупереч волі власника, не маючи жодних правових підстав володіти, користуватися, керувати і розпоряджатися вказаним транспортним засобом, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 197 576,12 грн.

Заслухавши доповідача, представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, обвинуваченого та прокурора, які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Фактичні обставини по справі та правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються. Не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів виходячи із приписів ч. 3 ст. 404 КПК України.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, як і кваліфікація дій обвинуваченого, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Стосовно доводів апеляційної скарги представника потерпілого про неправильне застосування судом першої інстанції вимог ст. 75 КК України, та як наслідок, призначення обвинуваченому покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі через м`якість, то колегія суддів вважає, що вони не заслуговують на увагу виходячи з нижченаведеного.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Разом із цим, дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно з приписами ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, місцевий суд вищевказаних вимог закону дотримався.

Зокрема, судом першої інстанції при призначенні покарання засудженому було враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, що він молодого віку, раніше не судимий, працевлаштований, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, ставлення обвинуваченого ОСОБА_8 до вчиненого кримінального правопорушення та його поведінку після його вчинення, а саме те, що він визнав вину, відшкодував збитки потерпілому (матеріальну шкоду).

Також суд врахував відсутність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, досудову доповідь та думку потерпілого щодо призначення покарання засудженому.

З урахуванням усіх зазначених обставини та особи винного, суд дійшов висновку, що в даному випадку є всі підстави для застосування до ОСОБА_8 вимог статей 75, 76 КК України зазначивши, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого визнання судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання обставинами, які пом`якшують покарання - щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дане питання було предметом ретельної перевірки судом першої інстанції та отримало належну та ґрунтовну оцінку з якою погоджується і судова колегія.

При цьому слід враховувати, що обвинувачений не покинув місця події, відразу повідомив про скоєне фактичного володільця автомобіля, станом на час розгляду справи в суді відшкодував майнові збитки потерпілому, розкаявся у скоєному, визнав свою вину і згідно обвинувального акту вказані пом`якшуючі обставини були встановлені в ході досудового розслідування.

Посилання представника потерпілого, що обвинувачений розкаявся та відшкодував завдані збитки лише під тиском досліджених доказів, прямо спростовується тим, що ОСОБА_8 неодноразово намагався відшкодувати завдані збитки потерпілому частинами, однак останній відмовлявся від відшкодування збитків частинами, наполягаючи на відшкодуванні відразу повної суми, якої не було у ОСОБА_8 на той час.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з урахуванням усіх обставин кримінального провадження в сукупності, рішення суду першої інстанції про призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням ст. 75 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Разом з тим, в ході апеляційного розгляду, представником потерпілого адвокатом ОСОБА_7 було заявлено клопотання про стягнення з обвинуваченого 24 000 грн. понесених потерпілим під час апеляційного розгляду та надано підтверджуючі документи.

Враховуючи, що процесуальні витрати підлягають обов`язковому стягненню із особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а відшкодування цих витрат є її обов`язком, то вказане клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 витрати на правничу допомогу в розмірі 24 000 (двадцять чотири тисячі) гривень.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4