Справа №296/1182/24
УХВАЛА

Іменем України

04.03.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника власника, користувача майна ОСОБА_4

розглянувши клопотання про арешт майна, внесене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000050 від 25.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2024 року з Корольовського районного суду м. Житомира до Богунського районного суду м. Житомира надійшло для розгляду за підсудністю вказане клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 26.01.2024 в ході особистого обшуку під час його затримання в порядку ст. 208 КПК України: посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 ; службове посвідчення НОМЕР_2 на ім`я молодшого сержанта ДПСУ ОСОБА_7 ; посвідчення до відзнаки «За оборону Києва та Київської області» на ім`я ОСОБА_6 ; посвідчення до відзнаки «За військову доблесть» на ім`я ОСОБА_6 ; тимчасовий реєстраційний талон № НОМЕР_3 на автомобіль марки «Ford Ranger», р.н.з. НОМЕР_4 .

Клопотання ухвалою Богунського районного суду від 15.02.2024 року було повернуто для усунення недоліків.

01.03.2024 прокурор Житомирської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , після усунення недоліків звернувся з клопотання в якому вказано, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомир) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, перебувають матеріали досудового розслідування №0000050 від 25.01.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що 25.01.2024 року близько 23:30 год мешканці м. Києва та Київської області ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , заздалегідь розподіливши між собою ролі, а також підготувавши знаряддя та засоби, а саме: транспортний засіб, зброю, вибухові пристрої, пристрій для розбиття скла, радіостанції, газовий балончик для самооборони, рюкзак, тактичні рукавиці, ніж, використовуючи транспортний засіб марки «Форд Ренджер», зеленого кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , прибули неподалік домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 , де почали проводити заходи по спостереженню за будинком.

В подальшому шляхом візуального спостереження переконались у присутності господаря всередині будинку, близько 00:05 год 26.01.2024 року зайшли на територію даного домоволодіння, а ОСОБА_11 продовжив проводити заходи по спостереженню з автомобіля поблизу домоволодіння. ОСОБА_10 віднайшов на території подвір`я сокиру та спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , шляхом віджиму, відчинили вхідні двері будинку та проникли всередину. Перебуваючи у приміщенні веранди будинку та утримуючи в руках сокиру й інші знаряддя і засоби вчинення кримінального правопорушення, демонструючи їх потерпілому, вчинили погрозу у застосуванні насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_12 .

Разом з тим, одразу на місці вчинення злочину 26.01.2024 року в порядку статті 208 КПК України були затримані ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за підозрою у вчиненні даного кримінального злочину.

Крім того, в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, що мало місце 26.01.2024 о 00 год 08 хв, за результатами проведення особистого обшуку в останнього виявлено та вилучено ряд документів, речей та предметів, а саме:посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ; службове посвідчення НОМЕР_2 на ім`я молодшого сержанта ДПСУ ОСОБА_5 ; посвідчення до відзнаки «За оборону Києва та Київської області» на ім`я ОСОБА_5 ; посвідчення до відзнаки «За військову доблесть» на ім`я ОСОБА_5 ; тимчасовий реєстраційний талон № НОМЕР_3 на автомобіль марки «Ford Ranger», р.н. НОМЕР_4 ; тактичні рукавиці кольору «хакі».

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою забезпечення його збереження, у зв`язку з його використання як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, для запобігання можливості їх приховування, використання, передачі, відчуження, зміни чи знищення, та з метою позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування цим майном, щодо якого існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, необхідно накласти на нього арешт.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити, відповідність майна критеріям зазначеним у статті 98 КПК України пояснити не міг.

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_4 , заперечувала проти клопотання та просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі, долучила відповідне заперечення, в якому зазначила, що вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_5 предмети та речі не є доказом в кримінальному провадженні, не відповідають вимогам ст. 170 КПК України.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Застосування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КК України).

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000050 від 25.01.2024 року здійснюється за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України.

Постановою слідчого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Житомирській області від 26.01.2024 року майно, на яке прокурор просить накласти арешт, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

27.02.2024 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.02.2024, та який продовжено до 60 днів в межах строку досудового розслідування. ОСОБА_5 утримується в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)».

Частина 4 статті 187 КК України передбачає покарання за розбій, спрямований на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах або вчинений організованою групою чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, або поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та карається позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна.

Ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання за носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу та караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту та караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

До клопотання дізнавачем долучено: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, постанову про визначення (заміну) групи прокурорів, копію ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 23.02.2024 року про накладення арешту, витяг з наказу коменданта окремої комендатури оборони і забезпечення Державної прикордонної служби України від 12.09.2022 року № 379 ОС, від 29.01.2024 року №47 ОС, службову та медичну характеристику ОСОБА_5 , протокол огляду місця події від 26.01.2024 року, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів, довідку про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів, протокол обшуку від 26.01.2024 року, протокол обшуку від 26.01.2024 року, постанову про визнання речей, вилучених в ході обшуку, речовими доказами від 26.01.2024 року, постанову про призначення та доручення проведення судової вибухово-технічної експертизи, повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, протокол допиту підозрюваного, ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 27.01.2024 року.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання, оскільки прокурором не доведено причетності вилученого під час обшуку від 26.01.2024 року посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 ; службового посвідчення НОМЕР_2 на ім`я молодшого сержанта ДПСУ ОСОБА_5 ; посвідчення до відзнаки «За оборону Києва та Київської області» на ім`я ОСОБА_5 ; посвідчення до відзнаки «За військову доблесть» на ім`я ОСОБА_5 ; тимчасового реєстраційного талону № НОМЕР_3 на автомобіль марки «Ford Ranger», р.н. НОМЕР_4 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, не доведено можливість використання такого майна як доказу у кримінальному провадженні та потреби кримінального провадження у накладенні арешту на таке майно.

Таким чином, прокурором не доведено, що не накладення арешту на згадувані речі та предмети призведе до знищення та втрати слідів, його пошкодження, псування, знищення або передачі, відчуження третім особам.

Разом з тим, клопотання в частині накладення арешту на тактичні рукавиці кольору "хакі" є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволення.

Керуючись ст. ст. 169, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно вилучене 26.01.2024 року під час особистого обшуку ОСОБА_5 , а саме тактичні рукавиці кольору "хакі".

Ухвала про арешт майна підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1