Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/302/24
Провадження № 1-в/644/85/24
УХВАЛА

Іменем України

02 квітня 2024 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)»,

В С Т А Н О В И В :

До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України. Обґрунтовуючи клопотання захисник посилається на те, що станом на 30.05.2023 засуджений відбув 1/3 частину строку покарання, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив звільнити засудженого ОСОБА_5 умовно-достроково від відбування покарання.

Прокурор заперечував проти задоволення вказаного подання, вказував, що засуджений не довів своє виправлення і його заява є передчасною.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника ОСОБА_4 , просив його задовольнити.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку прокурора, захисника та засудженого, дослідивши матеріали справи, зазначає про таке.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 засуджений 16.08.2021 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 02.06.2021.

З 08.02.2022 відбував строк покарання у ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)». За час тримання в установі характеризувався посередньо, мав одне заохочення, стягнень не мав.

З 09.05.2023 перебував на лікуванні при ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)».

З 15.06.2023 відбуває покарання у ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)». За час тримання в установі характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не має.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Намагається утримувати в чистоті і порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

Намагається приділяти увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. Має два заохочення за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.

Статтею 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, зокрема має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням(поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання(подання)про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6,7(крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні),13-1,14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно із п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України від 26 квітня 2002 року за №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має сама активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що вони не містять об`єктивних даних про те, яким чином засуджений своєю активною діяльністю та системою вчинків довів своє виправлення.

Згідно висновку комісії щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_5 не став на шлях виправлення та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, із врахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи (за підсумком (загальним балом) розділів ІІ-VI), засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки набрав менше 60 балів.

Наявність одного заохочення та відсутність стягнень не свідчить про остаточне виправлення ОСОБА_5 та не можуть слугувати доказом того, що засуджений став на шлях виправлення та заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, встановлених КВК України та ПВР УВП, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, є прямим обов`язком засудженого, який відбуває покарання.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання є передчасним і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через районний суд протягом семи діб з дня проголошення ухвали, а засудженим у той же строк з моменту вручення йому її копії.

Суддя: ОСОБА_1