Справа № 991/3994/24
Провадження 1-кс/991/4031/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей згідно повідомлення про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

10.05.2024 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_2 , в якій він просить зобов`язати керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, згідно вимог ст. 214 КПК України, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його повідомленням про вчинення суддею Комунарського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 109, 111, 442 КК України.

У обґрунтування скарги ОСОБА_2 зазначив, що 10.11.2023 він звернувся із відповідним повідомленням про кримінальні правопорушення до керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. Проте на час складання скарги, відомості за його повідомленням про кримінальні правопорушення до ЄРДР не внесені, що і стало підставою для звернення до слідчого судді.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України.

Статтею 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Таким чином бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Як вбачається зі скарги, ОСОБА_2 просить суд зобов`язати керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за його повідомленням від 10.11.2023 про кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 109, 111, 442 КК України, вчинені, за доводами заявника скарги, суддею Комунарського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті ( ч.ч.1-2 ст.33-1 КПК України).

Згідно вимог примітки ст.45 КК України: «Корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу».

Відповідно до п.п.1 п.2 розділу І Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року, до Реєстру вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а також попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4-5 ч.5 ст.214 КПК України.

Зі змісту зазначених норм видно, що належність кримінального правопорушення до підсудності Вищого антикорупційного суду визначається сукупністю вимог до його предметної підсудності (умов підсудності), які встановлені ч.1 ст.33-1 КПК України, а саме: належністю кримінального правопорушення до переліку корупційних злочинів, зазначених у примітці до ст. 45 КК України або/та кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 206-2, 209, 211, 366-1 КК України та обов`язковою наявністю хоча б однієї з умов, передбачених п.п.1-3 ч.5 ст.216 КПК України.

В свою чергу, ст.ст. 109, 111, 442 КК України, про які зазначає у своїй скарзі ОСОБА_2 , не підсудні Вищому антикорупційному суду.

За такого відсутні підстави для розгляду скарги ОСОБА_2 слідчими суддями Вищого антикорупційного суду.

Слід зазначити, що підсудність чітко визначена законодавством та не підлягає визначенню за вибором заявника скарги.

При цьому підсудність Вищого антикорупційного суду, передбачена КПК України, як суду першої інстанції, апеляційної інстанції та слідчих суддів поширюється виключно на кримінальні провадження, визначені ч. 1 ст. 33-1 КПК України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Право на повноважний суд встановлене статтею 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Статтею 1 Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» встановлено, що Вищий антикорупційний суд: здійснює правосуддя як суд першої та апеляційної інстанцій у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до його юрисдикції (підсудності) процесуальним законом.

Отже, підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя наголошує на тому, що правові норми чинного законодавства України свідчать про те, що суди здійснюють розгляд тільки тих справ, скарг чи клопотань, які їм підсудні.

Слідчий суддя, перевіривши та оцінивши відомості, викладені у скарзі ОСОБА_2 дійшов висновку, що вона не відноситься до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо не підлягає розгляду в цьому суді.

Окрім того, частиною 2 ст. 304 КПК України встановлено випадки, в яких скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора повертається слідчим суддею заявнику, зокрема, у випадку якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Слід зазначити, що до скарги ОСОБА_2 не додано ні копії його повідомлення про кримінальні правопорушення від 10.11.2023, ні доказів направлення чи особистого подання такого повідомлення до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Тож сумнівним є факт звернення ОСОБА_2 до уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Водночас зі скаргою до слідчого судді в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України може звернутися лише визначене законодавцем коло осіб, а саме: заявник, потерпілий, його представник чи законний представник, підозрюваний, його захисник чи законний представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володілець тимчасово вилученого майна, інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Поряд з цим заявником скарги ОСОБА_2 не доведено, що він належить до таких осіб. Жодних доказів на підтвердження того, що заявник скарги має відповідний процесуальний статус, який наділяє його правом подавати скарги в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України до суду не надано.

Таким чином, скарга ОСОБА_2 підлягає поверненню, у тому числі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, як така, що подана особою, яка не має права подавати скаргу.

Наведені висновки відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, який в рішенні від 08.01.2008 щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі «Скорик проти України» вказав, що «право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги».

Відповідно до вимог ч.ч. 1-2 ст. 22 КПК України: «Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом».

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ст. 26 КПК України).

Окрім наведеного, варте уваги і те, що у скарзі ОСОБА_2 зазначає, що із повідомленням про кримінальні правопорушення він звернувся до керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури 10.11.2023.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Таким чином строки, передбачені ч.1 ст.304 КПК України рахуються з моменту вчинення бездіяльності, тобто після спливу 24 годин з моменту отримання заяви про кримінальне правопорушення, а не з моменту коли заявник (скаржник) міг чи повинен був про неї дізнатися.

Процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки (ст.116 КПК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1,2 ст. 117 КПК України встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Ухвала слідчого судді, суду про поновлення чи відмову в поновленні процесуального строку може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Поряд з цим, як вбачається з аналізу рішень Європейського суду, він у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у ст.17 Конвенції.

В рішенні Європейського Суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 зазначено, «що від судів вимагається вказувати підстави для поновлення права на оскарження судового рішення, однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі, проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки вказується на те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження».

Варто наголосити на тому, що законодавцем встановлено, що строки, передбачені ч.1 ст. 304 КПК України рахуються з моменту вчинення бездіяльності, тобто після спливу 24 годин з моменту отримання заяви про кримінальне правопорушення, а не з моменту коли заявник міг чи повинен був про неї дізнатися.

У той же час заявником скарги не ставиться питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Тож, враховуючи тривалість строку між зверненням до САП із повідомленням про кримінальне правопорушення (як стверджує заявник скарги 10.11.2023) та зверненням до слідчого судді зі скаргою від 04.05.2024 (надісланою засобами поштового зв`язку 07.05.2024, згідно відбитку поштового штемпелю на копії конверту), відсутність відомостей про поважні причини пропуску строку на оскарження та відповідно самого клопотання про поновлення такого строку, звернення до неналежного суду з порушенням правил підсудності та не доведення заявником скарги факту звернення до уповноважених осіб САП, слідчий суддя, виходячи із встановлених ст.ст. 7, 22, 26 КПК України засад диспозитивності та змагальності кримінального процесу, дійшов висновку щодо необхідності повернення скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, у відповідності до положень ч. 2 ст. 304 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 331, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей згідно повідомлення від 10.11.2023 про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - повернути особі, яка її подала.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії відповідної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1