Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-кп/4805/608/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали кримінального провадження №295/13577/20 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 травня 2024 року, якою застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 21.07.2024 року, без визначення розміру застави, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронного засобу контролю або без такого. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що ОСОБА_8 , будучи неповнолітнім, дійсно під час судового розгляду справи 18.03.2022 року виїхав за межі України і не повідомив місце свого перебування суду, але це було пов`язано з активними бойовими діями в м .Житомирі. Проте, останній не намагався переховуватися в Польщі, оскільки працював на підставі договору, проживав на орендований роботодавцем квартирі у м. Сехниці. Вказує, що про оголошення ОСОБА_8 у розшук, останньому стало відомо лише в листопаді 2023 року під час затримання в аеропорту Республіки Польща. Звертає увагу на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не доведені, а тому підстав для застосування виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не було. Зазначає, що судом не враховано, що ОСОБА_8 раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, його неповнолітній вік, а тому вважає, що домашній арешт повною мірою забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

В ухвалі суду зазначено, що у провадженні Корольовського районного суду м. Житомира перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , 2004 року народження, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою суду від 21.03.2023 обвинуваченого ОСОБА_8 оголошено в розшук та надано дозвіл на його затримання з метою доставки в суд для обрання запобіжного заходу. Кримінальне провадження зупинено до розшуку обвинуваченого.

Ухвалами суду від 14.07.2023 року, за результатами розгляду клопотання прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 оголошено у міжнародний розшук та обрано останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

25.11.2023 обвинуваченого ОСОБА_8 затримано в аеропорту Польщі.

17.05.2024 на адресу суду надійшло письмове повідомлення заступника директора Департаменту - начальника Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного співробітництва та представництва Міністерства юстиції України ОСОБА_9 , зі змісту якого вбачається, що за інформацією, наданою Департаментом міжнародного співробітництва Національної поліції України, процедуру екстрадиції ОСОБА_8 заплановано здійснити 22.05.2024 року о 14 год 00 хв в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Краківец-Корчова» Львівської області.

23.05.2024 року ОСОБА_8 працівниками поліції доставлено до м. Житомира, з подальшим доставленням до суду.

20.05.2024 року до суду надійшло письмове клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, а тому під тяжкістю можливого покарання у разі доведеності його вини, може переховуватися від суду, що також підтверджується тим, що останній перебував у міжнародному розшуку, оскільки під час судового розгляду залишив територію України, перебував поза межами досяжності правоохоронних органів. Також обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не навчається та не працює, джерела доходів не має, а тому більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи особу ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, під час судового розгляду, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в судові засідання не з`являвся, залишив територію України не повідомивши суду місце перебування, на зв`язок не виходив у зв`язку з чим перебував у міжнародному розшуку, та доведеність прокурором ризиків, передбачених п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, клопотання про участь в судовому засіданні не заявляв. Захисник ОСОБА_7 вважав можливим проводити апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченого. Прокурор покладався на розсуд суду.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

За таких обставин, колегія суддів вважає можливим проводити апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Корольовського районного суду м. Житомира з 11.11.2020 року перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню неповнолітнього ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Останній раз обвинувачений ОСОБА_8 був присутній в судовому засіданні суду першої інстанції 24.01.2022, коли судовий розгляд було відкладено на 23.02.2022, про що останній повідомлений під розписку (а.п.46, 50 т.2). В подальшому обвинувачений ОСОБА_8 в судові засідання не з`являвся, причини неявки не повідомляв, залишив місце проживання, 18.03.2022 перетнув державний кордон України, виїхав до Польщі (а.п.156 т.2), що також підтвердила законний представник обвинуваченого - його мати в судовому засіданні 09.06.2022 (а.п.78 т.2). Остання також повідомила, що їй невідомо, де саме перебуває ОСОБА_8 , який перестав виходити на зв`язок. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 також повідомив, що зв`язку не має з підзахисним і місце перебування останнього йому не відомо (а.п.99 т.2).

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 21.03.2023 обвинуваченого ОСОБА_8 оголошено у розшук та надано дозвіл на затримання останнього (а.п.171 т.2).

Ухвалами цього ж суду від 14.07.2023 обвинуваченого ОСОБА_8 оголошено в міжнародний розшук та обрано щодо останнього запобіжний захід у виді тримання під вартою (а.п.207-208).

25.11.2023 обвинуваченого ОСОБА_8 затримано в аеропорту Польщі та 23.05.2024 доставлено в м .Житомир для розгляду клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , на думку апеляційного суду, судом першої інстанції дотримано вимоги ст.ст. 176-178 183, 194, 331 КПК України.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.

Так, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке є тяжким злочином та під тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, може переховуватися від суду. Більш того, під час судового розгляду обвинувачений залишив місце проживання, не повідомивши суд про місце свого перебування, 18.03.2022 перетнув державний кордон України, виїхавши до Польщі, на зв`язок із судом та із своїм захисником не виходив, у зв`язку з чим був оголошений у міжнародний розшук та затриманий в аеропорту Польщі 25.11.2023 та доставлений в Україну 23.05.2024.

Вказане беззаперечно свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливого переховування обвинуваченого від суду у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтований тим, що обвинувачений ОСОБА_8 не працює, не навчається та джерела доходу не має.

За таких обставин, суд вважав доведеними ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів та вважає неможливим застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з урахуванням особи обвинуваченого, його неналежної процесуальної поведінки та тяжкості покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений, будучи в неповнолітньому віці, виїхав під час судового розгляду за межі України внаслідок активних бойових дій у м. Житомирі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в м. Житомирі не велися активні бойові дії, підстав для виїзду саме за кордон у обвинуваченого не було, а така поведінка обвинуваченого свідчить про неналежне виконання останнім своїх процесуальних обов`язків щодо явки до суду та повідомлення суд про місце свого перебування.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом не враховано, що обвинувачений не переховувався в Польщі, оскільки працював, проживав на орендованій роботодавцем квартирі, нічого не знав про його розшук, а також те, що він позитивно характеризується, має постійне місце проживання в Україні, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки вказане не свідчить про відсутність встановлених ризиків.

Доводи апелянта про те, що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів вважає безпідставними враховуючи перебування останнього в міжнародному розшуку. Крім того, апелянтом не наведено наявність достатніх стримуючих факторів від порушень з боку обвинуваченого своїх зобов`язань в разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відповідно до вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України судом обґрунтовано не визначено розміру застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Таким чином, під час апеляційного розгляду встановлено, що доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування ухвали суду, яка відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422-1 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 травня 2024 року, якою застосовано до обвинуваченого ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 21.07.2024 року, без визначення розміру застави без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :