22 лютого 2024 року м. Запоріжжя
19.02.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, вилучене 15.02.2024 року під час проведення обшуку за місцем проживання громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки "Samsung Galaxy A13 SM-A 135F/ DSN; R58T42STDOB", в корпусі чорного кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з двома сім-картами оператора стільникового зв`язку ПрАТ "ВФ Україна" з абонентським номером НОМЕР_3 та ПрАТ "Київстар" з абонентським номером НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання слідчий послалась на таке.
15.02.2024 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2024 було проведено обшук за місцем проживання громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено речі, перелік яких наведені у клопотанні.
15.02.2024 слідчим винесено постанову про визначення вилучених під час обшуку речей і документів речовими доказами, оскільки вони є матеріальними об`єктами, які зберегли на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження в сукупності з іншими доказами.
Відтак, слідчий просила накласти арешт на вилучене майно, як на речові докази у кримінальному провадженні.
В судове засідання слідчий не з`явилась, подавши заяву про розгляд клопотання без її участі.
Володілець майна, враховуючи неможливість направлення судового виклику в порядку ст. 135 КПК України у строк, зазначений у ч. 1 ст. 172 КПК України, про час і місце розгляду клопотання повідомлявся через слідчого, в судове засідання не з`явився, що не є перешкодою для розгляду клопотання по суті.
Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України.
Розглянувши матеріали клопотання та його доводи, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню, з огляду на таке.
З метою виявлення та вилучення речей і документів, для підтвердження протиправних дій осіб, ймовірно причетних до розслідуваних кримінальних правопорушень, 15.02.2024 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2024 було проведено обшук за місцем проживання громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено речі, перелік яких наведені у клопотанні.
15.02.2024 слідчим винесено постанову про визначення вилучених під час обшуку предметів і документів речовими доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України метою накладення арешту на майно може бути забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частина третя статті 173 КПК України передбачає, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Як свідчать матеріали кримінального провадження, вилучені під час обшуку предмети можуть нести на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також можуть бути знаряддям чи предметом інших протиправних діянь, тобто вони відповідають ознакам речових доказів в розумінні ст. 98 КПК України.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Встановлені під час розгляду клопотання обставини очевидно вказують на те, що з метою забезпечення збереження речових доказів, необхідно накласти арешт на вищевказані предмети, які вилучені під час обшуку, з тимчасовим обмеженням володільця майна у праві володіти, користуватись та розпоряджатись ними.
Водночас слідчий суддя зауважує, що власник майна не позбавлений можливості звернутись в подальшому з клопотанням про зміну або скасування арешту, накладеного на їх майно цією ухвалою.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на майно, вилучене 15.02.2024 року під час проведення обшуку за місцем проживання громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон марки "Samsung Galaxy A13 SM-A 135F/ DSN; R58T42STDOB", в корпусі чорного кольору, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з двома сім-картами оператора стільникового зв`язку ПрАТ "ВФ Україна" з абонентським номером НОМЕР_3 та ПрАТ "Київстар" з абонентським номером НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_5 .
Майно, на яке цією ухвалою накладений арешт, залишити на зберіганні у СУ ГУНП в Запорізькій області.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а у разі оскарження особою, не була присутньої під час її оголошення протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1