Справа № 455/156/24
Провадження № 1-кп/455/106/2024
ВИРОК

Іменем України

22 лютого 2024 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду кримінальне провадження, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 332, частиною 2 статті 332 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи службовою особою, директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРФОЛГ-ТРАНС» (код ЄДРПОУ/РНОКПП: 43476887), дата реєстрації 29.01.2020 за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево вул. Б.Хмельницького, будинок 46, основним видом діяльності якого є надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів та фізичною особою підприємцем, використовуючи службове становище, маючи умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», із подальшими змінами та доповненнями та у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» (далі - Правила перетинання державного кордону), військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років, виїзд за межі України заборонено, вирішив незаконно переправити осіб через державний кордон України.

Так, ОСОБА_3 маючи ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі - ліцензіат), авторизуючись у системі «Шлях» за допомогою особистого кваліфікованого електронного підпису (далі - КЕП), отримував доступ до особистого кабінету ліцензіата та, керуючись Інструкцією, опублікованою на офіційному сайті Укртрансбезпеки (https://dsbt.gov.ua), подавав заяви на внесення військовозобов`язаних осіб до системи «Шлях» як водіїв ФОП ОСОБА_3 і після схвалення поданих заяв - виготовляв пакет документів, необхідний для перетину державного кордону України.

В подальшому, після фіктивного працевлаштування на посаду водіїв та внесення відомостей до системи «Шлях», військовозобов`язані особи здійснювали перетин державного кордону України на одному з транспортних засобів ліцензіата та його дружини ОСОБА_6 через пункт пропуску в межах Львівської або Закарпатської областей.

З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на незаконний перетин кордону, ОСОБА_3 18.10.2022 незаконно переправив громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через державний кордон України, за наступних обставин.

Так, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 фактично не здійснюватиме обов`язки водія транспортного засобу, оскільки не має посвідчення водія категорії «D», «D1», «DE», «D1E», необхідного згідно п.п.2 п.11 Ліцензійних умов для здійснення міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями, не оформивши згідно вимог п. 9 Ліцензійних умов з ним трудового договору, та в порушення вимог ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України не повідомивши центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, використовуючи наданий доступ до системи «Шлях» на сайті https://dsbt.gov.ua, авторизувавшись у системі за допомогою особистого КЕП, 18.10.2022 в особистому кабінеті ліцензіата подав заявку на внесення ОСОБА_7 до системи «Шлях» як нібито працівника ФОП ОСОБА_3 - водія вантажного транспортного засобу марки «VANHOOL» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 .

Після схвалення даної заявки про внесення ОСОБА_7 до системи «Шлях», ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_7 , прибули на автомобілі марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 (на праві приватної власності належить ОСОБА_6 ), під керуванням водія ОСОБА_3 на територію міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса) - Захонь», що розташований в прикордонному населеному пункті - м. Чоп Закарпатської області, де під час проходження прикордонного контролю підставою для пропуску ОСОБА_7 була наявність інформації про нього в системі «Шлях» як водія транспортного засобу марки «VANHOOL» д.н.з. НОМЕР_1 і ОСОБА_7 безперешкодно перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Угорщини 18.10.2022 о 18.32 год. та не повернувся на територію України в строк, передбачений п.2-9 Правил перетинання державного кордону.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачуєтьсяв незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, наданням засобів, усуненням перешкод, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 332 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що у ОСОБА_8 , відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах дії правого режиму воєнного стану, введеного Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», із подальшими змінами та доповненнями, знаючи, що наявність відомостей про нього у системі «Шлях», відповідно до п. 2-9 Правил перетинання державного кордону громадянами України, надасть йому право на безперешкодний перетин державного кордону України та виїзд за межі території України, діючи повторно, організував незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

Так, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 фактично не здійснюватиме обов`язки водія транспортного засобу, оскільки не має посвідчення водія категорії «D», «D1», «DE», «D1E», необхідного згідно п.п.2 п.11 Ліцензійних умов для здійснення міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями, не оформивши згідно вимог п. 9 Ліцензійних умов з ним трудового договору, та в порушення вимог ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України не повідомивши центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, використовуючи наданий доступ до системи «Шлях» на сайті https://dsbt.gov.ua, авторизувавшись у системі за допомогою особистого КЕП, 11.03.2023 в особистому кабінеті ліцензіата подав заявку на внесення ОСОБА_8 до системи «Шлях» як нібито працівника ФОП ОСОБА_3 - водія вантажного транспортного засобу марки «VANHOOL» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 .

Після схвалення даної заявки про внесення ОСОБА_8 до системи «Шлях», ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_8 , прибули на автомобілі марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 (на праві приватної власності належить ОСОБА_6 ), під керуванням водія ОСОБА_3 на територію міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса) - Захонь», що розташований в прикордонному населеному пункті - м. Чоп Закарпатської області, де під час проходження прикордонного контролю підставою для пропуску ОСОБА_8 була наявність інформації про нього в системі «Шлях» як водія транспортного засобу марки «VANHOOL» д.н.з. НОМЕР_1 і ОСОБА_8 безперешкодно перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Угорщини 11.03.2023 о 19.25 год. та не повернувся на територію України в строк, передбачений п.2-9 Правил перетинання державного кордону.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачуєтьсяв незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, наданням засобів, усуненням перешкод, повторно та службовою особою з використанням службового становища, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що у ОСОБА_9 , відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах дії правого режиму воєнного стану, введеного Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», із подальшими змінами та доповненнями, знаючи, що наявність відомостей про нього у системі «Шлях», відповідно до п. 2-9 Правил перетинання державного кордону громадянами України, надасть йому право на безперешкодний перетин державного кордону України та виїзд за межі території України, діючи повторно, організував незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України.

Так, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 , фактично не здійснюватиме обов`язки водія транспортного засобу, оскільки не має посвідчення водія категорії «D», «D1», «DE», «D1E», необхідного згідно п.п.2 п.11 Ліцензійних умов для здійснення міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями, не оформивши згідно вимог п. 9 Ліцензійних умов з ним трудового договору, та в порушення вимог ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України не повідомивши центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, використовуючи наданий доступ до системи «Шлях» на сайті https://dsbt.gov.ua, авторизувавшись у системі за допомогою особистого КЕП, 12.03.2023 в особистому кабінеті ліцензіата подав заявку на внесення ОСОБА_9 до системи «Шлях» як нібито працівника ФОП ОСОБА_3 - водія вантажного транспортного засобу марки «VANHOOL» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 .

Після схвалення даної заявки про внесення ОСОБА_9 до системи «Шлях», ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_9 прибули на автомобілі марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 (на праві приватної власності належить ОСОБА_6 ), під керуванням водія ОСОБА_3 на територію міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса) - Захонь», що розташований в прикордонному населеному пункті - м. Чоп Закарпатської області, де під час проходження прикордонного контролю підставою для пропуску ОСОБА_9 була наявність інформації про нього в системі «Шлях» як водія транспортного засобу марки «VANHOOL» д.н.з. НОМЕР_1 і ОСОБА_9 безперешкодно перетнув державний кордон України в напрямку Республіки Угорщини 13.03.2023 о 05.17 год. та не повернувся на територію України в строк, передбачений п.2-9 Правил перетинання державного кордону.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачуєтьсяв незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, наданням засобів, усуненням перешкод, повторно та службовою особою з використанням службового становища, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що у ОСОБА_10 , відсутні законні підстави для виїзду за межі території України в умовах дії правого режиму воєнного стану, введеного Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», із подальшими змінами та доповненнями, знаючи, що наявність відомостей про нього у системі «Шлях», відповідно до п. 2-9 Правил перетинання державного кордону громадянами України, надасть йому право на безперешкодний перетин державного кордону України та виїзд за межі території України, діючи повторно, організував незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України.

Так, усвідомлюючи, що ОСОБА_10 фактично не здійснюватиме обов`язки водія транспортного засобу, оскільки не має посвідчення водія категорії «D», «D1», «DE», «D1E», необхідного згідно п.п.2 п.11 Ліцензійних умов для здійснення міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями, не оформивши згідно вимог п. 9 Ліцензійних умов з ним трудового договору, та в порушення вимог ч. 4 ст. 24 Кодексу законів про працю України не повідомивши центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, використовуючи наданий доступ до системи «Шлях» на сайті https://dsbt.gov.ua, авторизувавшись у системі за допомогою особистого КЕП, 16.06.2023 в особистому кабінеті ліцензіата подав заявку на внесення ОСОБА_10 до системи «Шлях» як нібито працівника ФОП ОСОБА_3 - водія вантажного транспортного засобу марки «VANHOOL» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 .

Після схвалення даної заявки про внесення ОСОБА_10 до системи «Шлях», ОСОБА_3 17.06.2023 приблизно 05.00 год., зустрівши ОСОБА_11 у м. Львів та попередньо узгодивши з ним його поведінку та дії під час перетину кордону, на транспортному засобі марки «VANHOOL» д.н.з. НОМЕР_3 , посадив ОСОБА_11 як резервного водія даного автомобіля. Однак, прибувши на територію міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Смільниця - Кросценко», що розташований в прикордонному населеному пункті - с.Терло Самбірського району Львівської області, з метою перетину державного кордону України в напрямку Республіки Польща, під час проходження прикордонного контролю ОСОБА_10 як підставу для виїзду вказав наявність інформації про нього в системі «Шлях» як водія, проте у перетині державного кордону України було відмовлено працівниками прикордонної служби.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачуєтьсяв незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, наданням засобів, усуненням перешкод, повторно та службовою особою з використанням службового становища, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України.

18.01.2024 між прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , за участі адвоката ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами даної угоди ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 1 та частиною 2 статті 332 КК України. ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень; зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні;співпрацювати зі стороною обвинувачення, зокрема надати визнавальні покази у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, наданням засобів, усуненням перешкод, вчиненні повторно та службовою особою з використанням службового становища; активно сприяв органу досудового розслідування у розкриттю злочину.

Крім того, сторони погодилися з призначенням ОСОБА_3 покарання за частиною 1 статті 332 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., за частиною 2 статті 332 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі чотири тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68000 грн., без позбавлення права займатися діяльністю з наданням в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, на підставі статті 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань - у виді штрафу в розмірі шість тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 102000 грн., без позбавлення права займатися діяльністю з наданням в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

При погодженні призначення покарання враховувалось те, що ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень, активно сприяв розкриттю злочину, надав визнавальні покази щодо себе, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні обставини, що обтяжують покарання, а також те, що на даний час на території України відбувається війна з Російською Федерацією та Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», необхідністю використання коштів для цілей оборони України, сторони досягли згоди, що підозрюваний ОСОБА_3 має у відповідності до статті 69 КК України понести покарання більш м`яке, ніж передбачено санкцією частини 1 та частини 2 статті 332 КК України, а саме покарання у виді штрафу. Крім того, ОСОБА_3 звернувся із заявою про те, щоб не позбавляти його права займатися діяльністю з надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, оскільки є основним джерелом доходів.

ОСОБА_3 зрозумілі наслідки укладення вказаної угоди, а також підстави та порядок оскарження вироку, яким буде затверджено угоду.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали угоду про визнання винуватості від 18.01.2024 та просили суд її затвердити.

Також, ОСОБА_3 стверджував, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за частиною 1 та частиною 2 статті 332 КК України, щодо якого він визнає себе повністю винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені статтею 473 КПК України, які йому роз`яснені судом.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 вказував на те, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз та не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого ОСОБА_3 , перевіривши угоду на відповідність вимогам статей 472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що угоду слід затвердити.

Так, згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до вимог пункту 2 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено пунктом 1 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Як було встановлено судом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 332 КК України, тобто в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, наданням засобів, усуненням перешкод; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України,в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, наданням засобів, усуненням перешкод, повторно та службовою особою з використанням службового становища. Враховуючи норму статті 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 332 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 332 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені частиною 2 статті 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченим і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Накладені ухвалами слідчих суддів Старосамбірського районного суду Львівської області від 20.06.2023 та 15.08.2023 арешти на майно відповідно до статті 174 КПК України слід скасувати.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись статтями 314, 376, 468-470, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду, укладену 18 січня 2024 року між прокурором Старосамбірського відділу Самбірської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 332 та частиною 2 статті 332 КК України і призначити йому міру покарання: за частиною 1 статті 332 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн., за частиною 2 статті 332 КК України із застосуванням статті 69 КК України у виді штрафу в розмірі чотири тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 68000 грн., без позбавлення права займатися діяльністю з наданням в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, на підставі статті 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань - у виді штрафу в розмірі шість тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 102000 грн., без позбавлення права займатися діяльністю з наданням в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 20.06.2023 на мобільний телефон, марки «Самсунг», ІМЕІ: НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 із сім карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_2 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 15.08.2023 на мобільний телефон марки «Самсунг» НОМЕР_7 , з ІМЕІ: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ; банківські картки «Правекс Банк» НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , «Монобанку» НОМЕР_13 ; чорнові записи; зошит; чеки про перерахунки коштів; накази по о/с про прийняття на роботу директором ТзОВ «ЕРФОЛГ-ТРАНС» ОСОБА_13 ; чорнові записи «про вхід в електронний кабінет платника податків»; чорновий записник «витрати за рейс»; ноутбук марки «НР» сірого кольору; мобільний телефон «Galaxy S22+»; чорнові записи «про прихід, про туризм графік»; трудові книжки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; посвідчення ( НОМЕР_14 ), які належать ОСОБА_3 жителю АДРЕСА_1 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 15.08.2023 на мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY S23» з ІМЕІ: НОМЕР_15 », ІМЕI: НОМЕР_16 ; із сім карткою НОМЕР_17 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; копії наказів по о/с №3, 36, 57 «Про прийняття на роботу директором ТзОВ «ЕРФОЛГ-ТРАНС» ОСОБА_3 ; автомобіль марки «БМВ Х-5» д.н.з НОМЕР_18 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Речовий доказ, а саме: мобільний телефон марки «Самсунг», ІМЕІ: НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 із сім карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель АДРЕСА_2 , який зданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, повернути за належністю ОСОБА_10 .

Речові докази, а саме: автомобіль марки «БМВ Х-5» д.н.з НОМЕР_18 , власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який залишений на зберігання власниці ОСОБА_6 по місцю її проживання; мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY S23» з ІМЕІ: НОМЕР_15 , ІМЕI: НОМЕР_16 , із сім карткою НОМЕР_17 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, повернути за належністю ОСОБА_6 .

Речовий доказ, а саме: копії наказів по о/с №3, 36, 57 «Про прийняття на роботу директором ТзОВ «ЕРФОЛГ-ТРАНС» ОСОБА_3 », які опечатано та поміщено в спец пакет 7165059 та здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області, залишити в матеріалах кримінального провадження №0000302.

Речові докази, а саме:мобільний телефон марки «Самсунг» НОМЕР_7 , з ІМЕІ: НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ; мобільний телефон «Galaxy S22+»; ноутбук марки «НР» сірого кольору; які опечатано та поміщено в спец пакет 3493382 та здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області; банківські картки «Правекс Банк» НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , «Монобанку» НОМЕР_13 ; які опечатано та поміщено в спец пакет PSP3100350 та здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області; повернути за належністю ОСОБА_3 .

Речові докази, а саме: чорнові записи; зошит; чеки про перерахунки коштів; накази по о/с про прийняття на роботу директором ТзОВ «ЕРФОЛГ-ТРАНС» ОСОБА_13 ; чорновий запис «про вхід в електронний кабінет платника податків»; чорновий записник «витрати за рейс»; чорнові записи «про прихід, про туризм графік»; трудові книжки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; посвідчення (ОС-001673), які опечатано та поміщено в спец пакет PSP3100350 та здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області; залишити в матеріалах кримінального провадження №0000302.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1