Справа № 450/2590/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/468/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

Головуючої - судді - ОСОБА_2 ,

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові, в залі судових засідань Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 представника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2023 року про накладення арешту на майно,-

за участю учасників судового провадження:

адвоката ОСОБА_6 ,

встановила:

ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_8 погоджене прокурором Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_9 про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000168 від 22.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Накладено арешт на земельні ділянки із наступними кадастровими номерами, а саме: :01:001:1292 - 0,0196 га; :01:001:1293 - 0,0157 га; :01:001:1294 - 0,0099 га; :01:001:1295 - 0,0099 га; :01:001:1296 - 0,0099 га; :01:001:1297 - 0,013 га; :01:001:1240 - 0,0444 га; :01:001:1254 - 0,0080 га; :01:001:1345 - 0,1363 га; :01:001:1357 - 0,0434 га.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя, зокрема, вказав, що наявні підстави для накладення арешту на земельні ділянки, оскільки слідчим доведено, що, у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, існують ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження цього майна.

На дану ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 представник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1357 площею 0,0434 га та відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна в частині накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1357 площею 0,0434 га, яка належить ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі зокрема зазначає, що як вбачається із оскаржуваної ухвали суду земельна ділянка ОСОБА_7 кадастровий номер :01:001:1357 площею 0,0434 га не визнана речовим доказом в межах кримінального провадження, не відповідає ознакам речового доказу, тому накладення на неї арешту відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є неможливим.

Наголошує, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем права власності на цю земельну ділянку.

Вважає, що накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:1357 площею 0,0434 не відповідає принципам розумності та співмірності із завданнями кримінального провадження та створює тяжкі наслідки для власника майна ОСОБА_7 у вигляді неможливості вільно розпоряджатися своїм майном, яке жодним чином не стосується даного кримінального провадження. Тому суд накладаючи арешт на земельну ділянку ОСОБА_7 порушив вимоги пунктів 5, 6 ч. 2 ст. 173 та ч. 4 ст. 173 КПК України і як наслідок ухвалив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню.

Крім цього зазначає, що ОСОБА_7 не було повідомлено про розгляд клопотання про арешт майна і останній не брав участі у розгляді цього клопотання, 21.03.2024 р. було надіслано копію оскаржуваної ухвали представнику ОСОБА_7 , яка отримана ОСОБА_6 25.03.2024 p., що підтверджується супровідним листом від 21.03.2024 p., копією поштового конверта та інформацією про відстеження поштового відправлення з офіційного сайту Укрпошти. Отже, апеляційна скарга подається в межах строку на апеляційне оскарження.

У судове засідання апеляційної інстанції прокурор не з`явився, подав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі. Водночас, зазначив, що просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги у зв`язку з тим, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000168 скеровано для розгляду по суті в Пустомитівський районний суд 20.02.2024.

За таких обставин, з метою дотримання процесуальних строків, визначених кримінальним процесуальним законом, колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

Як встановлено, станом на 20.10.2023 ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 від 22.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Згідно клопотання, 22.03.2023 до ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_10 , з приводу заволодіння його земельною ділянкою на підставі підроблених документів, чим спричинено йому шкоду на суму 190095 грн. Вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000168 вiд 22.03.2023 та в кримінальному провадженні визначено правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 190 КК України. В ході досудового розслідування 27 березня 2023 було допитано в якості потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив наступне: 02.08.2007 у громадянки ОСОБА_11 він придбав земельну ділянку НОМЕР_4, площею 0,2262 га, яка була розташована на території села Сокільники Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер: :01:001:0519, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки, 02.08.2007 посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, ОСОБА_12 Цільове призначення земельної ділянки - ведення особистого підсобного господарства. Вказана земельна ділянка належала продавцю ( ОСОБА_11 ) на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії IV- ЛВ № 055867 , виданого 17.09.1996 року на підставі рішення Сокільницької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 28.09.1994 і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 352. На підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 02.08.2007 ним було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 23.04.2009, що зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 01:09:458:00154. Із 2007 року по 2023 рік ця земельна ділянка ним не використовувалася. У жовтні 2022 року він вирішив встановити (відновити) межі вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості) для внесення даних про земельну ділянку до Державного земельного кадастру у зв`язку з цим звернувся до землевпорядників. У процесі вирішення його звернення, землевпорядники повідомили, що за даними Публічної кадастрової карти (чи іншими даними, які були у їхньому розпорядженні) вони не можуть відшукати його земельну ділянку і що можливо вона була розділена між іншими особами. В подальшому стало відомо, що у 2021 році громадянка ОСОБА_11 (продавець земельної ділянки), яка відчужила йому земельну ділянку у 2007 році, видаючи себе за власника цієї земельної ділянки, виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відомо, із відповіді з ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 22.03.2023 №29-13-0.2-1262/2-23. Крім того, для того, щоб приховати свої злочинні дії, за нотаріальною заявою ОСОБА_11 від 17.11.2021 року, площу земельної ділянки було змінено із 0,2262 га на 0,1953 га, та отримано кадастровий номер :01:001:1233. Після чого дана земельна ділянка знову розділена на дві земельні ділянки на підставі заяви ОСОБА_11 від 28.01.2022, яка зареєстрована в реєстрі за №327, та отримано наступні кадастрові номера: :01:001:1240 ( ОСОБА_11 на підставі договору купівлі продажу, серія та номер 589, виданий 12.08.2022, продала ОСОБА_13 ), площею 0,0444 га, :01:001:1241 ( ОСОБА_11 на підставі договору купівлі продажу, серія та номер 418, виданий 01.07.2022, продала ОСОБА_14 ), площею 0,1509 га. Вподальшому земельну ділянку :01:001:1241 на підставі заяви ОСОБА_14 від 16.08.2022 поділено на дві земельні ділянки із кадастровими номерами: :01:001:1253, площею - 0,1429 га, 4623686:400:01:001:1254, площею - 0,0080 га. А також з`ясовано, що земельна ділянка із кадастровим номером :01:001:1253, була поділена на вісім земельних ділянок, із кадастровими номерами та площами: :01:001:1291 - 0,0199 га ( ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1006, виданий 16.12.2022, продала ОСОБА_15 ); :01:001:1292 - 0,0196 га ( ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 4623, виданий 08.12.2022, продала ОСОБА_15 ); :01:001:1293 - 0,0157 га; :01:001:1294 - 0,0099 га; :01:001:1295 - 0,0099 га; :01:001:1296 - 0,0099 га; :01:001:1297 - 0,013 га; :01:001:1298 - 0,045 га.

На підставі ухвали слідчого Пустомитівського районного суду Львівської області проведено огляд земельних кадастрові номера яких: :01:001:1291 - 0,0199 га ( ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1006, виданий 16.12.2022, продала ОСОБА_15 ); :01:001:1292 - 0,0196 га ( ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 4623, виданий 08.12.2022, продала ОСОБА_15 ); :01:001:1293 - 0,0157 га; :01:001:1294 - 0,0099 га; :01:001:1295 - 0,0099 га; :01:001:1296 - 0,0099 га; :01:001:1297 - 0,013 га; :01:001:1298 - 0,045 га; :01:001:1240 -0,0444 га, :01:001:1254 - 0,0080 га, які одразу після огляду визнано речовими доказами.

Крім цього в ході досудового розслідування встановлено, що на підставі заяви ОСОБА_7 від 07.08.2023, яку він склав у приватного нотаріуса ОСОБА_16 , яка зареєстрована в реєстрі за № 1500, де вказано, що останній просить об`єднати земельні ділянки, що йому належать, з наступними кадастровими номерами, а саме: 462386400:01:001:2011, :01:001:1246, :01:001:1291, в результаті об`єднання присвоєно кадастровий номер :01:001:1357.

На підставі заяви ОСОБА_14 від 15.05.2013, яку вона склала у приватного нотаріуса ОСОБА_17 , на бланку серія та номер якого НОМЕР_3 , в якій вказує, що являється власником земельних ділянок :01:001:0991 й :01:001:1298, та просить про їх об`єднання, в результаті об`єднання присвоєно кадастровий номер :01:001:1345.

Задовольняючи дане клопотання сторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження № 0000168, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, існують ризики приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження цього майна

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя правильно встановив, що підставами для накладення арешту на майно є положення, що передбачені п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Колегія суддів вважає, що існує сукупність підстав вважати, що вищезазначене майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають важливе доказове значення для даного кримінального провадження.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, такі є належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт, тому враховуючи вищевикладене, правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, відтак клопотання підлягало до задоволення.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Водночас, прокурором ОСОБА_9 долучено до матеріалів скарги копію супровідного листа, з якого вбачається, що обвинувальний у кримінальному провадженні №0000168 від 22.03.2023 скеровано для розгляду по суті в Пустомитівський районний суд Львівської області 20.02.2024.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем права власності на земельну ділянку, то такі доводи апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду не вбачає підставою для незастосування арешту на майно, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги про незаконність накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

При перевірці справи в апеляційному порядку допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, на що покликається адвокат в апеляційній скарзі, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, не виявлено.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

ухвалу слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000168 від 22.03.2023 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 представника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4