Справа 367/3439/22 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/3481/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 березня 2024 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 березня 2024 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України до 18 травня 2024 року з альтернативою внесення застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134 200 грн.

Дане рішення мотивовано високим ступенем ризиків незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та ухиленням від суду, що ґрунтується на відсутності сталих соціальних зв`язків обвинуваченого та підвищеній суспільній небезпечності інкримінованого ОСОБА_6 злочину. Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який судом не встановлено.

В апеляційній скарзі обвинуваченого вказано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений зазначив про те, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме можливість переховування від суду є безпідставним та непідтвердженим стороною обвинувачення. На переконання апелянта, з врахуванням численної практики ЄСПЛ, вказаний ризик зменшився, з огляду на тривалий проміжок часу проведений обвинуваченим під вартою. Також обвинувачений звернув увагу на наявність у нього стійких соціальних зв`язків, який має дружину та малолітнього сина та постійне місце проживання. Щодо ризику переходу на сторону Російської Федерації, обвинувачений зазначив, що прокурором не долучено до клопотання жодних доказів на підтвердження вказаних доводів. Щодо ризику незаконного впливу на свідків, обвинувачений зазначив, що свідки вже допитані, що вказує на не доведення даного ризику стороною обвинувачення. Поряд з цим, апелянт зазначив про безпідставність існування ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення в якому він обвинувачується, оскільки вказаний ризик, на його думку, є суб`єктивним припущенням сторони обвинувачення та не підтверджений жодним доказом. Окрім того, прокурором не доведена, а місцевим судом не перевірена обґрунтованість підозри. Відповідно до обвинувального акту, його обвинувачують за ч. 3 ст. 436-2 КК України, яка встановлює відповідальність за дії, які навіть не заборонені законом, повністю дозволені та гарантуються Конституцією України та міжнародним правом та не можуть бути об`єктом кримінальної відповідальності. Звернув увагу на те, що при визначенні йому розміру застави, місцевим судом не було враховано практику ЄСПЛ, відповідно до якої має оцінюватись матеріальний стан обвинуваченого. Крім того, визначений місцевим судом розмір застави, непосильний для його батьків, які є пенсіонерами. Просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою обрати щодо нього інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Змінити розмір застави на мінімальний, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

У зв`язку із тим, що апелянтом не порушене питання про розгляд справи із участю сторін, апеляційний розгляд даного судового провадження проведений за правилами ч.4 ст. 4221 КПК України без участі сторін.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Колегія суддів зважає на те, що питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого було вирішене на стадії судового провадження. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судовими інстанціями на стадії досудового розслідування неодноразово визнавалась обґрунтованість підозри, що давало підстави для ухвалення як рішення про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і під час продовження строку тримання під вартою. Відповідні ухвали слідчих суддів не були змінені чи скасовані. Обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акту шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою на стадії судового провадження та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції при вирішенні зазначеного вище питання були враховані тяжкість вчиненого злочину, суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, а також інші обставини кримінального провадження. Ці обставини привели суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про наявність ризику того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду. У зв`язку із цим, суд першої інстанції із підстав, передбачених законом ухвалив рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, належним чином його мотивувавши. Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає засадам законності, обґрунтованості та вмотивованості, із цим рішенням колегія суддів погоджується у повному обсязі.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не містить доводів, які би указували на незаконність та не обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Так, висновок суду першої інстанції про доведеність ризику переховування обвинуваченого від суду ґрунтується на даних про особу обвинуваченого із урахуванням тяжкості та обставин вчинення злочину. Матеріали кримінального провадження не містять даних про наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків такої міцності, які можуть запобігти ризику переховування обвинуваченого від суду. Із урахуванням тяжкості вчиненого злочину та обставин його вчинення, кількості процесуальних дій, необхідних для проведення розслідування та судового розгляду сумарний строк протягом якого обвинувачений тримається під вартою не можливо визнати таким, який відповідає критерію надмірності. Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що є доведеним існування ризику ухилення обвинуваченого від суду. В умовах суспільно-політичної обстановки у державі, введення військового стану та існування непідконтрольних державі територій ступінь ризику ухилення обвинуваченого від суду є надзвичайно високим, а існування цього ризику достатнім для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого в частині надмірності визначеної застави у якості альтернативного запобіжного заходу, не визнаються переконливими колегією суддів. Ступінь констатованих ризиків, тяжкість та фактичні обставини злочину, поставленого у вину ОСОБА_6 , у взаємозв`язку із визначеним розміром застави, який близький до середньої межі, визначеної до тяжкості злочину, обвинувачення за яким пред`явлене ОСОБА_6 , не дають підстав для висновку про надмірність визначеного розміру застави.

Наведене указує на необґрунтованість доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 березня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 відповідає вимогам закону, підстав для її скасування чи зміни колегія суддів не знаходить у зв`язку із чим залишає ухвалу без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422? КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 березня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 18 травня 2024 року залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ

__________________ _______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4