У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 , яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про скоєне кримінальне правопорушення,

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі представник Міністерства юстиції України просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осіб Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві внести до ЄРДР відомості викладені в заяві Міністерства юстиції України від 26.04.2024 року та розпочати досудове розслідування.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 , яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про скоєне кримінальне правопорушення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що як слідчий суддя, так і особа, чия бездіяльність оскаржуються здійснили поверхневий та абсолютно формальний аналіз заяви Міністерства юстиції України. З огляду на те, що Європейський Суд виносить рішення проти держави, а не конкретних фізичних/юридичних осіб, та встановлює порушення Конвенції, яка є частиною національного законодавства України, Міністерство юстиції України немає можливості встановити внаслідок чиїх саме дій завдано збитків Державному бюджету України та більш конкретні обставини вчинення вказаних дій.

Наголошує, що Міністерством юстиції України в своїй заяві було зазначено конкретні обставини про кримінальні правопорушення (відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення), які є хоч і неповними, але достатніми у вказаних правовідносинах, зокрема, для попередньої кваліфікації та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та належного проведення досудового розслідування.

Зазначає, що викладені в заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

26.04.2024 року Міністерство юстиції України направило до Державного Бюро розслідувань заяву №63867/9.1.4/15-24 про скоєні невстановленими посадовими особами органів державної влади (зокрема суддів та працівників правоохоронних органів) кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. 364, 365, 367 КК України.

Оскільки відомості про скоєння злочину до ЄРДР внесені не були, 31.05.2024 року представник Міністерства юстиції України ОСОБА_4 , звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва зі вказаною скаргою , в якій просила зобов`язати уповноважених осіб Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві внести до ЄРДР відомості викладені в заяві Міністерства юстиції України від 26.04.2024 року та розпочати досудове розслідування.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя вказав, що в супереч вимогам ст.214 КПК України, заява про вчинення злочину від 26.04.2024 року не містить викладу обставин та будь-яких об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.364, 3 65, 367 КК України, виходячи з їх складу (об`єктивної та суб`єктивної сторони), а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Апелянт представник Міністерства юстиції України ОСОБА_4 просила розглядати апеляційну скаргу без її участі, в порядку письмового провадження.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, 26.04.2024 року Міністерство юстиції України направило до Державного Бюро розслідувань заяву №63867/9.1.4/15-24 про скоєні невстановленими посадовими особами органів державної влади (зокрема суддів та працівників правоохоронних органів) кримінальні правопорушення передбаченні ст.ст. 364, 365, 367 КК України.

У своїй заяві, уповноважена особа Міністерства юстиції України зазначила, що 19.10.2023 року Європейським судом розглянуто справу «Сиротенко та інші проти України», зокрема і за заявою ОСОБА_6 №47973/21, та прийнято рішення, яким встановлено порушення Державою України пункту 1 статті 6 , статті 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та зобов`язано сплатити заявниці 1500 євро, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди та компенсації судових витрат. Вказані порушення було допущено невстановленими посадовими особами органів державної влади (зокрема суддів та працівників правоохоронних органів), з урахуванням надмірної тривалості кримінального провадження.

На виконання рішення Європейського суду, з Державного бюджету України, ОСОБА_6 було перераховано 60619,50 грн.(еквівалент 1500 євро), що підтверджується платіжним дорученням №421 від 15.12.2023 року. Виплачені кошти є збитками Державного бюджету України. Встановлені факти, на переконання заявника, свідчать про наявність обставини скоєння кримінальних правопорушень.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що в супереч вимогам ст.214 КПК України, вона не містить викладу обставин та будь-яких об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.364, 365, 367 КК України, виходячи з їх складу (об`єктивної та суб`єктивної сторони). Оскільки, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, визначених статтями 364, 365, 366 КК України, є завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. А відповідно до прим. 3 ст.364 КК України істотною шкодою у вказаних статтях КК вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Разом з тим, відповідно до заяви, ОСОБА_6 , на виконання рішення Європейського суду з прав людини, було виплачено 60619,50 грн., а отже відсутня ознака об`єктивної сторони зазначених кримінальних правопорушень, а саме спричинення істотної шкоди.

З таким рішенням слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, згідно ч.1 ст.11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року відмітив, що КПК передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, з урахуванням викладеного, заява Міністерства юстиції України про вчинення кримінального правопорушення за своїм змістом та суттю, на думку колегії суддів, не є повідомленням про злочин, оскільки не містить викладу обставин та будь-яких об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст.364, 365, 367 КК України, виходячи з їх складу (об`єктивної та суб`єктивної сторони).

За такого, відсутні підстав для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань обставин викладених в заяві Міністерства юстиції України від 26.04.2024 року.

Посилання апелянта на те що, викладені в заяві відомості про вчинення кримінального правопорушення підлягали обов`язковому внесенню в ЄРДР та слідчий повинен був розпочати досудове розслідування, є неспроможними з огляду на наступне. Так, аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

При цьому зміст частини першої зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним

Кодексом України.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок зареєструвати заяву не є обов`язком зареєструвати відомості з цієї заяви в Єдиному реєстрі досудових розслідувань та законодавцем чітко розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та прийняття і реєстрації відповідних заяв, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження та дійшов обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб, щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення.

З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_4 , з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, а тому апеляційна скарга є необґрунтованою, і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 303, 404, 406, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України ОСОБА_4 на бездіяльність старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 , яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про скоєне кримінальне правопорушення, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді