Справа № 449/699/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/28/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції з ДУ «Львівська УВП №19», кримінальне провадження № 0000005 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 22.11.2023 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тернопіль, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, раніше не судимого,

обвинуваченогоу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

встановила:

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 22.11.2023, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується з часу його фактичного затримання, тобто з 07.01.2023 року.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просить вирок змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за скоєне кримінальне правопорушення, за ч.2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69, 75 КК України.

Вважає вирок надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного, а тому таким, що підлягає зміні.

Свої вимоги мотивує тим, що посилання суду першої інстанції у оскаржуваному вироку на відсутність щирого каяття ОСОБА_7 не відповідає дійсності. Оцінка суду про ненадання допомоги потерпілій безпосередньо після нанесення тілесних ушкоджень на його думку є хибною, оскільки остання такого втручання не потребувала. Важливою гарантією дотримання прав підозрюваного,а обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості

Апелянт зазначає, що з урахуванням наданих обвинуваченням і досліджених судом доказів, можна прийти до висновку, що стороною обвинувачення не надано суду достатніх переконливих доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Згідно матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 покарання, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого засудженим кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК, відноситься до тяжких злочинів; особу засудженого; обставини, що пом`якшують покарання; відсутність обтяжуючих обставин та прийшов до висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 121 КК. Однак судом першої інстанції не встановлено всіх обставин, що пом`якшують покарання.

Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину як окремі обставини, що пом`якшують покарання, оскільки, виходячи зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 66 КК, вони є самостійними обставинами, які пом`якшують покарання. Врахування кожної з них при призначенні покарання, за умови встановлення їх наявності у кримінальному провадженні, є обов`язковим для суду, незалежно від тяжкості вчиненого злочину та повторності його вчинення.

Вказані форми посткримінальної поведінки особи свідчать про те, що в особі винного відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. Визнання даних обставин такими, що пом`якшують покарання, стимулює осіб, які вчинили злочини, до критичної переоцінки своєї діяльності, а також сприяє своєчасному розкриттю злочинів.

Ці обставини, а також дані про особу ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризувався позитивно, має міцні соціальні зв`язки, які, в своїй сукупності та співвідношенні, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та свідчать, що призначення йому судом покарання, за ч.2 ст. 121 КК, навіть у мінімальному розмірі, встановленому в санкції вказаної частини статті, у даному випадку є явно недоцільним і несправедливим, а тому є всі підстави для застосування до ОСОБА_7 вимог ст. 69 КК України. При визначенні ступеню вираженості ознак складу злочину враховується, що потерпіла тривалий час зловживала спиртними напоями, не працювала, жила на кошти ОСОБА_7 , практично не допомагала ОСОБА_7 у веденні спільного господарства. Вказане відбувалось на протязі тривалого періоду часу (років). Це визначає ступінь вираженості ознак складу злочину. Причиною злочину став лише один конкретний вчинок. Небажання потерпілої займатися підготовкою до Святої вечері і Різдва на думку сторони захисту є обставиною, що пом`якшує покарання. Тому що вся попередня поведінка потерпілої створює загальне уявлення про обставини конкретного злочину, а вчинок, який спровокував вчинення злочину, чітко характеризує обстановку вчинення злочину.

Апелянт покликається, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є визнання вини в повному обсязі, його щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину. На утриманні у ОСОБА_7 перебуває син Назар, який навчається вищому навчальному закладі та потребує підтримки. У матеріалах справи відсутні майнові та інші претензії від потерпілих, наявне добровільне відшкодування шкоди завданої потерпілим внаслідок вчиненого злочину. За час проведення досудового слідства ОСОБА_7 вже багато разів пошкодував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей. ОСОБА_7 у скоєному проявив щиросердне розкаяння. Факт знаходження обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння матеріалами справи не доведено, доказів перебування обвинуваченого у стані сп`яніння під час скоєння ним кримінального правопорушення немає. Характеризуючи особистість ОСОБА_7 слід зазначити, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується виключно позитивно; має стійкі соціальні зв`язки; на обліку у наркологічному диспансері та лікаря психіатра не перебуває.

Відтак захисник вважає, що з урахуванням усіх вказаних вище характеристик та обставин суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_7 менш суворе покарання. На підставі принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, враховуючи інформацію про особистість підсудного, наявність пом`якшуючих обставин покарання та відсутність обтяжуючих обставин, апелянт вважає, що достатнім у даному випадку було б покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу, у період часу з 31.12.2022 до 05.01.2023, перебуваючи 05.01.2023 у стані алкогольного сп`яніння, під час побутового конфлікту із своєю дружиною ОСОБА_10 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, керуючись умислом, спрямованим на спричинення останній тілесних ушкоджень, використовуючи свою фізичну перевагу над ОСОБА_10 , розуміючи та бажаючи завдати фізичного болю останній, умисно, протиправно наніс їй численні удари у ділянку знаходження життєво важливих органів чим спричинив останній закриту черепно-мозкову травму у вигляді трьох синців та двох саден на голові, чотирьох крововиливів на внутрішній поверхні м`яких покровів голови, субдуральної гематоми у вигляді пластинчастого скупчення згортку крові темно-червоного кольору об`ємом близько 50 мл в правій потиличній ділянці, субдуральної гематоми у вигляді пластинчастого скупчення згортку крові темно-червоного кольору об`ємом близько 100 мл в лівих скроневій, тім`яній та потиличній ділянках, крововиливів під м`які мозкові оболонки правої потиличної ділянки, в речовину головного мозку правої скроневої ділянки, під м`які мозкові оболонки правої півкулі мозочка, лівої скроневої ділянки, лівої потиличної ділянки, лівої півкулі мозочка, в речовину головного мозку лівого бокового шлуночка та довгастого мозку. Згідно висновку експерта дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_10 06.01.2023 близько 04.00 год.

Також ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 п`ять синців на правій верхній кінцівці, два синці на лівій верхній кінцівці, синець на животі та синець на правій нижній кінцівці, закритий повний поперечний перелом VIII-го ребра зліва по задній аксілярній лінії, які утворилися від дії тупого (тупих) предмету (предметів), могли виникнути в період від однієї до п`яти діб до моменту настання смерті, мають ознаки: синці легкого тілесного ушкодження, а перелом ребра - тілесного ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я та не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті.

Таким чином, вищевказаними діями, ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 умисне тяжке тілесне ушкодження (умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння), що спричинило смерть потерпілої, тобто скоїв кримінального правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України.

Заслухавши доповідача, думку захисника адвоката ОСОБА_6 , підтриману обвинуваченим ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_9 про задоволення апеляційних вимог, зокрема не позбавляти обвинуваченого волі, міркування прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити у задоволенні апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 , як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження (умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння), що спричинило смерть потерпілої, тобто скоїв кримінального правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину ґрунтується на даних встановлених у судовому засіданні, зокрема у показаннях самого обвинуваченого, показаннях свідків, яким суд надав віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості. Крім того, вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні та описаними у вироку письмовими доказами, висновками експертів.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини подій, які є в матеріалах кримінального провадження. Здійснивши детальний аналіз наявних у справі доказів, з врахуванням визнання ОСОБА_7 вини у скоєному, суд першої інстанції зробив висновок про те, що вина ОСОБА_7 повністю підтверджена дослідженими судом доказами.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд врахував обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, його вік, та дійшов висновку про необхідність призначити підсудному покарання у вигляді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційні вимоги захисника обвинуваченого про необхідність призначення ОСОБА_7 меншу міру покарання у виді позбавлення волі з врахуванням вимог ст. 69 КК України оскільки є пом`якшуючі вину обставини та відсутні обставини що обтяжують покарання.

В суді апеляційної інстанції з`ясовано у прокурора те, що факт перебування ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи немає підтвердження.

Потерпілий ОСОБА_9 , як в суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції, просить застосувати до батька - ОСОБА_7 , покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі оскільки він допомагає сину Назарію, який навчається та мав ваду серця, а тому потребував лікування.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 наголосив, що ОСОБА_7 фактичну сам виховував дітей, дружина тривалий час вживала алкоголь, працювати та лікуватися від алкогольної залежності не бажала, домашніми справами не переймалася, що власне стало причиною конфлікту, оскільки події відбулися перед ОСОБА_11 05 січня 2023 року. На момент смерті ОСОБА_10 в її крові було виявлено алкоголю 2,62 проміле. Адвокат просить звернути суд апеляційної інстанції увагу на те, що ОСОБА_7 від досудового розслідування не уникав, сам повідомив про смерть дружини в поліцію, на слідчому експерименті все показав, тобто всіляко сприяв розкриттю злочину. Після скоєного щиро розкаявся, отримав осуд сусідів, суспільства, що дуже його гнітить, тобто сам себе все покарав за вчинене.

Обвинувачений ОСОБА_7 висловився в суді апеляційної інстанції та щиро розкаявся, оскільки дуже жалкує про вчинене так як це радикально змінило життя його родини. Просить не суворо його карати та не позбавляти волі, тобто не ізольовувати від суспільства, щоб мати можливість допомагати своїм дітям та батькам, які є особами похилого віку.

Відповідно до ст. 65 КК України суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходив не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а й з надання можливості засудженому виправитись та запобігти вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд апеляційної інстанції вважає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є виваженим та призначено відповідно до вимог закону та ст. 65 КК України, однак колегія суддів вважає , що за своїм видом та розміром є засуворим, оскільки всі покликання сторони захисту суд відхилив та не прийняв їх як пом`якшуючі обставини для можливості застосування вимог ст. 69 КК України. При цьому судом першої інстанції було враховано, що значна частина досліджених судом доказів провини обвинуваченого не є прямими.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Необхідною умовою застосування ст. 69 КК України має бути наявність кількох (двох і більше) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної (позиція ВС провадження 51-329км18).

У ч. 1 ст. 66 КК України наведено перелік обставини, що пом`якшують покарання, однак ч.2 цієї статті передбачає, що суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Враховуючи дану норму, суд апеляційної інстанції вважає, пом`якшуючою обставиною - знаходження на утриманні обвинуваченого неповнолітнього сина та похилого віку батьків. А також висловлене ОСОБА_7 щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Враховуючи зазначені вище вимоги чинного кримінального законодавства, а також те, що ОСОБА_7 вину у скоєному визнав в повному обсязі, у справі відсутні підтвердження обтяжуючих обставин, а тому є підстави для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Таке покарання буде законним, справедливим і таким, що сприятиме його перевихованню та попередженню вчиненню нових злочинів.

Апеляційні покликання захисника про можливість застосування до ОСОБА_7 ст. 75 КК України не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Таким чином апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволенню, а вирок суду першої інстанції до зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 22.11.2023 року яким ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий:

Судді: