Справа № 729/1469/23
1-кп/729/38/24 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000648 від 19.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Парасковіївка, Артемівського району, Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, фактично проживаючо за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Бобровицького районного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого був продовжений судом на 60 днів і закінчується 06 липня 2024 року.

Прокурор у судовому засіданні надав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначив, що більш м`які запобіжні заходи не можуть бути обрані, оскільки не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнає себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення. Вважає, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що саме він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_6 та при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння. Заперечував проти продовження строку тримання його під вартою, намірів переховуватися від суду не має, тому просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримала позицію свого підзахисного, заявила клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, із зазначених ним підстав.

Розглянувши клопотання прокурора та думку сторони захисту, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За правилами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3-3 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України та враховано судом при вирішенні клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою, суд врахувує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

В судому засіданні встановлено, що ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 07 травня 2024 року запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого продовжено до 06 липня 2024 року включно.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Судом враховується, що не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які також неодноразово враховувались судом при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Зокрема, на думку суду, не зменшився та продовжує існувати ризик переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи в стані алкогольного сп`яніння, зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 15.03.2023 №764- проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасово проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , на даний час ніде не працює, не має міцних соціальних зав`язків, а тому, з метою уникнення покарання може залишити своє місце проживання і переховуватись від суду.

Також, не зменшились ризики іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може бути виражено у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінальних правопорушень, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій чи підбурювання вже допитаних свідків до зміни своїх свідчень та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні злочину з невиправданою агресією щодо інших осіб, а тому останній може повторно вчинити злочин проти життя та здоров`я інших осіб.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні, по якому ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення, до закінчення строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого не буде завершено, оскільки не допитаний експерт.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Також судом не встановлено будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого на даному етапі судового розгляду.

Суд не погоджується з доводами сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу в зв`язку з відсутністю належних доказів вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України з огляду на таке.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тому, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу з огляду потреб судового провадження.

Отже, вирішуючи дане питання судом встановлено, що з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 та до моменту вирішення вищезазначеного клопотання прокурора не змінилися обставини, які були підставою для обрання цього запобіжного заходу та неодноразового його продовження, що дає суду підстави вважати, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_3 менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе належним чином запобігти наявним ризикам, що призведе до неможливості розгляду справи в розумні строки.

Суд вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинення та запобігання ймовірним ризикам у майбутньому, а отже продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, що відповідає і є співрозмірним тяжкості і характеру кримінально-протиправного діяння, яке інкримінується останньому. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

За таких обставин, суд вважає клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу є обґрунтованим.

Беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на інший не пов`язаний з триманням під вартою.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.

Одночасно, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченому розмір застави.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 331, 372, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , за ч.2 ст.121 КК України задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відносно ОСОБА_3 на 60 днів до 25 серпня 2024 року включно з утриманням його в державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та направити уповноваженій службовій особі у місця ув`язнення.

Кримінальне провадження відкласти на 10 липня 2024 року на 14 год. 30 хв. для допиту експерта ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1