1Справа № 335/7795/22 1-кп/335/260/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №9 в м. Запоріжжі, кримінальне провадження № 0000254 від 01.06.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, непрацюючого, неодруженого, який не має на утриманні будь-яких осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 19.02.2008 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 , ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 06.05.2011 по відбуттю покарання; 02.11.2012 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 2 роки. Знятий з обліку в органі пробації 29.10.2021 у зв`язку з новим засудженням; 18.08.2021 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 309, ст. 395 КК України до 3 років позбавлення волі, ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 01.06.2022 приблизно о 16 годині 51 хвилин, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, діючи всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995, знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , знайшов на землі згорток з ізоляційної стрічки зеленого кольору з невідомою речовиною в середині. Усвідомлюючи, що даний згорток містить в собі психотропну речовину, а також спосіб її передачі та фасування, ОСОБА_4 , підняв його з землі, тим самим придбав психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, та поклав до лівої кишені надягнених на себе джинсових брюк, де став незаконно зберігати при собі без мети збуту.

Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел ОСОБА_4 , незаконно зберігаючи при собі придбану психотропну речовину, направився в напрямку проїзної частини по вул. Перемоги у м. Запоріжжя, але одразу був зупинений працівниками поліції, якими в ході проведення огляду місця події, в період часу з 17 години 20 хвилин до 17 години 45 хвилин вказаного дня, у останнього вилучено згорток з ізоляційної стрічки зеленого кольору з порошком білого кольору, яка відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-22/5199-НЗПРАП від 08.06.2022, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальна маса якої в перерахунку на основу складає 0,3469 г..

«PVP» згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року, віднесено до категорії особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у скоєному злочині винуватим себе не визнає повністю, пояснив, що у червні 2022 року він перебуваючи у Вознесенівському районі м. Запоріжжя знайшов закладку з наркотичним засобом, який знаходився у згортку обмотаному ізолюючою стрічкою. Те, що це є наркотичний засіб він достеменно знав, оскільки неодноразово бачив такі згортки у м. Запоріжжі та й орієнтується у їх вигляді. Знає, що в таких згортках може знаходитись наркотична речовина, яку називають «сіль». Він тоді перебував у стані алкогольного сп`яніння і не зовсім віддавав собі відлік в тому, що піднявши цей згорток та поклавши його собі до кишені може наразити себе на небезпеку бути затриманим працівниками поліції. Метою того, що він взяв цей згорток було віддати його працівникам поліції. Для цього він і пішов шукати таких працівників біля торгівельного центру «Амстор» по вул. Перемоги. Раніше він знав, що біля цього магазину завжди чергують поліцейські, з якими він знайомий. Підійшовши до працівників поліції він їм показав згорток і хотів віддати, але вони викликали слідчу групу. Приїзду слідчих вони чекали близько півтори години. Увесь цей час згорток з наркотичною речовиною був у нього в кишені джинсів. Коли приїхала слідча група, то у присутності понятих він віддав згорток працівникам поліції. Те, що він при цьому пояснив, що придбав таку речовину на сайті для власного вживання не відповідає дійсності, оскільки так говорити його попрохали самі ж поліцейські. Він на це погодився, оскільки йому обіцяли, що як покарання до нього буде застосовано штраф, так як вага згортка була невеликою. Після того як слідчі зважили згорток, то виявилося, що його вага дозволяє притягнути його до кримінальної відповідальності, але цього він перед тим не знав і повністю довірився знайомим поліцейським розраховуючи на адміністративне стягнення. Вважає себе невинуватим та не розуміє чому його судять.

Не зважаючи на повне не визнання обвинуваченим своєї винуватості, його вина повністю доведена наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом доказами, зокрема:

- витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні за № 0000254 від 01.06.2022, відповідно до якого 01.06.2022 року до відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_2 біля торгівельного центру «Амстор» виявлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігав при собі невстановлену речовину без мети збуту (а.с.185, Т.1);

- рапортом оператора чергової частини ОСОБА_6 від 01.06.2022 про те, що 01.06.2022 року о 16.51 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 01.06.2022 о 16:48 за адресою: АДРЕСА_2 , повідомив оперуповноважений ВП- АДРЕСА_3 » виявили громадянина зі слів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на питання чи є заборонені речовини відповів, що є «сіль». Очікують групу СОГ. Заявник: Кордобан, тел. НОМЕР_1 (а.с.187, Т.1).

- протоколом огляду місця події від 01.06.2022, з фототаблицею та оптичним лазерним диском «CD-R», в ході якого оглянуто ділянку пішохідної території за адресою: АДРЕСА_2 , а саме торгівельного центру «Амстор», та встановлено, що на вказаній території виявлено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який одягнений у білу кепку, чорну футболку, сині джинси та взутий в сірі сандалі. На запитання дізнавача: «Чи має при собі заборонені в обігу речовини», гр. ОСОБА_4 повідомив, що в лівій наріжній кишені одягнених на нього джинсів зберігається для власного вживання наркотична речовина «сіль» в полімерній стрічці. Заборонену речовину гр. ОСОБА_4 добровільно видав працівникам поліції та помістив до паперового конверту (а.с. 191, Т.1);

- відеозаписом дослідженим в судовому засіданні, з якого вбачається, що ОСОБА_4 , в присутності двох понятих, самостійно видав згорток з ізолюючою стрічкою зеленого кольору, при цьому надав пояснення, що він придбав цей згорток через мережу Інтернет для власного вживання. З його боку будь-яких зауважень чи доповнень як до протоколу огляду місця події, так і ведення відеофіксації заявлено не було (а.с.198 Т.1, а.с. 36, Т.2).

- постановою про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 01.06.2022 оптичного лазерного диску «CD-R», із записаним на ньому відеозаписом огляду за адресою: вул. Перемоги, буд. 64 біля ТЦ «Амстор» від 01.06.2022, наданого дізнавачем сектору дізнання відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_7 (а.с. 197, Т.1).

- постановою про призначення судово-хімічної експертизи за експертною спеціальністю дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів від 02.06.2022, відповідно до якої постановлено призначити судово-хімічну експертизу за експертною спеціальністю дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, до проведення якої залучити експертів Запорізького НДЕКЦ МВС України (а.с. 199-201, Т.1).

- висновком експерта за результатами проведення судово-хімічної експертизи за експертною спеціальністю дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/108-22/5199-НЗПРАП від 08.06.2022, згідно якого наданий порошок білого кольору в середині зіп-пакета, обмотаного полімерною стрічкою зеленого кольору, який вилучено у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 біля торгівельного центру «Амстор», містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено. Зазначена особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено-PVP, маса якої складає 0,3469 г (в перерахунку на основну) (а.с. 204-206, Т. 1);

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 11.06.2022, відповідно до якої один спецпакет № 3700956, в якому знаходиться психотропна речовина обіг якої заборонено PVP масою 0,3469 г, передано на зберігання до камери схову ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області (а.с. 207-208, Т.1);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.06.2022, відповідно до якого гр. ОСОБА_4 відмовився від огляду (а.с.209, Т.1).

Від виклику свідків прокурор в судовому засіданні відмовився. Сторона захисту на їх виклику не наполягала. За таких обставин, враховуючи принципи змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, безпосередності і диспозитивності, така відмова була прийнята судом.

На підставі досліджених судом доказів, суд приходить до висновку, що докази по справі є належними, допустимими, достовірними, достатніми які повністю доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні злочину.

Також, суд констатує, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним виготовленням та зберіганням наркотичних засобів, достеменно знаючи, як виглядають такі речовини, будучи обізнаний зі способами їх вживання, відмову обвинуваченого від огляду на стан наркотичного сп`яніння беззаперечно свідчить про належність вилучених у нього речей, а саме згортку з психотропною речовиною загальною вагою вагою 1,25 грамів, обвинуваченому.

На переконання суду, в ході судового розгляду прокурором надано беззаперечні докази винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Версія сторони захисту про те, що вказаний згорток з речовиною належить невідомим особам та він його просто знайшов і не мав мети вживати таку речовину, не підтверджується жодними доказами. Тому суд до цих показів обвинуваченого відноситься критично, як до таких, що надані з метою уникнення відповідальності.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Ці докази свідчать про те, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимий за скоєння злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, знову, повторно, скоїв злочин, а саме 01.06.2022 приблизно о 16 годині 51 хвилин ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, діючи всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15.02.1995, знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , знайшов на землі згорток з ізоляційної стрічки зеленого кольору з невідомою речовиною в середині. Усвідомлюючи, що даний згорток містить в собі психотропну речовину, а також спосіб її передачі та фасування, ОСОБА_4 , підняв його з землі, тим самим придбав психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, та поклав до лівої кишені надягнених на нього джинсових брюк, де став незаконно зберігати при собі без мети збуту.

Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел ОСОБА_4 , незаконно зберігаючи при собі придбану психотропну речовину, направився в напрямку проїзної частини по вул. Перемоги у м. Запоріжжя, але одразу був зупинений працівниками поліції, якими в ході проведення огляду місця події, в період часу з 17 години 20 хвилин до 17 години 45 хвилин вказаного дня, у останнього вилучено згорток з ізоляційної стрічки зеленого кольору з порошком білого кольору, яка відповідно до висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/108-22/5199-НЗПРАП від 08.06.2022, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальна маса якої в перерахунку на основу складає 0,3469 г..

Тому, суд дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, що ним вчинено тяжкий злочин.

З даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що він має визначене постійне місце проживання та реєстрації, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, не має на утриманні неповнолітніх осіб та осіб похилого віку, не працював, на обліку у лікарів нарколога або психіатра не перебуває, але має засудження, зокрема, за вживання наркотичних засобів, раніше неодноразово судимий, перебував на обліку в органі пробації як особа щодо якої визначено іспитовий термін.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого та знижують суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, не встановлено.

Щодо такої обставини яка б могла пом`якшити покарання обвинуваченому як «щире каяття» суд зазначає наступне.

Щире каяття - це не формальна вказівка, а відповідне ставлення до скоєного, тому якщо засуджений спочатку доказує відсутність злочину, а потім вдається до визнання вини, є всі підстави сумніватися в щирості каяття (ВС ККС, справа №523/4890/19 від 04.10.2022 р.)

За даним кримінальним провадження обвинувачений до завершення судового слідства своє вини не визнав, вказував, що взагалі заперечує притягнення його до кримінальної відповідальності.

Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу вчиненого та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину, добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, в тому числі й під час розгляду справи у суді. Для визнання щирого каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, не має значення, на якій стадії воно відбулося, головне встановити фактори, які б свідчили про справжність, щирість каяття.

З огляду на викладене, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

З огляду на зазначене суд вважає, що така обставина, яка пом`якшує покарання, як щире каяття відсутня.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка б обтяжувала покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом визнається рецидив злочинів.

Окремо, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Таким чином, з урахуванням відсутності обставин, які пом`якшують покарання, наявності обставини, яка обтяжує покарання; ступеня тяжкості вчиненого злочину, те, що вчинено нетяжкий злочин; враховуючи особу обвинуваченого, який є не одруженим, будь-яких осіб на утриманні не має, що може свідчити про його слабкі соціальні зв`язки, офіційного працевлаштування не мав, має задовільний стан здоров`я, оскільки протилежного у судовому засіданні не встановлено, раніше неодноразово судимий, судимості на час події не були зняті чи погашені, тривалий час перебував у розшуку ухиляючись від суду, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, суд, керуючись ст. ст. 50, 65-67 КК України, знаходить можливим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що виправлення останнього та попередження скоєння ним нових злочинів неможливо досягти без ізоляції його від суспільства, а тому підстав для застосування положень ст. 75 КК України за даним провадженням не вбачається.

Відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2021 ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 309, ст. 395 КК України до 3 років позбавлення волі, ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Виходячи з того, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, в період невідбутого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2021, то суд вважає визначити йому покарання згідно ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом призначення остаточного покарання за сукупністю вироків.

Процесуальні витрати в сумі 686,48 грн. (а.с. 203, Т.1) підлягають стягненню з обвинуваченого виходячи з такого. При вирішенні питання відшкодування процесуальних витрат у справі, пов`язаних із залученням експерта у визначеному розмірі, суд зазначає, що відповідно до вимог ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому, слід зазначити, що дана норма закону не передбачає можливості стягнення таких витрат на користь конкретної експертної установи, оскільки такі витрати згідно з ч. 2 ст. 122 КПК України щодо залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з державного бюджету України. Таким чином, оскільки матеріали кримінального провадження містять документальне підтвердження витрат держави на проведення експертизи, то є підстави для стягнення з обвинуваченого суми таких витрат.

Вирішуючи долю речових доказів суд керується ст. 100 КПК України.

Відповідно до протоколу затримання, складеного на підставі ухвали суду про надання дозволу на затримання ОСОБА_4 був фактично затриманий о 13.50 год. 28.12.2023. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 було обрано відповідно до ухвали судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.12.2023, який неодноразово судом продовжувався. На теперішній час він утримується під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» та рахується за Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну йому запобіжного заходу в порядку ст. 616 КПК України суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426 433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд, який розглядає кримінальне провадження, розглядає клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період невідкладно. За наявності достатніх підстав суд має право скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для подальшого проходження підозрюваним, обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, нормою ст. 616 КПК України закріплено порядок скасування запобіжного заходу, який передбачає певну послідовність, а саме: звернення спочатку до прокурора, а лише потім, за наявності відповідних підстав, прокурор звертається до суду/слідчого судді з відповідним клопотанням.

З аналізу вказаного положення кримінального процесуального закону, вбачається, що нею встановлено правовий алгоритм дій суб`єктів кримінально-процесуальних відносин при вирішенні питання про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Зі змісту ст. 616 КПК України вбачається, що не передбачено наслідків порушення порядку звернення із зазначеним клопотанням.

Відповідно до ст. ст. 7, 26 КПК України однією із засад кримінального провадження є диспозитивність. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Таким чином, оскільки клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, подане до суду не прокурором, а обвинуваченим, а також, що ст. 616 КПК України визначає конкретний перелік злочинів, які виключають можливості її застосування, то суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання.

Також, обвинуваченим було надано клопотання про застосування до нього положень ст. 81-1 КК України, якою було доповнено цей Кодекс відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо запровадження інституту умовно-дострокового звільнення осіб від відбування покарання для безпосередньої їх участі в обороні країни, захисті її незалежності та територіальної цілісності» № 3687-ІХ від 08.05.2024 (набув чинності 19.05.2024).

Відповідно до ч.1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, вбачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є звільненням засудженого від подальшого відбування призначеного покарання до закінчення строку покарання за наявності певних підстав, передбачених ст. ст. 81, 81-1 КК України.

Відповідно до ст. 81-1 КК України під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк, судом може бути застосовано умовно-дострокове звільнення для проходження ними військової служби за контрактом. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, передбачене цією статтею, не застосовується до осіб, засуджених за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджених за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджених за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 цього Кодексу, а також до засуджених службових осіб, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 цього Кодексу займали особливо відповідальне становище. У разі застосування судом умовно-дострокового звільнення на підставі, визначеній цією статтею, така особа звільняється умовно-достроково від відбування лише основного покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом може бути застосовано судом, якщо засуджений виявив бажання проходити військову службу за контрактом та відповідає вимогам проходження військової служби за контрактом, визначеним статтею 21-5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». При ухваленні рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом суд покладає на особу, звільнену від відбування покарання, обов`язок невідкладно, але не пізніше 24 годин після набрання законної сили судовим рішенням про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, прибути у супроводі ІНФОРМАЦІЯ_2 для укладення контракту та проходження військової служби. У разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає такій особі покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Питання щодо умовно-дострокового звільнення чи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відноситься до питань, які пов`язані із виконанням вироку і передбачені в статті 537 КПК України.

Таким чином, приймаючи до уваги стадію процесу, на якій заявлено клопотання, зважаючи на те, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 ще не набув статусу засудженого, відсутність умов, передбачених ст. ст. 81, 81-1 КК України, суд не має можливості розглядати таке клопотання, а тому воно підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен відбувати покарання в місцях позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили.

При цьому суд визначає, що даний запобіжний захід продовжується саме з метою забезпечення виконання даного вироку суду та із зазначенням настання певної події до набранням цим вироком законної сили, що у повному обсязі узгоджується з принципом юридичної визначеності, який є особливо важливим при обмеженні свободи та з принципом законності в цьому контексті (щодо процедури - п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства»), стосується забезпечення передбачуваності застосування певного закону і не суперечитиме як п.74 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, так і положенням ч. 1 ст. 115 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 124, 368-371, 373-374, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуте обвинуваченим покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.08.2021 і остаточно до відбуття ОСОБА_4 визначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання з 28.12.2023.

До набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави суму процесуальних витрат в розмірі 686 гривень, 48 копійок.

Речові докази:

- один спецпакет № 3700956, в якому знаходиться психотропна речовина обіг якої заборонено PVP масою 0,3469 г, переданий на зберігання до камери схову ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області знищити;

- оптичний лазерний диск «СD-R» із записаним на ньому відеозаписом огляду за адресою: АДРЕСА_2 біля ТЦ «Амстор» від 01.06.2022 наданого дізнавачем сектору дізнання відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_7 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції - Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1