Номер провадження: 11-кп/813/1179/24
Справа № 502/2567/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Кілійського районного суду Одеської області від 18.01.2024 у кримінальному провадженні №0001309, внесеному до ЄРДР 09.10.2023 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія, Ізмаїльського (Кілійського) району, Одеської області, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 ч. 4 ст. 296 КК України та призначено покарання

- за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

- за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

- за ч. 4 ст. 296 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Також вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що 08.10.2023 о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, виражаючи демонстративну явну неповагу до суспільства, бажаючи виявити свою грубу силу і протиставити її існуючим у суспільстві нормам моралі, правилам поведінки та добропристойності, із хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок, безпідставно, з особливою зухвалістю, що виразилась у тому, що ОСОБА_8 , знаходячись на території загального користування, що являється громадським місцем, біля приватного одноповерхового житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, застосовуючи принесений із собою обріз рушниці «ІЖ-27» з маркуванням «В 02558», який є нестандартною стрілецькою вогнепальною зброєю, виготовленою з двоствольної мисливської рушниці 12-го калібру моделі «IJ-27» («ИЖ-27»), № НОМЕР_1 , промислового виробництва, із незворотними конструктивними змінами, внесеними саморобним способом шляхом укорочування стволів до залишкової довжини 303 мм, безпідставно здійснив один постріл у напрямку вікна житлового будинку, після чого залишив місце скоєння кримінального правопорушення, та направився у напрямку свого місця мешкання, де був затриманий працівниками поліції.

Крім того, ОСОБА_9 у 2019 році, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, після смерті свого батька, перебуваючи в своєму будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 знайшов обріз рушниці, який є нестандартною стрілецькою вогнепальною зброєю, виготовленим з двоствольною мисливської рушниці 12-го калібру моделі «IJ-27» («ИЖ-27»), № НОМЕР_1 , промислового виробництва, із незворотними конструктивними змінами, внесеними саморобним способом шляхом укорочування стволів до залишкової довжини 303 мм. Після чого, ОСОБА_8 , вищевказаний обріз зберігав у гаражному приміщенні вищевказаного будинку, без передбаченого законом дозволу, в порушення вимог Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року.

08.10.2023 співробітниками поліції під час проведення огляду місця події в домоволодінні ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в гаражному приміщенні домоволодіння виявлено та вилучено обріз рушниці, який є нестандартною стрілецькою вогнепальною зброєю, виготовленим з двоствольною мисливської рушниці 12-го калібру моделі «IJ-27» («ИЖ-27»), № НОМЕР_1 , промислового виробництва, із незворотними конструктивними змінами, внесеними саморобним способом шляхом укорочування стволів до залишкової довжини 303 мм.

Також, ОСОБА_8 , діючи всупереч ст.ст. 6, 12, Закону України від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст. 12 Закону України від 15 лютого 1995 року «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх прекурсорів та зловживанню ними», маючи умисел на незаконне придбання наркотичного засобу, наприкінці травня 2023 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, перебуваючи на дамбі річки Дунай, а саме навпроти будинку АДРЕСА_3 , не маючи на те передбаченого законом дозволу, умисно, з метою отримання наркотичного засобу для власного вживання, з куща рослини роду коноплі, зірвав їх частини, та переніс їх до приміщення будинку за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому висушив та подрібнив, тим самим незаконно придбав і виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Після чого, не маючи на те передбаченого законом дозволу, діючи умисно, в приміщенні гаражу, зберігав вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, для особистого вживання, без мети збуту, до 08.10.2023, де під час проведення огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено вказаний вище особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, обіг якого заборонено, загальною масою у висушеному стані 96,35 грам. Обіг даного наркотичного засобу заборонений, він включений в список номер №1 таблиці №1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затверджений постановою кабінету міністрів України №770 від 06.05.2000, та постановою кабінету міністру України від 12.12.2002 №1890 «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів».

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчинених кримінальних правопорушеннях, правильність кваліфікації його дій, прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, оскільки вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи обґрунтовує тим, що при ухваленні судового рішення про визнання винним ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України суд призначив покарання у виді 5 років позбавлення волі за кожне правопорушення окремо, яке не є максимальною межою санкції вказаних частин статей КК України, у зв`язку з чим, принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим у вказаному випадку не може бути застосований.

Просить вирок Кілійського районного суду Одеської області від 18.01.2024 у кримінальному провадженні №0001309, внесеному до ЄРДР 09.10.2023 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим апеляційний суд з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, вважав за можливе розглянути справу за його відсутності.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

В апеляційній скарзі стороною обвинувачення не оспорюються фактичні обставини вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, встановлених судом першої інстанції та доведеність його вини у вчинені злочинів, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора, з приводу зміни вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, суд призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2023 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних.

Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України.

Санкції ч. 1 ст. 263 та ч. 4 ст. 296 КК України передбачають покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Як вбачається з вироку суд першої інстанції, призначивши обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 3 років обмеження волі, за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 296 КК України у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначив обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Оскільки покарання у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 263 КК України та ч. 4 ст. 296 КК України призначені в рівних частинах, враховуючи вимоги п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2023 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим у вказаному випадку не може бути застосований, що у свою чергу виключає можливість поглинення їх одне одним.

Таким чином, суд під час ухвалення рішення, порушив вимоги закону та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме помилково на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначив остаточне покарання шляхом поглинення однакових за розміром покарань, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими.

Разом з цим, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК України, колегія суддів, у відповідності до ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані що характеризують особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди потерпілим, обставину, яка обтяжує покарання скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, яке буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчинення ним нових злочинів.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є зокрема, застосування закону, якій не підлягає застосуванню.

Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Кілійського районного суду Одеської області від 18.01.2024 у кримінальному провадженні №0001309, внесеному до ЄРДР 09.10.2023 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки;

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4