КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві подання В.о. голови Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 про направлення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з Шевченківського районного суду м. Києва до іншого суду в межах юрисдикції Київського апеляційного суду ,

ВСТАНОВИЛА:

Як на підставу звернення з поданням В.о. голови Шевченківського районного суду м. Києва послався на те, що у Шевченківському районному суді м. Києва неможливо утворити склад суду для здійснення судового розгляду скарги ОСОБА_6 , оскільки вказана скарга стосується зобов`язання внести відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінальних правопорушень суддею Шевченківського районного суду м. Києва у відставці ОСОБА_7 .

В судовому засіданні судді ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до початку судового розгляду заявили самовідвід з тих підстав, що ОСОБА_6 формально не заявляючи відводу суддям, фактично неодноразово висловлював повну недовіру їм з огляду на те, що вони, на його переконання, неодноразово приймали незаконні рішення за його апеляційними скаргами в інших провадженнях, звинувачував їх у вчиненні таким чином службових злочинів, висловлював свою зневагу колегії суддів.

Зважаючи, що такі безпідставні обвинувачення, неприпустимі висловлювання на адресу суддів, зневага носить системний характер протягом тривалого часу, колегія суддів, керуючись Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених Резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року задля уникнення будь-яких сумнівів у стороннього спостерігача в неупередженості судді, вважає за необхідне заявити самовідвід.

Судді ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заявляючи собі самовідвід, виходять, насамперед, із того, що сумніви мають бути засновані на певних фактичних обставинах, які, в даному випадку, умисно створені заявником та посягають на професійну гідність суддів.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 75 КК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

За змістом ч. 4 ст. 80 КПК України заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду.

З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, наявні обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості, а тому самовідвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Заяву суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.

Подання В.о. голови Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_5 про направлення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність службових осіб ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, передати для здійснення повторного автоматизованого перерозподілу в порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді _______________ ______________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11п /824/124/2024

Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_1