Справа № 314/458/24
Провадження № 1-кс/314/515/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 м. Вільнянськ

Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому дистанційному судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000059 від «26» січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городець, Овруцького району, Житомирської області, українця, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, який проходить військову службу на посаді механіка радіорелейної станції 1 взводу зв`язку роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, у військовому званні «старший солдат», неодруженого, на утриманні неповнолітніх (малолітніх) дітей немає, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за №0000059 від «26» січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що проходячи військову службу у військовому званні «старший солдат» на посаді механіка радіорелейної станції 1 взводу зв`язку роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , 24 січня 2024 року, в період часу з 15 години 00 хвилин по 16 годину 00 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, знаходячись за місцем тимчасового мешкання у житловому будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ,ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті останньому, взяв до рук вогнепальну зброю, а саме автомат АК-74 НОМЕР_2 , 1983 р.в. та здійснив із вказаного автомату у голову потерпілого один постріл, чим, спричинив тілесні ушкодження у вигляді наскрізного вогнепального кульового поранення голови з ушкодженням головного мозку, в результаті чого військовослужбовець ОСОБА_7 помер на місці події.

Після чого, діючи з метою приховування злочину, цього ж дня, ОСОБА_4 завантажив тіло ОСОБА_7 до автомобілю ВАЗ 21013 червоного кольору реєстраційний номер НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 , та фактично перебуває у користуванні ОСОБА_4 та попрямував в бік с. Новософіївка, Матвіївської ТГ, Запорізького району, Запорізької області, де між населеними пунктами АДРЕСА_2 на узбіччі дороги відкритої ділянки місцевості залишив тіло померлого ОСОБА_7 .

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, кожна людина має право на життя, на свободу і на особисту недоторканність.

Згідно ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності до України 11 вересня 1997 року, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Положеннями ст.ст. 3, 27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

Відповідно до ст. 281 Цивільного кодексу України фізична особа має невід`ємне право на життя, а також не може бути позбавлена життя.

ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: «вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині».

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обвинувачений та захисник не заперечували проти задоволення клопотання.

Заслухавши учасників процесу, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотання сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 4, ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно ч.6 ст.194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, прокурором доведена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-переховуватися від органів досудового слідства та суду;

-незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні;

-вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, суд дійшов висновку про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, на переконання суду, не забезпечать запобігання ризикам переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що будь-яких обставин, які б свідчили про те, що даний захід не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено, а отже, суд приходить до висновку про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Керуючись ст.ст. 177-178, 183, 194, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 23 червня 2024 (включно).

Розмір застави в порядку ч.4 ст.183 КПК України не визначати.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1

25.04.2024