У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_6

її представника адвоката ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання по арешт адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2024 року про арешт майна.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2024 року накладено арешт із забороною проведення будь-яких будівельних чи інших робіт, відчуження, розпорядження та користування на майно, а саме: на нерухоме майно - нежитлові будівлі пункту технічного обслуговування, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці за кадастровим номером :10:013:0010.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання по арешт адвокат ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000597 від 04.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 197-1 КК України, а саме: нежитлові будівлі пункту технічного обслуговування, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :10:013:0010.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає рішення слідчого судді незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначив, що у даному випадку арешт на майно накладено у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 197-1 КК України. Вказав, що самовільне будівництво будівель або споруд на самовільно зайнятій земельній ділянці передбачає наявність самовільного захоплення земельної ділянки та незаконність будівництва на самовільно захопленій земельній ділянці.

Зазначив, що нежитлові будівлі пункту технічного обслуговування, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером :10:013:0010, що належить до земель комунальної власності. Вказана земельна ділянка використовується для обслуговування зазначеної будівлі, тому власник будівлі має право користування на неї, яке він набув при укладенні відповідного правочину.

На думку апелянта, відсутність договору оренди на вказану земельну ділянку не є рівнозначним її самовільному зайняттю, оскільки земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу права на земельну ділянку не передбачено умовами договору чи приписами законодавства.

Вказав, що про відсутність самовільного захоплення земельної ділянки свідчить і лист Миколаївської міської ради від 01.02.2024 щодо плати за цю земельну ділянку, та квитанції щодо сплати ОСОБА_6 грошових коштів за її користування. Відсутність самовільного захоплення земельної ділянки виключає склад злочину, а відповідно і застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Вказав, що слідчий суддя в порушення вимог ч. 4, ч. 5 ст. 173 КПК України не застосував щодо арештованого майна найменш обтяжливий спосіб арешту, фактично припинивши в непередбачений законом спосіб діяльність ТОВ «СТО №1 Миколаїв» та позбавивши роботи працівників зазначеного підприємства.

Також вказав, що клопотання розглянуто слідчим суддею Новоодеського районного суду Миколаївської області, у порушення вимог ч. 2 ст. 132 КПК України, оскільки місцезнаходження органу досудового розслідування (ГУНП України у Миколаївській області) - Центральний район міста Миколаєва.

Вважає, що клопотання про арешт майна має розглядатися Центральним районним судом м. Миколаєва, тобто порушено правила підсудності, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Встановлені слідчим суддею обставини.

До Новоодеського районного суду Миколаївської області на розгляд слідчого судді надійшло клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000597 від 04.11.2023 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 197-1 КК України про арешт майна (із забороною проведення будь-яких будівельних чи інших робіт, відчуження, розпорядження та користування), а саме нерухомого майна - нежитлових будівель пункту технічного обслуговування, об`єкту нежитлової нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці за кадастровим номером :10:013:0010.

На обґрунтування клопотання вказано, що 03.11.2023 до СУ ГУНП в Миколаївській області надійшли матеріали з УСР в Миколаївській області ДСР НПУ, відповідно до яких встановлено, що мешканці Миколаївської області, розробили та втілили злочинну схему з заволодіння грошових коштів фізичних та юридичних осіб, під приводом надання послуг з купівлі-продажу зернових культур та перевезення вантажів.

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку, що метою накладення арешту на вказане майно, є забезпечення збереження речових доказів, необхідність проведення судових експертиз, запобігання знищенню чи прихованню речових доказів, що може негативно вплинути на хід та результати досудового розслідування та може позбавити можливості використати його як доказу у кримінальному провадженні та розпорядження майном з боку його власників та інших третіх осіб, які заявлять право вимоги на нього, зокрема відчуження, зміни, спотворення, знищення майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Крім того, вказане нерухоме майно зазнало реконструкції шляхом зміни техніко-економічних показників шляхом надбудови другого поверху без належно розробленої та затвердженої проектної документації, його використання та експлуатація як об`єкту будівництва, не прийнятого в експлуатацію, насамперед полягає в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об`єкта містобудування з початку його використання, а тому накладення арешту з забороною користування вказаним об`єктом нерухомого майна є необхідним заходом для запобігання настання негативних наслідків.

Слідчий суддя вважав, що обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Позиції учасників судового провадження.

Третя особа особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_6 та її представник, - адвокат ОСОБА_7 , підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просила залишити її без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд встановив таке.

Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З огляду на те, що розгляд скарги відбувся у відсутність третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт та враховуючи викладені в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження обставини про те, що копію оскаржуваної ухвали отримав 27.02.2024, а апеляційну скаргу подав 01.03.2024, то строк на подачу апеляційної скарги, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 395 КК України, не пропущено.

Щодо доводів апелянта з приводу порушення правил територіальної підсудності, то вони є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до наказу начальника ГУНП в Миколаївській області від 23.08.2023 №195 за СУ ГУНП в Миколаївській області закріплено як службові приміщення для розміщення слідчого відділення та проведення досудового розслідування кримінальних проваджень, в тому числі, приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Як вбачається з наданих прокурором під час апеляційного розгляду матеріалів, процесуальні дії у вказаному кримінальному провадженні здійснювались у службовому кабінеті, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Отже, матеріали клопотання про арешт майна надійшли до суду без порушення правил підсудності.

Що стосується доводів апелянта про незаконність оскаржуваної ухвали, колегія суддів частково погоджується з ними, з огляду на таке.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ці вимоги закону не в повній мірі враховані слідчим суддею при прийнятті рішення.

ГУНП України у Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 04.11.2023 до ЄРДР за №0000597 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 197-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 28.02.2020 згідно договору купівлі продажу нежитлової будівлі пункту технічного обслуговування ТОВ «СТО ГІПАНІС» в особі директора ОСОБА_8 (продавець ТОВ «Свєтік-2007»), відбулося придбання нежитлової будівлі загальною площею 405,1 кв.м., яка розташована на земельній ділянці за кадастровим номером :10:013:0010 та відноситься до земель комунальної власності згідно витягу НВ-020 від 12.12.2020, виданий державним кадастровим реєстратором ГУ Держгеокадастру в м. Києві. Оціночна ринкова вартість та вартість придбання зазначеної вище нежитлової будівлі станом на 31.01.2020 становить 220 174 грн.

На час придбання вказаної нежитлової будівлі директором ТОВ «СТО ГІПАНІС» був гр. ОСОБА_8 , кінцевим бенефіціарним власником є ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

21.01.2022 ОСОБА_6 на підставі рішення №1/2022 ТОВ «СТО ГІПАНІС» вийшла зі складу засновників підприємства та вивела свою частку в статутному капіталі.

Згідно акту прийому-передачі майна директор ТОВ «СТО ГІПАНІС» ОСОБА_9 передав, а ОСОБА_6 прийняла наступне майно - нежитлову будівлю пункту технічного обслуговування: пункт технічного обслуговування загальною площею 714,6 кв.м.; шиномонтаж загальною площею 269,1 кв.м.; навіс та огорожа, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 загальною вартістю 10 000 грн. Зазначений акт зареєстровано приватним нотаріусом ОСОБА_10 в реєстрі за №235-235.

Таким чином ОСОБА_6 отримала у власність нежитловий об`єкт загальною площею 983,7 кв.м, хоча згідно зазначеного вище договору від 28.02.2020 площа даного нежитлового об`єкту складала 405,1 кв.м.

В ході аналізу порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва повідомлень про початок будівельних робіт, завершення будівельних робіт та введення в експлуатацію за адресою: АДРЕСА_1 не встановлено.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :10:013:0010 є власністю Миколаївської міської ради, договір оренди щодо користування вказаною ділянкою не укладався. Також встановлено, що ТОВ «СТО ГІПАНІС» не декларувало земельну ділянку за кадастровим номером :10:013:0010 в якості матеріально-технічної бази до ГУ ДПС у Миколаївській області, земельний податок за користування вказаної земельної ділянки не сплачувався.

Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, надано відповіді на запит за вих. №585/02.02.01-40/11/14/24 від 02.02.2024, відповідно до якої встановлено, що земельна ділянка загальною площею 2033 кв.м. (кадастровий номер :10:013:0010), розташована за адресою АДРЕСА_1 , належить до земель комунальної власності Миколаївської територіальної громади. Договір оренди землі з власником нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці, не укладався.

Миколаївською міською радою був проведений розрахунок неодержаного доходу в розмірі орендної плати за період безоплатного використання земельної ділянки власником нерухомого майна ОСОБА_6 за період з 21.01.2022 до 01.02.2024, що становить 178 342, 63 грн та ТОВ «СТО ГІПАНІС» з 28.02.2020 до 21.01.2022, що становить 246 064, 35 грн.

Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, надано відповідь на запит за вих.№50/22.01-19 від 29.01.2024, відповідно до якого встановлено, що ТОВ «СТО ГІПАНІС» з 31.12.2021 до 21.01.2022 здійснювало реконструкцію нежитлової будівлі (літ.А) пункту технічного обслуговування зміною техніко-економічних показників шляхом надбудови другого поверху без належно розробленої та затвердженої проектної документації.

08.02.2022, в наслідок розгляду справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, управлінням відносно ТОВ «СТО ГІПАНІС» винесено постанови про накладання штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. В подальшому 15.06.2022 у зв`язку з несплатою ТОВ «СТО ГІПАНІС» штрафу, управління звернулося до Новоодеського ВДВС для виконання постанови від №3/100/22.02-1 в примусовому порядку. Станом на теперішній час виконавче провадження №69299838 перебуває на виконанні Новоодеського ВДВС.

Враховуючи той факт, що змінився власник, який продовжував здійснювати реконструкцію на об`єкті: «Виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 » у період з 23.02.2022 до 10.03.2022, була призначена позапланова перевірка.

Під час проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_1 за участю посадової особи управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, встановлено факт виконання будівельних робіт та здійснення експлуатації об`єкта технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів.

За даними Реєстру будівельної діяльності, станом на 24.01.2024 повідомлення на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, заява про дозвіл на виконання будівельних робіт, декларація щодо введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за вищевказаною адресою, не надходили.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, постановою слідчого від 06.02.2024 на нерухоме майно - нежитлові будівлі пункту технічного обслуговування, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці за кадастровим номером :10:013:0010 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Суд вважає, що слідчий суддя достатньо мотивував рішення про накладення арешту на вказане майно.

Аналізуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, наявні достатні підстави вважати, що нерухоме майно - нежитлові будівлі пункту технічного обслуговування, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці за кадастровим номером :10:013:0010, має доказове значення у кримінальному провадженні, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Обставини кримінального провадження свідчать про те, що ці нежитлові будівлі пункту технічного обслуговування зазнали реконструкції шляхом зміни техніко-економічних показників шляхом надбудови другого поверху без належно розробленої та затвердженої проектної документації, його використання та експлуатація як об`єкту будівництва, не прийнятого в експлуатацію, насамперед полягає в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об`єкта містобудування з початку його використання, а тому накладення арешту з забороною користування вказаним об`єктом нерухомого майна є необхідним заходом для запобігання настання негативних наслідків.

Окрім того, метою накладення арешту на вказане майно, є забезпечення збереження речових доказів, необхідність проведення судових експертиз, запобігання знищенню чи прихованню речових доказів, що може негативно вплинути на хід та результати досудового розслідування та може позбавити можливості використати його як доказу у кримінальному провадженні та розпорядження майном з боку його власників та інших третіх осіб, які заявлять право вимоги на нього, зокрема відчуження, зміни, спотворення, знищення майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, а саме: нерухомого майна - нежитлових будівель пункту технічного обслуговування, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці за кадастровим номером :10:013:0010, і саме за таких умов може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи захисника, що слідчий суддя в порушення вимог ч. 4 ст. 173 КПК України, не застосував щодо арештованого майна найменш обтяжливий спосіб арешту.

Як вбачається з вимог ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Так, слідчий суддя наклав арешт на вищевказане майно із забороною проведення будь-яких будівельних чи інших робіт, відчуження, розпорядження та користування на майно.

Однак, такий вид обтяження як заборона користування вищевказаним майном фактично припинить діяльність ТОВ «СТО №1 Миколаїв» та позбавить роботи працівників зазначеного підприємства. Отже, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна. Окрім того, колегія суддів вважає, що користування вказаним майном не вплине на хід та результати досудового розслідування та не перешкодить виконанню завдань, задля забезпечення яких, прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна.

За такого, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід частково задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на майно а саме: нерухомого майна - нежитлових будівель пункту технічного обслуговування, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці за кадастровим номером :10:013:0010, із забороною проведення будь-яких будівельних чи інших робіт, відчуження, розпорядження на майно.

Тому апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання по арешт адвоката ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20 лютого 2024 року про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною проведення будь-яких будівельних чи інших робіт, відчуження та розпорядження на майно, а саме: на нерухоме майно - нежитлові будівлі пункту технічного обслуговування, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розташоване на земельній ділянці за кадастровим номером :10:013:0010.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_11