Справа № 932/3241/24
Провадження № 1-кс/932/1048/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в приміщенні суду в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Відділення поліції № 7 Дніпровського РУП Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій він просить зобов`язати службових осіб ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР по його заявам згідно талона повідомлення № 138 про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення, передбаченого ч. ч. 1, 2 ст. 383, ст. 190, ст. 296 КК України.

В обґрунтування скарги зазначає наступне, 24 лютого 2024 року я звернувся до Дніпровського відділення поліції ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про скоєння злочину відносно мене ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою кваліфікацією ст.383 ч.ч.1,2, ст.190, ст. 296 ККУ, так вона неодноразово зверталась до поліції з заявами що до мене про скоєння злочинів, які я не скоював . Фактично вона своїми діями тероризує мене і моїх дітей.

Вказану заяву було зареєстровано за номером талона повідомлення № 77 і поліцейський який приймав дану заяву сказав, що б я чекав коли до мене зателефонує слідчий.

Але йшов час, а мені ніхто не дзвонив, тому 05.03.2024 я зателефонував до чергової частини ВП№7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області де мені повідомили, що до ЄРДР мою заяву досі не внесено , та розслідування не розпочато.

Звернувшись до ВП №7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області 11.04.2024року я отримав відповідь на звернення від 24.02.2024 р.

Також я знов повторно звернувся з заявою про відкриття кримінального провадження, 11.04.2024, яке мені зареєстрували.

На наступний день, я зателефонував у чергову частину ВП №7 ДРУП ГУНП і мене повідомили про відмову в відкритті кримінальної справи. При тому що працівники поліції ВП№7 ДРУП ГУНП мали протоколи опитування моїх сусідів у яких ті зазначили, що єдиний на поверху хто вчиняє хуліганські дії це ОСОБА_4 .

Окремо зазначу, шо я маю статус інваліда війни, та багатодітного батька одинака, а дана противоправна поведінка громадянки ОСОБА_4 не тільки несе для мене та моїх дітей моральні страждання, але й болісно б`є по і не так великому бюджету нашої сім`ї.

Скаржник у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд скарги за його відсутності та просив скаргу задовольнити.

ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області явку свого представника у судове засідання не забезпечили, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішень у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008, «Олександр Шевченко проти України» від 26.04.2007, «Трух проти України» від 14.10.2003, особа у розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

З огляду на те, що при повідомленні судом про місце та час розгляду справи, вжито всіх заходів щодо забезпечення процесуальних прав особи, яка подала скаргу, будучи обізнаним про наявність в провадженні суду скарги, не дивлячись на достатність часу для того, щоб з`явитися до суду та дізнатися про рух справ, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці Європейського суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, беручи до уваги суспільну увагу до розгляду такої категорії справ, суддя вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності особи, яка подала скаргу.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності вказаних осіб.

У зв`язку з цим та у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Стаття 2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 8,9 КПК України передбачено - кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема ст. 214 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

При цьому вказаний обов`язок прокурора, слідчого не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Тобто, норми КПК України не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

На відміну від раніше діючого порядку порушення кримінальної справи, коли уповноважена особа (слідчий, дізнавач) до прийняття відповідного процесуального рішення порушення кримінальної справи, повинні були оцінити наявність ознак злочину, чинний КПК України таких положень (вимог) не містить.

Порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Реєстр), а також надання відомостей з нього визначає Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, яке затверджене наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 р. (Далі Положення).

Згідно вказаного вище Положення реєстраторами Реєстру, зокрема, є керівники органів досудового розслідування, керівники органів дізнання, слідчі та дізнавачі органів поліції (п. 8 розділу 1).

Внесення відомостей до реєстру здійснюється з дотриманням таких строків (про): заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення - у термін, визначений ч. 1 ст. 214 КПК України ( п. 1 глави 3 розділу І).

Заява про вчинене кримінальне правопорушення відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України та п. 1.2 розділу ІІ Положення.

Згідно розділу ІІ глави 3 ч. 1 Положення облік кримінальних проваджень здійснюється шляхом внесення відомостей до Реєстру відомостей щодо руху кримінальних проваджень, в тому числі передачу кримінального провадження за підслідністю (ч. 7 ст. 214, ст. 216 КПК) або за місцем проведення досудового розслідування (ст. 218 КПК).

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119) сторін цих відносин, відповідно.

Результатом запровадження таких процедур є встановлення імперативного обов`язку після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення унесення за нею відомостей до ЄРДР, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що 11.04.2024 року до ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинене кримінальне правопорушення звернувся ОСОБА_3 , в якій просив внести відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ст. 383 ч.ч.1,2, ст. 190, ст. 296 КК України та провести досудове розслідування.

Дану заяву було прийнято ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області 11.04.2024 року, про що мається талон- повідомлення єдиного обліку № 138, з якого вбачається, що заяву ОСОБА_3 було зареєстровано в ЖЄО за № 13747.

Ані слідчому судді ані скаржнику на момент розгляду скарги не надано даних про те, що відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та досудове розслідування розпочато.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення скарги на бездіяльність посадових осіб ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 від 11.04.2024 року, зареєстровану в ЖЄО за № 13747.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

З урахуванням вимог ст. ст. 214, 303 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати уповноважену особу ВП № 7 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області невідкладно внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 від 11.04.2024 року, зареєстровану в ЖЄО за № 13747.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб ВП № 7 Дніпровського РУП Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити.

Зобов`язати уповноважену особу Відділення поліції № 7 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 11.04.2024 року, зареєстровану в ЖЄО за № 13747.

Ухвала слідчого судді є обов`язковою для виконання. У разі невиконання без поважних причин ухвали слідчого судді службові особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_5