Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0010354 щодо

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва,

громадянки України, що зареєстрована та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 2 червня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02.06.2023 ОСОБА_6 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.191, ч.3 ст.191, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України.

Суд призначив ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посаду касира підприємств, установ та організацій будь-якої форми власності на строк 2 роки і на підставі ст.75 КК України звільнив від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цим же вироком ОСОБА_6 звільнена від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.191 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю, на строк 2 роки і на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, поклавши на неї такі обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Також прокурор просить звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінальних правопорушень, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_6 та правову кваліфікацію її дій.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що за змістом ст.55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю має на меті недопущення вчинення засудженим у подальшому злочинів з використанням певної посади чи в результаті зайняття певною діяльністю і застосовується як додаткове покарання в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язано з посадою обвинуваченого або із зайняттям ним певною діяльністю. Рішення про застосування додаткового покарання має бути сформульоване у вироку у такий спосіб, щоб не викликало двозначного тлумачення та інших ускладнень при виконанні, щоб засуджений був позбавлений можливості обіймати такі посади або займатися діяльністю, які за змістом і обсягом повноважень є аналогічними тим, з якими було пов`язане вчинення злочину.

Між ОСОБА_6 і ТОВ "ПІ.ДІ.ЕМ" було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 17.12.2015, відповідно до умов якого вона бере на себе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за збереження довірених їй адміністрацією матеріальних цінностей. Саме ці обставини обвинувачена використала для вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень. А тому, позбавивши ОСОБА_6 права обіймати лише посаду касира, як вважає прокурор, суд дав неправильне тлумачення ст.55 КК України, яке суперечить його точному змісту, та призначив додаткове покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи обвинуваченої, яка просила вирок суду в частині призначеного їй покарання залишити без змін; провівши судові дебати, надавши обвинуваченій останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_6 привласнила майно, а саме, грошові кошти, які належали ТОВ "ПІ.ДІ.ЕМ" і були їй ввірені, та підробила офіційні документи за наступних обставин.

22 січня 2016 року ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні ТОВ "ПІ.ДІ.ЕМ", а саме, магазину "Поляна", розташованому на АДРЕСА_2 , будучи особою, якій ввірено матеріальні цінності товариства відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 17.12.2015, укладеного між ТОВ "ПІ.ДІ.ЕМ" в особі директора ОСОБА_9 та ОСОБА_6 (ОСОБА_6), посадової інструкції касира торгового залу, затвердженої директором ТОВ "ПІ.ДІ.ЕМ" від 04.01.2016, підписаних ОСОБА_6 , мала безперешкодний доступ до грошових коштів товариства, які отримувала від покупців, та касових книг, які відповідно до інструкції вона веде.

У цей день у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на робочому місці, у ОСОБА_6 виник умисел на привласнення ввіреного їй майна, яке належало ТОВ "ПІ.ДІ.ЕМ", реалізуючи який вона порушила п.п.1, 2, 3, 5, 23 обов`язків касира торгового залу, зазначених у посадовій інструкції, підробила записи у касовій книзі, а саме, внесла завідомо неправдиві відомості про суму видатку грошових коштів, вказавши суму 3 167 грн. 23 коп. під час інкасації працівниками ПАТ "ПриватБанк", засвідчила своїми підписами та передала останнім грошові кошти в сумі 2 317 грн. 23 коп. Після цього ОСОБА_6 у цей же день у невстановлений досудовим розслідуванням час на своєму робочому місці, маючи безперешкодний доступ до грошових коштів, які не передала працівникам ПАТ "ПриватБанк" під час інкасації, привласнила ввірені їй грошові кошти в сумі 850 грн., якими розпорядилась на власний розсуд, чим завдала ТОВ "ПІ.ДІ.ЕМ" матеріальної шкоди на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_6 суд кваліфікував за ч.1 ст.191 КК України - привласнення чужого майна, яке було ввірено особі; та за ч.2 ст.358 КК України - складання завідомо неправдивого офіційного документа.

Крім того, 12 квітня 2016 року, 18 квітня 2016 року, 25 квітня 2016 року, 27 квітня 2016 року, 28 квітня 2016 року, 02 травня 2016 року, 11 травня 2016 року, 13 травня 2016 року, 29 травня 2016 року, 06 червня 2016 року, 10 червня 2016 року, 13 червня 2016 року, 17 червня 2016 року, 24 червня 2016 року, 08 липня 2016 року, 13 липня 2016 року, 17 липня 2016 року, 18 липня 2016 року, 21 липня 2016 року, 24 липня 2016 року, 29 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 08 серпня 2016 року, 10 серпня 2016 року, 11 серпня 2016 року, 14 серпня 2016 року, 18 серпня 2016 року, 21 серпня 2016 року, 23 серпня 2016 року, 25 серпня 2016 року, 28 серпня 2016 року, 29 серпня 2016 року, 30 серпня 2016 року, 04 вересня 2016 року, 11 вересня 2016 року, 16 вересня 2016 року, 18 вересня 2016 року, 22 вересня 2016 року, 28 вересня 2016 року та 02 жовтня 2016 року, ОСОБА_6 , перебуваючи на робочому місці в приміщенні ТОВ "ПІ.ДІ.ЕМ", а саме, магазину "Поляна", розташованому на вул. Сирецькій, 5/3 в м. Києві, будучи особою, якій ввірено матеріальні цінності товариства, повторно підробила записи у касовій книзі, а саме, внесла завідомо неправдиві відомості про суми видатку грошових коштів, вказавши суми: 12.04.2016 - 21 162 грн. 30 коп., 18.04.2016 - 9 600 грн., 25.04.2016 - 4 295 грн. 55 коп., 27.04.2016 - 3 687 грн. 28 коп., 28.04.2016 - 7 366 грн. 80 коп., 02.05.2016 - 30 512 грн. 16 коп., 11.05.2016 - 8 879 грн. 30 коп., 13.05.2016 - 2 079 грн. 05 коп., 29.05.2016 - 9 027 грн. 63 коп., 06.06.2016 - 12 065 грн. 75 коп., 10.06.2016 - 1 232 грн. 42 коп., 13.06.2016 - 11 405 грн. 61 коп., 17.06.2016 - 12 187 грн. 40 коп., 24.06.2016 - 3 562 грн. 15 коп., 08.07.2016 - 6 821 грн. 23 коп., 13.07.2016 - 4 420 грн. 35 коп., 17.07.2016 - 16 786 грн. 72 коп., 18.07.2016 - 4 413 грн. 52 коп., 21.07.2016 - 8 284 грн. 40 коп., 24.07.2016 - 9 979 грн. 11 коп., 29.07.2016 - 5 481 грн. 97 коп., 01.08.2016 - 14 969 грн. 69 коп., 08.08.2016 - 4 858 грн. 45 коп., 10.08.2016 - 3 551 грн. 51 коп., 11.08.2016 - 13 148 грн. 90 коп., 14.08.2016 - 7 317 грн. 13 коп., 18.08.2016 - 6 372 грн. 64 коп., 21.08.2016 - 5 012 грн. 18 коп., 23.08.2016 - 8 732 грн. 15 коп., 25.08.2016 - 8 427 грн. 62 коп., 28.08.2016 - 4 702 грн. 66 коп., 29.08.2016 - 5 790 грн. 87 коп., 30.08.2016 - 6 229 грн. 72 коп., 04.09.2016 - 10 211 грн. 80 коп., 11.09.2016 - 16 524 грн. 84 коп., 16.09.2016 - 9 391 грн. 29 коп., 18.09.2016 - 13 157 грн. 82 коп., 22.09.2016 - 820 грн. 95 коп., 28.09.2016 - 6 529 грн. 41 коп. та 02.10.2016 - 11 290 грн. 53 коп. під час інкасації працівниками ПАТ "ПриватБанк", засвідчила своїми підписами в графах "Касир" та "Бухгалтер" і повторно привласнила різницю між приходом в магазин та видатком при інкасації ввірених їй грошових коштів: 12.04.2016 - 6 100 грн., 18.04.2016 - 2 010 грн., 25.04.2016 - 600 грн., 27.04.2016 - 1 150 грн. 28 коп., 28.04.2016 - 1 266 грн. 80 коп., 02.05.2016 - 5 000 грн. 06 коп., 11.05.2016 - 2 283 грн., 13.05.2016 - 700 грн. 05 коп., 29.05.2016 - 2 251 грн., 06.06.2016 - 2 850 грн., 10.06.2016 - 200 грн., 13.06.2016 - 4 200 грн., 17.06.2016 - 6 690 грн. 20 коп., 24.06.2016 - 2 322 грн. 15 коп., 08.07.2016 - 6 318 грн. 23 коп., 13.07.2016 - 1 180 грн., 17.07.2016 - 5 699 грн. 99 коп., 18.07.2016 - 4 413 грн. 52 коп., 21.07.2016 - 4 056 грн., 24.07.2016 - 5 855 грн. 99 коп., 29.07.2016 - 4 155 грн. 37 коп., 01.08.2016 - 4 900 грн. 19 коп., 08.08.2016 - 3 628 грн. 75 коп., 10.08.2016 - 700 грн. 01 коп., 11.08.2016 - 6 350 грн., 14.08.2016 - 3 000 грн., 18.08.2016 - 5 016 грн. 54 коп., 21.08.2016 - 2 172 грн. 68 коп., 23.08.2016 - 3 200 грн., 25.08.2016 - 2 518 грн. 65 коп., 28.08.2016 - 1 375 грн. 11 грн., 29.08.2016 - 2 540 грн. 87 коп., 30.08.2016 - 5 529 грн. 72 коп., 04.09.2016 - 5 093 грн. 49 коп., 11.09.2016 - 6 549 грн. 97 коп., 16.09.2016 - 1 863 грн. 44 коп., 18.09.2016 - 7 503 грн. 99 коп., 22.09.2016 - 820 грн. 95 коп., 28.09.2016 - 4 799 грн. 98 коп. та 02.10.2016 - 6 807 грн. 98 коп., якими розпорядилась на власний розсуд.

Цими діями ОСОБА_6 ТОВ "ПІ.ДІ.ЕМ" було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 143 674 грн. 96 коп.

Крім того, 05 жовтня 2016 року, 07 жовтня 2016 року, 09 жовтня 2016 року та 10 жовтня 2016 року, ОСОБА_6 , перебуваючи на робочому місці в приміщенні ТОВ "ПІ.ДІ.ЕМ", а саме, магазину "Поляна", розташованому на просп. Оболонському, 21-Б (ТРЦ Дрім Таун) в м. Києві , будучи особою, якій ввірено матеріальні цінності товариства, повторно підробила записи у касовій книзі, а саме, внесла завідомо неправдиві відомості про суми видатку грошових коштів, вказавши суми: 05.10.2016 - 7 161 грн. 45 коп., 07.10.2016 - 5 038 грн. 78 коп., 09.10.2016 - 9 042 грн. 44 коп. та 10.10.2016 - 9 962 грн. 61 коп. під час інкасації працівниками ПАТ "ПриватБанк", засвідчила своїми підписами в графах "Касир" та "Бухгалтер" і повторно привласнила різницю між приходом в магазин та видатком при інкасації ввірених їй грошових коштів: 05.10.2016 - 2 000 грн., 07.10.2016 - 2 399 грн. 98 коп., 09.10.2016 - 5 336 грн. 94 коп. та 10.10.2016 - 3 499 грн. 01 коп., якими розпорядилась ними на власний розсуд.

Цими діями ОСОБА_6 ТОВ "ПІ.ДІ.ЕМ" було завдано матеріальної шкоди на загальну суму 13 235 грн. 93 коп.

Вказані дії ОСОБА_6 суд кваліфікував за ч.3 ст.191 КК України - привласнення чужого майна, яке було ввірено особі, вчинене повторно; та за ч.3 ст.358 КК України - складання завідомо неправдивого офіційного документа, вчинене повторно.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 є вірною.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.10.2023 задоволено клопотання обвинуваченої, вирок Оболонського районного суду м. Києва від 02.06.2023 в частині визнання ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, скасовано і закрито кримінальне провадження в цій частині у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

З огляду на викладене апеляційні вимоги прокурора, який просить, ухваливши новий вирок, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України, на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України, які не узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, задоволені бути не можуть.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Призначаючи покарання за ч.3 ст.191 КК України, суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, а також обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, і відсутність обставин, які його обтяжують.

Вид та розмір призначеного основного покарання та рішення суду про звільнення від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, про що суд навів у вироку ґрунтовні мотиви, прокурором також в апеляційній скарзі не оспорюються.

Оскільки вчинення кримінального правопорушення було пов`язано з посадою касира ТОВ "ПІ.ДІ.ЕМ", яку на той час обіймала ОСОБА_6 , суд призначив їй додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посаду касира на підприємств, установ та організацій будь-якої форми власності.

Всупереч доводам прокурора таке рішення не викликає ніяких двозначних тлумачень або ускладнень при виконанні і не суперечить змісту ст.55 КК України.

Крім того, з дня вчинення ОСОБА_6 останнього кримінального правопорушення минуло понад п`ять років і протягом цього часу вона жодного протиправного діяння не вчинила. У зв`язку з цим підстав вважати, що таке додаткове покарання є явно несправедливим через м`якість і не відповідає меті покарання, зокрема, недопущенню вчинення засудженим у подальшому злочинів з використанням певної посади чи в результаті зайняття певною діяльністю і призначати їй додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 2 червня 2023 року щодо ОСОБА_6 в частині визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, з призначенням відповідного покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3