Справа № 643/2326/23
Провадження № 1-кп/643/73/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024

08 лютого 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002484, внесеному до ЄРДР від 07.08.2022, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.4,5 ст. 185 КК України та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває вищевказаний обвинувальний акт.

Представники потеплілих осіб в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про дату, час та місце проведення судово засідання належним чином, заяв про поважні причини своєї неявки або про проведення підготовчого засідання до суду не надійшло.

Через неявку представників потерпілих осіб в судовому засіданні подальший розгляд справи відкладено.

В ході судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заперечували щодо заявленого прокурором клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених, вважаючи, що прокурором не доведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та є підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме, цілодобовий домашній арешт, оскільки досудове слідство завершено, в ході якого обвинувачені активно працювали зі слідством, фактично визнали свою провину, не погоджуючись з кваліфікацією дій, раніше не судимі, мають міцні соціальні зв`язки тощо. На думку сторони захисту, відсутні підстави передбачати на незаконний вплив на потерпілих, свідків, на перешкоди іншим чином кримінальному провадженню.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтримали захисників.

Обвинувачений ОСОБА_7 поклався на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_7 підтримав позицією сторони захисту.

Крім того, обвинуваченим ОСОБА_9 заявлене клопотання про зміну розміру застави до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимоги клопотання мотивовані тим, що визначений розмір застави ОСОБА_9 у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму працездатних осіб в сумі 124050грн., завеликий та не відповідає матеріальному становищу.

Вивчивши доводи заявленого прокурором клопотання та клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 , вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню, а клопотання обвинуваченого, задоволенню не підлягає, виходячи із такого.

Так, встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, 26.12.2022 ОСОБА_7 звільнено з-під варти у зв`язку зі сплатою застави.

Відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає.

ОСОБА_8 визначено суму застави у розмірі 124050грн., ОСОБА_9 встановлено заставу у розмірі шестидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 143580грн.

Відповідно до правил ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями ст. 178 КПК України визначений перелік обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим, стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність утриманців, майновий стан тощо.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»)

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЕСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, з постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі №166/313/17, від 13.08.2020 по справі №674/1202/19, від 27.02.2019 по справі №0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчать про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання під вартою.

Далі, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

По справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи тримання під вартою, що завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обвинувачується у вчинені злочину, постала перед компетентними органами.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням обставин справи, з метою об`єктивного встановлення істини по справі, забезпечення виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків, для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджати виконанню судового рішення, вчинити інше правопорушення, оцінюючи в сукупності всі обставини і у відповідності до вимог ч.1 ст. 178 КПК України, а також те, що обвинувачені свою провину не визнали повністю, судовий розгляд не завершений, суду не надано будь-яких відомостей щодо постійного заробітку, стану здоров`я, сімейного стану, як наявність малолітніх, неповнолітніх дітей або осіб на утриманні, на що посилається сторона захисту, тощо, а тому суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строком не більше двох місяців.

Доказів про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, суду не надано, а наявність ризиків, що стали підставою для обрання такого виду запобіжного заходу, продовжують існувати та не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинувачених під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Повертаючись до встановленої практики Європейського суду із прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Усі інші питання, фактичні обставини кримінальних правопорушень, питання винуватості чи не винуватості у скоєнні кримінальних правопорушень, питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час судового розгляду.

Наявність у ОСОБА_9 хворої матері та малолітніх дітей, не є безумовними підставами для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який та не спростовують висновків суду.

Отже, аналіз вищевикладеного, норми чинного законодавства, практика Європейського суду з прав людини, дає суду дійти висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на більш м`яку.

Далі, як вже зазначено вище, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.03.2023 продовжено ОСОБА_9 строк тримання під вартою в ДУ «Харківській слідчий ізолятор» та визначено суму застави у розмірі 124050грн.

Пунктом 3 ч.5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені особливо тяжкого злочину, визначається у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 185 КК України, що згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину.

Пунктом 3 ч.5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені особливо тяжкого злочину, визначається у розмірі від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Більш того, ухвалою суду від 09.11.2023 розглядалось заявлене ОСОБА_9 клопотання про зменшення розміру застави з посиланням на аналогічні обставини, та якою відмовлено у зменшені розміру застави з тих самих підстав.

Отже, аналізуючи викладене вище, враховуючи, що ОСОБА_10 обрано розмір застави нижче ніж передбачено мінімальним розміром застави у відповідності до п.3 ч.5 ст. 182 КПК України за вчинення особливо тяжкого злочину, то у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру застави ОСОБА_9 до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 369-372, 376, 392 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком не більше двох місяців, тобто до 07.04.2024.

В задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну розміру застави, відмовити.

Розмір застави та порядок її внесення обвинуваченим залишити без зміни.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 5 днів.

Суддя ОСОБА_1