Справа № 201/2885/23
Провадження № 1-кп/201/291/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 22.02.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Шахтарськ Донецької області, одруженого, маючого на утриманні дитину ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 12.05.2021 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 186, ст. 60, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Звільнився 03.03.2022 по відбуттю строку покарання;

- 20.03.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

- 06.04.2023 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;

- 11.05.2023 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці;

- 07.06.2023 Самарським районним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці;

- 28.06.2023 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі;

- 12.07.2023 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України, до 5 років 4 місяців позбавлення волі;

- 07.09.2023 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

1.Обставини, які встановлені судом

24.02.2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указами вiд 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IXзі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, та Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, та Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Законом України № 2117-х «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» вiд 03.03.2022 року внесено зміни до Кримінального Кодексу України, зокрема частину четверту статті 185 після слів «у великих розмiрах» доповнена словами «чи в умовах воєнного або надзвичайного стану».

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 19.02.2023 року о 20 годині 24 хвилини, не маючи на те законних підстав та не являючись мешканцем житлового комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою АДРЕСА_3 , зайшов до четвертого під`їзду вказаного будинку та, піднявшись на п`ятий поверх будівлі, побачив спортивний велосипед чорного кольору марки «Specialized Hardrock», рама НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знаходився біля квартири 239, та визначив його об`єктом свого злочинного посягання.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 в той же день і в той самий час, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, підійшов до велосипеду чорного кольору марки «Specialized Hardrock», рама НОМЕР_1 , вартістю 11933,33 гривень, що належить ОСОБА_8 , та, взявшись своїми руками за руль вказаного велосипеду, встановив над ним контроль, тобто заволодів викраденим майном.

Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи вищевказаний велосипед при собі, викотив його з території ЖК «П`ятий Континент» та поїхав на ньому в невідомому напрямку, тим самим з місця скоєння злочину зник і розпорядився викраденим майном в подальшому на свій власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи повторно, умисно, в умовах воєнного стану, таємно викрав чуже майно, що належать потерпілому ОСОБА_8 , тим самим завдавши останньому матеріальну шкоду на суму 11933,33 гривень.

За викладених вище обставин, дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

2.Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

3.Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_8 надав до суду заяву, в якій просив розглянути кримінальне провадження без його участі, покарання призначити на розсуд суду.

4. Докази, які досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений не заперечував.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позицій немає.

Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого і дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінальногоправопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Загальні положення

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудним у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Суд не може прийняти щире каяття за обставину, яка, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому, виходячи з наступного.

За усталеною практикою Верховного Суду щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Проте, як встановлено в судовому засіданні, саме завдяки діям співробітників поліції, злочин було розкрито і викрадений велосипед повернуто потерпілому ОСОБА_8 .

Суд зауважує, що повернення потерпілому викраденого майна внаслідок його вилучення в ломбарді під час огляду не є добровільним відшкодуванням заподіяної шкоди та не може враховуватися судом під час призначення покарання як обставина, що його пом`якшує (постанова колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 15.06.2023 у справі № 613/527/22: ІНФОРМАЦІЯ_5

Крім того, як встановлено судом, ОСОБА_5 у 2023 році багаторазово засуджений за крадіжки, що свідчить саме про стійку направленість умислу ОСОБА_5 на вчинення корисливих злочинів, схильність до злочинної діяльності, вперте небажання ставати на шлях виправлення, бути корисним для суспільства.

Тому обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, також не встановлено.

Призначення покарання

Призначаючи покарання суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчиненого злочину, останній віднесено до категорії тяжкого злочину.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально-психологічні риси, сімейний стан, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Встановлені судом обставини даного кримінального провадження свідчать про наявність у ОСОБА_5 стійкої направленості умислу на вчинення корисливих злочинів і небажання ставати на шлях виправлення, бути корисним для суспільства, а тому призначення більш м`якого покарання із застосуванням вимог ст. 69 КК України, - не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст. 65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_5 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

Тому відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України

Судом встановлено, що злочин у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 вчинив до ухвалення вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.09.2023 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку.

Виходячи з приписів кримінального закону, правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому злочині, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне, призначене за сукупністю злочинів, покарання зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

За таких обставин у цьому кримінальному провадженні суд спочатку призначає обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, потім остаточно призначає покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову

У даному кримінальному провадженні потерпілим до обвинуваченого цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, не пред`явлено.

8.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, до ОСОБА_5 не застосовувався.

Разом з цим судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.09.2023 строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислюється з 07 вересня 2023 року. На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_5 у строк покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.09.2023 фактично відбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.07.2023 року.

Тому строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з дати винесення цього вироку, зарахувавши йому строк відбутого ним покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.09.2023.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати в розмірі 200,00 грн, у зв`язку із проведенням судової експертизи, які слід стягнути із обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.09.2023 року більш суворим, призначеного даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 7 (сім) місяців.

Початок строку відбування ОСОБА_5 покарання обраховувати з дати винесення цього вироку.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання за даним вироком фактично відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 07.09.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь судового експерта ОСОБА_9 витрати на проведення судової експертизи в сумі 200,00 грн (а.п. 28).

Запобіжний захід не застосовувався.

Цивільний позов не пред`явлений.

Речові докази:

- велосипед марки «Specialized Hardrock», який передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 (а.п. 54), - залишити останньому за належністю;

- копію договору про надання фінансового кредиту під заставу від 19.02.2023 залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.п. 46);

- диск DVD-R, з відеозаписом з камер відеонагляду, встановлених навпроти квартири АДРЕСА_4 залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.п. 24);

- диск СD-R, з відеозаписом з камер відеонагляду ломбарду «Імперіал» залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.п. 55);

- диск DVD-R, з відеозаписом з камер відеонагляду, встановлених у ЖК «П`ятий Континент» по АДРЕСА_3 залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.п. 59).

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1