490/3335/24 05.06.2024
н/п 1-в/490/86/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3335/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції в залі суду подання начальника державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" про умовно-дострокове звільнення від покарання відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Новий Буг Миколаївської області, є громадянином України, із спеціально-технічною освітою, неодружений, не працює, раніше не судимий, засуджений вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 27.03.2023 року за ч.2 ст.121, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

25 квітня 2024 року до Центрального районного суду м.Миколаєва надійшло подання начальника державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України відносно засудженого ОСОБА_5 ..

В обґрунтування поданого подання зазначено, що вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 27.03.2023 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.121, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі. Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22.08.2023 року вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 27.03.2023 року залишено без змін. Вирок набрав законної сили 22.08.2023 року. Початок строку покарання 18.10.2020 року, кінець строку покарання 18.10.2027 року. Станом на 18.04.2024 року засуджений ОСОБА_5 відбув 1/2 частини призначеного строку покарання. На момент проведення комісії установи, а саме: станом на 24.04.2024 року відбута частина покарання складає 3 роки 6 місяців 6 днів, невідбута частина покарання 3 роки 5 місяців 24 дні. Засуджений ОСОБА_5 в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" під вартою утримується з 20.10.2020 року, за цей час має одне стягнення у вигляді догани за зберігання заборонених предметів (яке погашене в законному порядку) та шість заохочень правами начальника установи (за зразкову поведінку). Після набрання вироком законної сили, наказом начальника державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" від 10.10.2023 року зарахований до штату відділення господарського обслуговування. За час відбування покарання у відділенні господарчого обслуговування державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" характеризується позитивно. Отримав два заохочення правами начальника установи (за виконання покладених обов`язків і додержання правил поведінки), стягнень не має. У скоєному злочині визнає себе винним, кається. Міру покарання вважає справедливою. При проведенні підсумкової оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення від 05.04.2024 року, засуджений ОСОБА_5 отримав за сумою статичних та динамічних факторів ризику 127 балів, тобто середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. Комісією державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" від 24.04.2024 року протокол №4 прийнято рішення про направлення матеріалів до Центрального районного суду м.Миколаєва для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , який довів своє виправлення, на підставі ст.81 КК України.

В судовому засіданні представник державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" ОСОБА_4 подане подання підтримав та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 подання підтримав та просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Прокурор проти задоволення подання заперечував та зазначив, що вирок було ухвалено у 2023 році та після апеляційного перегляду вироку пройшло менше року, свою вину у вчиненні злочину ОСОБА_5 не визнавав, відомості щодо відшкодування заподіяної шкоди за вироком суду відсутні, що не може свідчити про його виправлення та перевиховання. Просив відмовити у задоволенні вказаного подання.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали подання та особову справу засудженого, суд приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Сумлінна поведінка передбачає зразкове виконання засудженим вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації. Важливим є оцінка засудженим своєї протиправної поведінки та її осуд, дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини, щирий жаль з приводу цього, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого, готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 27.03.2023 року за ч.2 ст.121, ч.2 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 за даним вироком слід рахувати з моменту його затримання, тобто з 18.10.2020 року. До набрання вироком законної сили строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 залишено незмінним. Крім того, ухвалено про задоволення цивільного позову представника потерпілої ОСОБА_6 про стягнення на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальної шкоди в сумі 138229,69 гривень, моральної шкоди 1000000 гривень та витрати, пов`язані з наданням юридичних послуг 30000 гривень. Процесуальні витрати за проведення по справі судових експертиз, які підлягають стягненню з обвинувачених, складають 38018,41 гривень (судова справа №481/212/21).

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22.08.2023 року вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 27.03.2023 року залишено без змін.

Вирок суду набрав законної сили 22.08.2023 року.

Як вбачається з матеріалів подання та особової справи засудженого, ОСОБА_5 утримується під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" з 20.10.2020 року та за цей час має одне стягнення у вигляді догани за зберігання заборонених предметів (яке погашене в законному порядку) та шість заохочень правами начальника установи (за зразкову поведінку).

Після набрання вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 27.03.2023 року законної сили, ОСОБА_5 на підставі наказу начальника державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" від 10.10.2023 року №45 зараховано до відділення господарчого обслуговування.

З характеристики державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що за час відбування покарання у відділенні господарчого обслуговування державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" ОСОБА_5 характеризується позитивно, отримав два заохочення правами начальника установи (за виконання покладених обов`язків і додержання правил поведінки), стягнень не має. З іншими засудженими в конфліктних ситуаціях помічений не був, підтримує рівні стосунки із засудженими. Ставлення до персоналу та інших осіб, які відвідували установу ввічливе, на зауваження реагує адекватно. Розпорядку дня дотримується, завжди має охайний зовнішній вигляд, спальне місце утримує в чистоті, санітарно-гігієнічних норм, вимог пожежної безпеки та безпеки праці дотримується. До майна установи і предметів, якими він користується при виконанні дорученої роботи, ставиться дбайливо. До виконання передбачених вимог з боку персоналу установи ставиться сумлінно. Роботи із самообслуговування виконує. В установі працевлаштований, на даний час перебуває на посаді пекаря, виконує поставлені задачі. Працівниками установи характеризується лише з позитивного боку. Соціально-корисні зв`язку із рідними та близькими підтримує шляхом отримання посилок, передач, телефонних дзвінків та активного використання глобальної мережі Інтернет. За характером спокійний, врівноважений. Готовий до соціально-нормального правового життя в суспільстві. Має позитивні плани на майбутнє. Активно займається фізичною культурою та саморозвитком. Зарахований до програм диференційного виховного впливу на засуджених, має бажання реалізовуватися. У скоєному злочині визнає себе винним, кається. Міру покарання вважає справедливою. На профілактичних обліках не перебуває. При проведенні підсумкової оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення від 05.04.2024 року, засуджений ОСОБА_5 отримав за сумою статичних та динамічних факторів ризику 127 балів, тобто середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Згідно опитувального листа, керівники служб державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" висловили єдину думку про те, що засуджений ОСОБА_5 заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Станом на час розгляду подання засуджений ОСОБА_5 відбув 3 роки 7 місяців 18 днів призначеного строку покарання, невідбута частина покарання 3 роки 4 місяців 12 днів.

Вирішуючи питання щодо можливості умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання, суд насамперед враховує те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення тяжких злочинів, зокрема, за вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. Відповідно до вироку суду засуджений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України визнав частково, за ч.2 ст.186 КК України вину не визнав, цивільний позов потерпілої не визнавав. Відомостей щодо відшкодування заподіяної шкоди потерпілій засудженим ОСОБА_5 в матеріалах особової справи не міститься та до подання не додано.

Слід зазначити, що заохочення до засудженого почали застосовуватись з січня 2022 року, в той час як в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" він утримується з жовтня 2020 року. З огляду на характер застосованих відносно засудженого заохочень та їх періодичність, суд вважає, що заохочення носять однотипний характер, що є недостатнім для доведення його ступеню виправлення впродовж усього строку відбування покарання.

Згідно вимог ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження скоєння нових злочинів. Дострокове звільнення завжди пов`язане з достроковим виправленням засудженого. Засуджений має усвідомлювати, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого та його бездоганної поведінки.

Суд звертає увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме "бездоганна" поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Проте такої "бездоганної" поведінки засудженого протягом строку відбування покарання, судом не встановлено.

Крім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_5 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.

Також, суд приймає до уваги незначну частину відбутого призначеного засудженому покарання за вироком суду, оцінку ступеня його виправлення, відсутність відомостей щодо відшкодування заподіяної шкоди за цивільним позовом потерпілої, що в свою чергу унеможливлює на цей час застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З огляду на сукупність досліджених матеріалів, суд вважає, що подання державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_5 є передчасним, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання начальника державної установи "Миколаївський слідчий ізолятор" про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України відносно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом семи днів з моменту її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1