УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.03.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000929 від 20.11.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просив скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 15.03.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000929 від 20.11.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, у прохальні частині скарги просив здійснювати розгляд без його участі.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у місті Києві, у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у його відсутність.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, долучені до неї документи, прийшов до наступного висновку.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Встановлено, що слідчими Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000929, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

ОСОБА_3 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, із заявою про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000929 від 20.11.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.03.2024 у справі № 761/7809/24 скасовано постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 18.02.2024 про відмову ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000929 від 20.11.2023 та зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.

Постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 від 15.03.2024 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000929 від 20.11.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Відповідно до положень статті 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий, дізнавач або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Вимогами ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови, повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Мотивуючи оскаржувану постанову слідчий вказав, що на даний час досудовим розслідуванням не встановлено заподіяння моральної, фізичної або майнової шкоди ОСОБА_3 діями працівниками правоохоронних органів.

Разом із цим, на переконання слідчого судді, оскаржувана постанова слідчого є необґрунтованою, не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону України, які регулюють правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначають, з якого часу особа набуває права й обов`язки потерпілого, а також не містить жодного посилання на конкретні обставини, що послугували достатньою підставою для висновку про недоведеність факту заподіяння ОСОБА_3 якої-небудь шкоди, передбаченої ст. 55 КПК України, кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 364 КК України, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000929 від 20.11.2023.

Аналогічна позиція викладена й у рішеннях Європейського суду з прав людини, винесених у справах «Шевченко проти України» (заява № 32478/02) та «Трубніков проти росії» (скарга № 49790/99), практика якого згідно ст. 9 КПК України є обов`язковою для застосування під час здійснення кримінального провадження, зокрема виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці відповідно до національного законодавства та є неприйнятним, оскільки таким чином він позбавляється можливості приймати участь у ході розслідування.

Більше того, як убачається зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів, ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 12.02.2024, 13.02.2024 та 14.03.2024 аналогічні за змістом постанови старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні скасовано.

При цьому, як убачається зі змісту постанови старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 , від 15.03.2024 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні, слідчим вчетверте не надано жодних нових доводів та обґрунтувань відсутності даних про заподіяння ОСОБА_3 якої-небудь шкоди, передбаченої ст. 55 КПК України, спричиненої кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 364 КК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити скаргу ОСОБА_3 , скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.03.2024 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000929 від 20.11.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, та зобов`язати старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 , чи іншого слідчого, який входить до складу слідчої групи, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та винести за наслідками її розгляду вмотивовану постанову з урахуванням положень частини 1 та 2 статті 55 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 40, 55, 110, 303, 306-307, 309, 376, 532 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.03.2024 про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000929 від 20.11.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 15.03.2024 про відмову ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000929, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Зобов`язати старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_4 , чи іншого слідчого, який входить до складу слідчої групи, повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000929 від 20.11.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України та винести за наслідками його розгляду вмотивовану постанову з урахуванням положень частини 1 та 2 статті 55 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1