Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1934/24

Номер провадження: 1-кс/511/474/24

13.05.2024 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області, клопотання слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000355, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло вищевказане клопотання, в обґрунтування якого слідчий зазначив, що 10.05.2024 року біля 23:30 в смт. Лиманське, Розідльнянського району по вул. Космонавтів, на відстані 20 метрів навпроти місцевого бару « АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 , які відпочивали там, стався конфлікт з двома раніше невідомими їм чоловіками. Виїздом СОГ на місце події встановлено, що 10.05.24 близько 23.30 в АДРЕСА_2 між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 стався конфлікт з двома раніше невідомими їм чоловіками, в ході якого між ними розпочалась бійка. В ході бійки військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, у присутності інших осіб, використовуючи вогнепальну зброю, а саме пістолет здійснив 3 постріли в повітря після чого здійснив постріли в ноги потерпілим, а саме 3 постріли в ОСОБА_9 та 1 постріл в ОСОБА_10 після чого зникли з місця пригоди на автомобілі марки Рено Кенго білого кольору д.н.з НОМЕР_2 у невідомому напрямку. Внаслідок події потерпілі отримали поранення ніг.

Так, слідчим СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області лейтенантом поліції ОСОБА_11 , 11.05.2024 у період часу з 07:21 год. до 07:44 год. за адресою: АДРЕСА_2 у приміщенні в/ч НОМЕР_1 , проведено огляд речей, які добровільно видав ОСОБА_12 , командир в/ч НОМЕР_1 , а саме: чоловічий спортивний костюм чорного кольору 56 розміру, який належить ОСОБА_13 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

За результатом огляду 11.05.2024 вказані речі були вилучені, про що складено відповідний протокол.

Вказані предмети органом досудового розслідування визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Позиція учасників розгляду клопотання.

Слідчий СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 надіслав на адресу суду заяву, згідно якої просив розгляд клопотання проводити без його участі.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду клопотання.

Слідчим відділенням Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по матеріалам кримінального провадження №0000355, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.05.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Частина перша статті 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до постанови слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 від 11 травня 2024 року, вищевказане майно визнано речовим доказом.

Положення статті 98 КПК України регламентують, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пункту першого частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Також, слідчий суддя при розгляді клопотання врахував: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна.

Відносно розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Водночас, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

При цьому, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

На підставі встановлених обставин, а також зважаючи на те, що вилучене під час досудового розслідування майно має значення речового доказу та є підстави вважати, що в подальшому може бути використане, як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку, що вказане клопотання є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 107, 131, 132, 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме:

-чоловічий спортивний костюм чорного кольору 56 розміру, який належить ОСОБА_13 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, з метою збереження в якості речового доказу.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити, що відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1