Справа № 752/1274/24
Провадження № 1-кс/752/1335/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліціїу м.Києві ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні за № 0001087 від 18.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України ,

встановив:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання, у якому слідчий просить обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовується тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється розслідування кримінального провадження № 0001087 від 18.09.2023 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , які перебуваючи за кордоном, будучи достовірно обізнаними про дію воєнного стану у державі Україна та проведенням загальної мобілізації, знаючи про неможливість вільного виїзду закордон осіб чоловічої статі призовного віку, з корисливих мотивів, пропонували за грошову винагороду за допомогою інших невстановлених осіб, з якими діяли у злочинній попередній змові, посприяти у виготовлені та наданні недостовірних документів, що свідчили б начебто до приналежності таких осіб до громадських волонтерських (гуманітарних) організацій, внесенні їх до системи «Шлях», що надало б як наслідок дозвіл безперешкодно незаконно перетнути державний кордон таким особам для власних цілей останніх, але не пов`язаних з гуманітарною діяльністю.

Так, у листопаді 2022 року, більш точного часу встановити не вдалося, у невстановленому місці, ОСОБА_8 в ході телефонної розмови познайомилася з ОСОБА_10 якому запропонувала послуги з надання засобів для незаконного перетину державного кордону України. В ході спілкування ОСОБА_8 повідомила, що за грошову винагороду вона може посприяти у незаконному перетині державного кордону України шляхом надання документів щодо членства у громадській організації та зайняття волонтерською (гуманітарною) діяльністю з подальшим внесенням таких даних до системи «Шлях», яка надає право на перетин державного кордону особі чоловічої статі призивного віку під час воєнного стану. При цьому ОСОБА_8 зазначила, що ніякою волонтерською діяльністю ОСОБА_10 насправді займатись не потрібно, а документи потрібні лише для перетину кордону та останній зможе не повертатись до України.

У період з 04.01.2023 по 01.02.2023 ОСОБА_8 з метою виготовлення документів для виїзду за кордон отримала від ОСОБА_10 через месенджер «WhatsApp» копію паспорта громадянина України, паспорта для виїзду за кордон та посвідчення водія видані на ім`я ОСОБА_10 , які в подальшому, у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством спосіб передала ОСОБА_9 з метою організації підготовки пакету документів для виїзду за кордон.

Після чого ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 07.03.2023 з метою отримання грошових коштів повідомила ОСОБА_9 , яка являється фізичною особою підприємцем та керівником БО «Благодійний Фонд «Турботливість» про необхідність внесення до системи «Шлях» в якості водія-волонтера ОСОБА_10 з метою безперешкодного перетину ним державного кордону України без мети зайняття волонтерською діяльністю та необхідності повернення в Україну.

У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 07.03.2023, при невстановлених обставинах, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_9 , яка діяла за попередньою змовою та під єдиним спільним умислом з ОСОБА_8 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на сприяння особам у незаконному перетині через державний кордон України, діючи з корисливих мотивів, за допомогою інших невстановлених осіб внесла до системи «Шлях» відомості з Наказу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України № 129 від 07.03.2023, про те, що ОСОБА_10 дозволяється виїзд за межі України як водію, який здійснює перевезення для потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів та вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для надання можливості виїзду за межі України в умовах правового режиму воєнного стану на замовлення ФОП ОСОБА_9 .

У невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на сприяння особам у незаконному перетині через державний кордон України, діючи з корисливих мотивів залучили до своєї протиправної діяльності ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

В подальшому, 03.04.2023 о 16 год 16 хв, ОСОБА_8 реалізуючи спільний злочинний умисел на сприяння особам у незаконному перетині через державний кордон України, шляхом внесення до системи «Шлях» в якості водія-волонтера ОСОБА_10 з метою безперешкодного перетину ним державного кордону України, через месенджер «WhatsApp» повідомила про необхідність передачі грошових коштів в сумі 4 000 Євро ОСОБА_7 та 2 000 ОСОБА_11 , зазначивши в повідомленні номери телефонів останніх.

02.05.2023 о 17 год 58 хв в розмові через месенджер «WhatsApp» ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_10 про зміну умов, а саме збільшення суми оплати за безперешкодний перетин державного кордону України до 10000 Євро.

В подальшого 08.05.2023 о 22 год 02 хв в розмові через месенджер «WhatsApp» ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_10 про необхідність передачі грошових коштів у розмірі 4000 Євро попередньо узгодивши місце та час передачі грошових коштів з ОСОБА_11 .

Після чого, 10.05.2023 о 16 год 22 хв., перебуваючи за адресою:

АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , діючи за вказівками ОСОБА_8 та попередньою домовленістю з ОСОБА_11 , яка не будучи обізнаною про злочинний умисел ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , щодо сприяння перетину через державний кордон України військовозобов`язаних осіб за грошову винагороду, в ході зустрічі передав ОСОБА_11 готівкові кошти у розмірі 4000 Євро, як основну частину завдатку за виготовлення пакету документів для виїзду за кордон, частину з яких остання мала передати ОСОБА_8 , а іншу частину через ОСОБА_7 передати ОСОБА_9 .

В свою чергу ОСОБА_11 на вимогу ОСОБА_8 частину грошових коштів у валюті Євро обміняла, замінивши купюри на інші, які знаходилися у власності останньої.

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15.05.2023 ОСОБА_9 повідомила ОСОБА_7 щодо необхідності отримання від ОСОБА_11 переданих ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 4000 Євро.

В свою чергу ОСОБА_7 реалізуючи спільний злочинний умисел спрямований на сприяння особам у незаконному перетині через державний кордон України, діючи з корисливих мотивів за попередньою змовою з ОСОБА_9 , залучила до протиправоної діяльності ОСОБА_6 , який 15.05.2023, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2, у невстановлений досудовим розслідуванням час, на вимогу ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_11 грошові кошти у розмірі 4 000 Євро, які в подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці передав ОСОБА_7 , частина з яких була вилучена за місцем проживання останньої.

Після чого, перебуваючи за межами України ОСОБА_9 , у невстановленому досудовим розслідуванням місті та у невстановлений досудовим розслідуванням час, будучи обізнаною про отримання грошових коштів ОСОБА_7 з метою сприяння особам у незаконному перетині через державний кордон України надала вказівку ОСОБА_12 щодо необхідності оформлення документів для виїзду за кордон для ОСОБА_10 .

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 19.05.2023, ОСОБА_7 , за вказівкою ОСОБА_9 з метою усунення перешкод у перетині державного кордону України виготовила посвідчення НОМЕР_1 видане 05.04.2023 Благодійним фондом «Турботливість» на ім`я ОСОБА_10 , договір про провадження волонтерської діяльності № 10/5/23 від 10.05.2023, лист БО «Віртус» вих. № 5 від 31.03.2023 на 1 арк., обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення від 21.04.2023, довіреність № 10/5/23 на ім`я ОСОБА_10 за підписом ОСОБА_9 .

Після чого 19.05.2023 ОСОБА_8 будучи обізнаною про наявність підготовлених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 документів необхідних для виїзду за кордон, організувала зустріч ОСОБА_10 з невстановленою досудовим розслідуванням особою чоловічої статі в ході якої біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , отримавши їх попередньо від ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , невстановлена особа передала для ОСОБА_10 засіб для незаконного переправлення через державний кордон України, а саме: посвідчення НОМЕР_1 видане 05.04.2023 Благодійним фондом «Турботливість» на ім`я ОСОБА_10 , договір про провадження волонтерської діяльності № 10/5/23 від 10.05.2023, лист БО «Віртус» вих. № 5 від 31.03.2023 на 1 арк., обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення від 21.04.2023, довіреність № 10/5/23 на ім`я ОСОБА_10 за підписом ОСОБА_9 , перелік водіїв, які здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, для надання можливості виїзду за межі України в умовах режиму воєнного стану № 129 від 07.03.2023.

Після чого, 06.06.2023 о 10 год 12 хв, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , продовжуючи спільний злочинний умисел, спрямований на сприяння особам у незаконному перетині через державний кордон України, діючи з корисливих мотивів, за допомогою месенджера «WhatsApp» повідомила ОСОБА_10 про необхідність передачі залишку, а саме другої частини грошових коштів в розмірі 6000 Євро з метою безперешкодного перетину державного кордону України.

В подальшому, 06.06.2022 о 12 год 25 хв., ОСОБА_10 діючи за вказівкою ОСОБА_8 та за попередньою домовленістю з ОСОБА_11 перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_2, в ході зустрічі передав через ОСОБА_11 для ОСОБА_8 та ОСОБА_9 другу частину грошових коштів в сумі 6000 Євро з метою безперешкодного перетину державного кордону України під виглядом волонтера БФ «Турботливість».

22.01.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

23.01.2024 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

02.02.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.

02.02.2024 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук у зв`язку з його перебуванням за кордоном.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість повідомленоїОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Досудовим розслідуванням також встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 може здійснити спроби: переховуватися від органів досудового слідства та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, а також ризики, передбачені п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий стверджує, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання вказаним вище ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити. Під час розгляду клопотання надав додаткові пояснення щодо змісту та значення, долучених до клопотання документів.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні, в режимі відеоконференції за допомогою сервісу "EasyCon", заперечив проти задоволення клопотання, пославшись на необґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зазначив, що перебування ОСОБА_6 за кордоном обумовлене тим, що в країні тривають військові дії, вказані обставини не свідчать про його ухилення від органу досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судове засідання не прибув, про час та місце проведення якого повідомлений шляхом направлення повістки за місцем проживання.

Вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити з таких підстав.

Встановлено, що слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється розслідування кримінального провадження № 0001087 від 18.09.2023.

22.01.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у сприянні шляхом надання засобів незаконному перенаправленню осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Запобіжні заходи є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1, 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України запобіжні заходи можуть застосовуватись до особи, яка набула статусу підозрюваної або обвинуваченої у конкретному кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 42 КПК України передбачено, що підозрюваним є, зокрема, особа щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

Згідно із ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлень визначено Главою 11 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, згідно із ч. 1, 2 ст. 135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України, 12.07.2023 ОСОБА_6 залишив території України та не повернувся, що підтверджується матеріалами справи.

Тобто, наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 , як на момент складання повідомлення про підозру, так і на момент розгляду цього клопотання перебуває за межами території України. Сторона захисту у судовому засіданні не спростувала цей факт.

Згідно наявних в матеріалах клопотання відомостей, у зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_6 органом досудового розслідування 22.01.2024 письмове повідомлення про підозру від 22.01.2024 та повістку про виклик на допит на 26.01.2024: направлено поштою за адресою проживання: АДРЕСА_1 ; засобами телефонного зв`язку через застосунок «Viber» на номер мобільного телефону, яким користується ОСОБА_6 .

Крім того, письмове повідомлення про підозру та повістку про виклик на допит на 26.01.2024 опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» №17 від 24.01.2024, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Слідчий суддя зауважує, що Кримінальний процесуальний кодекс України пов`язує набуття процесуального статусу підозрюваного, місцезнаходження якого не встановлено, саме з вжиттям заходів з вручення повідомлення про підозру, а не з фактичним отриманням повідомлення про підозру.

Отже, орган досудового розслідування вжив усіх можливих та необхідних заходів для вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

У судовому засіданні захисник підозрюваного звертав увагу на те, що орган досудового розслідування мав вручити повідомлення про підозру у спосіб, передбачений ч. 7 ст. 135 КПК України.

Однак, слідчий суддя критично оцінює такі доводи сторони захисту з огляду на таке.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Враховуючи отримані під час досудового розслідування зазначені вище відомості, а також відсутність у розпорядженні органу досудового розслідування відомостей про фактичне місце проживання ОСОБА_6 за кордоном, слідчий суддя вважає, що, станом на дату складання повідомлення про підозру підстави для застосування норм ч. 7 ст. 135 КПК України були відсутні.

Разом з цим, слідчий суддя враховує відомості про те, що ОСОБА_6 наразі зареєстрований в Україні і матеріали справи не містять відомостей про оформлення ним виїзду на постійне проживання за кордон.

Тому, слідчий суддя дійшов висновку, що орган досудового розслідування належним чином виконав вимоги ч. 1 ст. 278, ч. 2 ст. 135 КПК України із вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру від 22.01.2024, останній набув у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус підозрюваного, отже щодо нього може вирішуватися питання про обрання запобіжного заходу.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, зокрема, оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, та що підозрюваний, оголошений у міжнародний розшук.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», тому в оцінці цього питання слідчий суддя керується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ визначення «обґрунтованої підозри» надано, зокрема, у рішенні «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom», згідно з яким «…існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване», буде залежати від усіх обставин справи» [15, § 32]. Таке формулювання ЄСПЛ також підтверджено в таких рішеннях, як «Нечипорук і Йонкало проти України», «Erdagoz v. Turkey», «Labita v. Italy», «Ilgar Mammadov v. Azerbaijan» та доповнено вказівкою на те, що «факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи» [16, §§ 34, 36], і так само «висунення обвинувачення» [17, § 184].

На підтвердження можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення до клопотання додано матеріали кримінального провадження, які досліджені у судовому засіданні, а саме копії: протоколів огляду, протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколів пред`явлення для впізнання особи за фотознімками, висновку експертизи відео-звукозапису голосу ОСОБА_9 ; висновку експертизи відео-звукозапису голосу ОСОБА_8 , протоколів НСРД, інших матеріалів, долучених до клопотання.

Висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

Прокурор навів достатні відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, які в сукупності з дослідженими матеріалами та наданими поясненнями дають підстави для висновку, що могли мати місце події, про які зазначається у цьому клопотанні, тобто кримінальне правопорушення могло бути вчинене за описаних у клопотанні обставин, до якого може бути причетним у тому числі і ОСОБА_6 , тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати обрання заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя не приймає до уваги доводи захисника щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки на цій стадії досудового розслідування встановлено нижчі критерії до стандарту доказування, які зобов`язують слідчого суддю з`ясувати лише наявність достатніх доказів, які виправдовують необхідність здійснення досудового розслідування та не передбачають обов`язку детальної перевірки та аналізу кваліфікації інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, встановлення вини конкретної особи.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що захисник, посилаючись на необґрунтованість підозри ОСОБА_6 , жодного доказу на спростування доказів, наданих стороною обвинувачення щодо обґрунтованості підозри, не надав.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_6 , дослідивши у сукупності додані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за викладених у повідомленні про підозру обставин.

Щодо наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Водночас Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Обґрунтовуючи клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , слідчий у клопотанні послався на існування ризиків того, що він може: переховуватися від органів досудового слідства та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру слідчих та процесуальних дій, які належить провести органу досудового розслідування.

Водночас, слідчий суддя враховує, що підозрюваний має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також його досвід перетину державного кордону України, про що свідчать відомості, наявні в базі даних Державної прикордонної служби України.

Як встановлено під час розгляду клопотання, 12.07.2023 ОСОБА_6 залишив територію України та до цього часу не повертався.

02.02.2024 винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_6 і цього ж дня винесено постанову про оголошення міжнародного розшуку.

Вказані обставини у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження дають підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Разом з цим, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_6 інкримінується скоєння кримінального правопорушення у співучасті з іншим підозрюваним у цьому ж кримінальному провадженні, одного й того ж правопорушення, тому існують підстави вважати, що ці особи можуть бути об`єднані однією метою - унеможливлення притягнення їх до кримінальної відповідальності шляхом зміни показів, формування спільної правової позиції.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими твердження слідчого у клопотанні щодо існування цього ризику.

Водночас, з урахуванням критеріїв, що мають враховуватися при встановленні наявності того чи іншого ризику, на які наявне посилання вище, слідчий суддя дійшов висновку, що обставини, на які орган досудового розслідування посилається в обґрунтування наявності ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання, у зв`язку із чим ці ризики не враховується слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного слідчий суддя, серед іншого, також зобов`язаний встановити наявність достатніх підстав вважати, що такий підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Водночас вказана норма права не відокремлює оголошення особи в державний, міждержавний чи міжнародний розшук. Тобто, підставами для оголошення підозрюваного в розшук (державний, міждержавний, міжнародний) є відсутність під час досудового розслідування відомостей про його місцезнаходження або перебування такої особи за межами України та неявка без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

12.07.2023ОСОБА_6 виїхав з України та відтоді не повертався, на виклики до органу досудового розслідування не прибував. Так, ОСОБА_6 викликався до органу досудового розслідування шляхом: надіслання повістки на адресу за його місцем проживання; засобами телефонного зв`язку через застосунок «Viber» на номер мобільного телефону, яким користується; публікування повістки про виклик в газеті «Урядовий кур`єр».

Слідчий суддя вважає, що орган досудового розслідування вжив всіх можливих та достатніх заходів для виклику підозрюваногоОСОБА_6 , тому останній належним чином повідомлений про виклик до слідчого органу.

Постановою слідчого від 02.02.2024 підозрюваногоОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук, у зв`язку із наявністю підстав вважати, що останній перебуває за межами України.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_6 , доведення наявності обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеною та обґрунтованою необхідність обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Також слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваногоОСОБА_6 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 7, 131-132, 177, 193, 196, 281, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і не пізніше ніж через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської міської прокуратури.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1