САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1099/24
Провадження № 1-кп/726/94/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004369 від 12.11.2023, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця за національністю, громадянина України, уродженця м. Чернівці Чернівецької області, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , з 07.06.2023 по 05.01.2024, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв щодо своєї співмешканки ОСОБА_5 , з якою проживає, психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік та приниженні її людської гідності, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя ОСОБА_5 .

Зокрема, 07.06.2023, приблизно о 23:00, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив словесний конфлікт із своєю співмешканкою ОСОБА_5 , під час якого висловлювався нецензурною лайкою в її бік та погрожував фізичною розправою, чим вчинив психологічне насильство в сім`ї, за що постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 19.06.2023 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП до покарання у вигляді штрафу в розмірі 170 грн 00 коп.

В подальшому, 22.07.2023, в невстановлений час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_5 насильство психологічного характеру, а саме: кричав, виражався в її бік нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою чим принижував честь та гідність останньої, вказаними діями ОСОБА_3 , вчинив домашнє насильство, за що постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 02.08.2023 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП до покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп.

В подальшому, 27.08.2023, о 02:30 громадянин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї дружини ОСОБА_5 домашнє насильство фізичного та психічного характеру, а саме: словесно ображав та принижував, штовхав, погрожував фізичною розправою, чим міг завдати шкоди психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_5 , за що постановою Садгірського районного суду м. Чернівці від 22.09.2023 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП до покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп.

Разом з тим, ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення умисних протиправних дій, спрямованих на вчинення насильства в сім`ї, належних висновків для себе не зробив, продовжив вчиняти домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 .

Так, 11.11.2023, приблизно о 21:00, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання, вчинив словесну сварку із ОСОБА_5 , принижував її честь та гідність та погрожував останній фізичною розправою та не дозволяє спілкуватись із її подругами.

Продовжуючи свої умисні, протиправні дії спрямовані на вчинення домашнього насильства, 27.11.2023, приблизно о 22:15, перебуваючи, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , а саме: вчинив словесний конфлікт, в ході якого ображав словами, штовхав та принижував честь та гідність останньої.

Продовжуючи свої умисні, протиправні дії спрямовані на вчинення домашнього насильства, щодо своєї дружини ОСОБА_5 , 04.01.2024 о 22:15 ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , виражався нецензурною лайкою щодо дружини, погрожував фізичною розправою та штовхав.

В подальшому, 05.01.2024, в період часу з 00:15 по 00:27, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем свого проживання, умисно, протиправно вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_5 , психологічне насильство, що виразилось у словесних образах, приниженні її людської гідності, висловленні нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою.

Умисні протиправні систематичні дії ОСОБА_3 , що мали характер домашнього насильства, призвели до тривалих порушень в основних сферах життєдіяльності ОСОБА_5 , що виразилось в наявності когнітивно-емоційних критеріїв психологічного насильства, а саме: виникнення у неї стану дискомфорту, низької самооцінки, переживання приниження, переживання почуття образи, переживання неспокою, страху, невпевненості, «звикання» з образливою поведінкою, а також наявності поведінкових критеріїв психологічного насильства, які виникли внаслідок словесних образ, приниження, обзивання нецензурною лайкою, погроз фізичною розправою, обмеження кола спілкування, ігнорування, нехтування, позбавлення позитивних моментів з боку спілкування ОСОБА_3 , що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/126-24/1873-ПС від 27.03.2024.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, тобто у домашньому насильстві, яке виразилось в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо дружини, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої особи.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 126-1 КК України - визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. Він дійсно вчиняв систематичне психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , з якою разом проживають, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Всі конфлікти виникають на побутовому рівні. Наразі вони знайшли спільну мову і більше не буде вчиняти правопорушень.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонувала порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Просила допитати обвинуваченого та потерпілу, дослідити матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого та щодо судових витрат. Щодо міри покарання просила призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин. Також просила застосувати обмежувальні заходи, згідно із ст. 91-1 КК України у виді направлення для проходження програми для кривдників.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечила, щодо запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті. Вказала про відсутність претензій до обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, про що вказав у судовому засіданні, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та потерпілої, а також дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого та судових витрат.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, за обставин наведених у вироку.

З огляду на наведене, виходячи із вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано вірно за ст. 126-1 КК України, оскільки останній вчинив домашнє насильство, яке виразилось в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства відносно дружини, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, погіршення якості життя потерпілої особи.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дійшов висновку, що підстав (відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України) для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, немає.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із такого.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності однак відбув покарання та судимості погашені, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини (потерпілої у кримінальному провадженні), на обліку у лікаря нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання. Знаходився на стаціонарному обстеженні в ЦМДДВПЗ з 30.01.2013 по 05.02.2013 у зв`язку із порушенням режиму виписаний без експертного заключення, по направленню ІНФОРМАЦІЯ_2 проходив обстеження в Центрі для хворих з психічними непсихотичними розладами ЧОПЛ з 20.03.2023 по 23.03.2023, діагноз: емоційно нестабільний розлад особистості, імпульсивний тип. Згідно із даних висновку судово-психіатричного експерта № 510 від 04.04.2024 ОСОБА_3 на даний час ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, а виявляє ознаки психічного розладу у формі емоційно-нестабільного розладу особистості, він здатний усвідомлювати свої ді та керувати ними. На період часу до якого відноситься інкриміноване діяння ознак хронічного психічного захворювання, недоумства та ознак іншого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв ознаки психічного розладу у формі емоційног-нестабільного розладу особистості. За своїм психічним станом він був знатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставинами, відповідно до ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує: визнання вини, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, прокурором не заявлено та судом не встановленою.

Таким чином, виходячи з засад співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 08.02.2018 року у справі №522/20964/16-к, відповідно до якого визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів прав держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їхній небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

З урахуванням наведених вище обставин суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення покарання у виді громадських робіт на максимально визначений санкцією частини статті строк - двісті сорок годин.

При цьому, суд виходить із суспільної небезпеки вчиненого, наявності як пом`якшуючих покарання обставин, думки потерпілої щодо відсутності у неї претензій до обвинуваченого, систематичності у діях обвинуваченого, їх характеру, а тому саме покарання у виді громадських робіт, на думку суду, в даному конкретному випадку, буде достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Підстав які б у унеможливлювали призначення щодо обвинуваченого покарання у виді громадських робіт судом не встановлено.

Крім того, згідно із ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів. При цьому засудженого може бути направлено для проходження програми для кривдників.

Такі заходи можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Таким чином, враховуючи встановлені у кримінальному провадженні обставини, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого відповідно до ст.91-1 КК України обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників.

Суд вважає, що такий обмежувальний захід із покладенням обов`язку будуть сприяти виправленню обвинуваченого та покращенню психологічного здоров`я потерпілого.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у межах кримінального провадження не застосовувався, клопотань про його обрання до суду не надходило.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не було заявлено.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Щодо розподілу процесуальних витрат (наявних витрат на проведення судово-психологічної експертизи №СЕ-19/126-24/1873-ПС від 27.03.2024 у кримінальному провадженні у розмірі 13631 грн 04 коп), суд керується положеннями ст. 124 КПК України.

Керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

На підставі п. 5 ч. 1, ч. 3 ст. 91-1 КК України, застосувати щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Контроль за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, здійснює орган пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 13 631 (тринадцять тисяч шістсот тридцять одну) гривню 04 копійки.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівців, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1