Справа № 727/1001/18
Провадження № 1-кп/727/7/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судових засідань - ОСОБА_2

за участю

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Глибока Чернівецької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, -

в с т а н о в и в :

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівців перебуває кримінальне провадження № 0000093 від 07.09.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369-2 КК України.

Як випливає із змісту обвинувального акту, кримінальне правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_4 вчинено у вересні-жовтні 2017 року.

Стороною обвинувачення вказані дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 369-2 КК України, як надання неправомірної вигоди особі, яка обіцяє (погоджується) за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України. Посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, яке мало місце і внесено в ЄРДР у 2017 році. Станом на момент розгляду вказаного клопотання, тобто станом на 04.03.2024 минули законодавчо встановлені строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 49 КК України. Крім того зазначили, що обвинувачений не ухилявся від органів досудового розслідування чи суду, тощо. Щодо вини у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, то вину визнає повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, надав на це свою згоду та вказав, що правові наслідки такого звільнення йому роз`яснені та зрозумілі.

Захисник ОСОБА_5 підтримав доводи обвинуваченого, просив звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання, так як строк притягнення до кримінальної відповідальності закінчився і такий строк не зупинявся та не переривався, а саме звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є безумовним, в незалежності від думки (позиції) прокурора.

У той же час, клопотав перед судом про вирішення долі речових доказів у даному кримінальному провадженні. Зокрема, про застосування вимог ст.ст. 96-1, 96-2 КК України та ч. 9 ст. 100 КПК України щодо предмету неправомірної вигоди та клопотав про вилучення у власність держави грошових коштів у сумі 4 200 Євро та 2 300 доларів США, які надавались обвинуваченим ОСОБА_4 як неправомірна вигода ОСОБА_6 .

Вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 286 КПК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно із частиною 1 статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, а відповідно до ч. 1 ст. 286 цього Кодексу звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

В той же час згідно з ч. 2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому, враховуючи вимоги ст.ст. 4 та 5 КК України суд вважає, що в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 , слід застосувати положення статей 12 та 49 КК України в редакції, яка діє на даний час, оскільки такі норми поліпшують його становище, а санкції ч. 1 ст. 369-2 КК України підлягає до застосування в редакції, які діяли на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки чинна на даний час санкція зазначеної статті КК України посилює кримінальну відповідальність і відповідно не має зворотної дії в часі.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

В той же час ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України (в редакції станом на час його вчинення), санкції якої передбачала покарання у вигляді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до п`яти років, або позбавленням волі на строк до двох років.

Отже, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України, яка діє на даний час, є нетяжким злочином, за яке передбачено максимальне покарання позбавленням волі на строк до двох років.

Згідно з матеріалами кримінального провадження кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_4 в 2017 році.

Станом на 04.03.2023 з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення минуло більше як п`ять років .

ОСОБА_4 в розшуку під час досудового розслідування та судового розгляду не перебував, про вчинення ним нових кримінальних правопорушень судом не встановлено.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголошує, що звільнення від кримінальної відповідальності за статтею 49 КК (сплив строків давності) є безумовним.

Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 , визнав вину в повному обсязі та не заперечує проти закриття провадження з відповідних підстав, ним та його захисником подане відповідне клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, яке повністю підтримано обвинуваченим в судовому засіданні.

З`ясувавши позицію обвинуваченого ОСОБА_4 та впевнившись у його добровільності і усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Таким чином, у зв`язку із встановленням підстав, передбачених ст. 49 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, грошові кошти в сумі 4 200 Євро та 2 300 доларів США, які визнано речовими доказами на підставі постанови слідчого від 10.10.2017 та на які накладено арешт ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 11.10.2017, передані на відповідальне зберігання до сховища цінностей філії «Західного головного регіонального управління «ПриватБанк»», підлягають спеціальній конфіскації на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.

Так, ч. 1 ст. 96-1 КК України встановлено, що спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 96-1КК України, спеціальна конфіскація застосовується на підставі: 1) обвинувального вироку суду; 2) ухвали суду про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру; 4) ухвали суду про застосування примусових заходів виховного характеру.

Спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, переходять у власність держави (п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України).

Грошові кошти в сумі 4 200 Євро та 2 300 доларів США, які згідно з обвинувальним актом були предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, яке є умисним і за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, тому вказані грошові кошти підлягають спеціальній конфіскації і арешт, накладений на них на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 11.10.2017, скасуванню не підлягає.

Частиною 9 ст.100 КПК України встановлено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку (п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України).

Таким чином, грошові кошти в сумі 4 200 Євро та 2 300 доларів США, які були предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, підлягають спеціальній конфіскації і їх слід конфіскувати у власність держави.

Вирішення питання щодо процесуальних витрат.

З обвинувального акту вбачається, що у даному кримінальному провадженні розмір витрат на залучення експертів складає в сумі 13 167.29 (тринадцять тисяч сто шістдесят сім грн. 29 коп.) за проведення судових експертиз.

Відповідно до вимог ст. 122 КПК України, витрати пов`язані із залученням спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом, у тому числі статтею 124 КПК України. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи, здійснюються за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Отже, чинний кримінальний процесуальний закон чітко встановлює, що витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого лише у двох випадках: ухвалення щодо нього (обвинуваченого) обвинувального вироку; залучення експерта безпосередньо обвинуваченим (стороною захисту).

Згідно постанова ВС ККС від 03.06.2020 року № 712/1710/19 у випадку прийняття судом рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності, судові витрати з неї не стягуються.

Як вбачається з практики Верховного Суду, суд, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, повинен вирішити дане питання, поклавши судові витрати за рахунок Держави.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 174, 284 ч. 2 п. 1, 285, 286, 288 КПК України, ст.ст. 12, 49 ч. 1 п. 3 КК України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження № 0000093 від 07.09.2017 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369-2 КК України.

Скасувати арешт майна:

- накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.10.2017 на грошові кошти в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень, на відповідальне зберігання у філію «Західного головного регіонального управління « «ПриватБанк», мобільний телефон марки Iphone 6, мобільний телефон марки Nokia, службову документацію та особистий записник ОСОБА_4 , після вступу ухвали в законну силу повернути ОСОБА_4 ;

- накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.10.2017 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , площею 0,0846 га для індивідуального садівництва, кадастровий номер :68:003:0166;

- накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.10.2017 на автомобіль марки Mercedes-Benz 250D 1995 р.в., чорного кольору, кузов № НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ;

- накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01.12.2017 на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 71,20 кв.м, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Знищити встановленим порядком речові докази: аркуш паперу та олівець, паперовий конверт із штрих-кодом 134, аркуш паперу із записами, які починаються словами «1 Берег ( НОМЕР_3 ) та закінчуються «9 Сторож Слоп (орендо)», зразки букального епітелію ОСОБА_4 , які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону після вступу ухвали в законну силу.

Речові докази у кримінальному провадженні, які знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, а саме: особова картка державного службовця №82 від 29.11.2016 на 4-х аркушах; тижневий план на 1-му арк. повернути до Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства після вступу ухвали в законну силу.

Речові докази грошові кошти, вилучені у ході обшуку від 09.10.2017 в сумі 4 200 Євро та 2 300 доларів США, які передані на відповідальне зберігання до сховища цінностей філії «Західного головного регіонального управління «ПриватБанк»», які є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України та підлягають спеціальній конфіскації, конфіскувати у дохід держави.

Речові докази у кримінальному провадженні, які знаходяться на зберіганні в матеріалах кримінального провадження - флеш накопичувачі та СД диски залишити при матеріалах справи).

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженні за проведення судових експертиз в сумі 13 167.29 (тринадцять тисяч сто шістдесят сім грн. 29 коп.) - віднести за рахунок Держави.

Запобіжний захід, обраний ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.10.2017 року ОСОБА_4 у вигляді застави, - скасувати.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області (ГУ ДКСУ у Львівській області) повернути ОСОБА_8 після вступу ухвали в законну силу кошти в сумі 600 000 (шістсот тисяч) грн., внесені ним на рахунок № 0757 Державної казначейської служби України (МФО 820172, , одержувач ТУ ДСА у Львівській області), як заставу в кримінальному провадженні № 0000093, за ОСОБА_4 , згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 11.10.2017.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 04.03.2024 року.

СУДДЯ: ОСОБА_1