УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого 3-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна, в межах кримінального провадження № 0000742 від 27 вересня 2023 року за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28 частиною другою статті 109, частиною другою статті 111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий 3-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000742 від 26 вересня 2023 року за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за фактом вчинення кримінальних правопорушень передбачених частиною другою статті 28 частиною другою статті 109, частиною другою 111 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що у період з 09 червня 2023 року по 02 жовтня 2023 року у невстановленому досудовим розслідуванні місці у громадянина України ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій спрямованих на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності та інформаційній безпеці України, а саме на надання іноземній державі та іноземній організації допомоги в проведені підривної діяльності проти України.

Так, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, усвідомлюючи злочинність своїх дій, вступив у попередню злочинну змову з невстановленими представниками іноземної держави - Російської Федерації та організацій цієї країни, а саме - громадська організація «Региональное общественное движение «За развитие гражданского общества «Другая Украина» (надалі - ГО «Другая Украина») та з мотивів явної зневаги до Української держави та Українського народу, надав згоду на надання допомоги представникам іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України в інформаційній сфері, зокрема ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді голови виконавчого комітету ГО «Другая Украина» у період з 09 червня 2023 року по 02 жовтня 2023 року, погодився надавати допомогу представникам Російської Федерації в здійсненні нею агресивного впливу деструктивної пропаганди щодо України.

Так, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин в період з 10 липня 2023 року та по теперішній час ОСОБА_6 залучив громадянку України ОСОБА_9 та надав вказівки щодо створення мультиплікаційних фільмів, які в подальшому були розміщенні на офіційному сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має назву « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та зміст яких спрямований на вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності та інформаційній безпеці України в умовах воєнного стану.

Відповідно до висновку експертів № 303/1 від 01 травня 2024 року за результатами проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України, інформація, що міститься у вищевказаних мультиплікаційних фільмах, розміщених на офіційному сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має назву « ІНФОРМАЦІЯ_2 », є такою, в якій містяться ознаки порушення основ державної безпеки в інформаційній сфері.

Так, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин в період з 10 липня 2023 року та по теперішній час ОСОБА_9 , будучи громадянкою України, вступила у попередню злочинну змову з ОСОБА_6 та надала згоду на надання допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в інформаційній сфері представникам Російської Федерації в здійсненні нею агресивного впливу деструктивної пропаганди щодо України.

Також, ОСОБА_9 за виконання вказаного злочинного умислу, отримувала готівкові кошти від батька ОСОБА_6 - громадянина України ОСОБА_7 , який усвідомлюючи злочинність своїх дії, за вказівкою не встановлених досудовим розслідуванням осіб, перебуваючи у місті Києві, забезпечував передачу готівкових коштів ОСОБА_9 за її сприяння у виготовленні мультиплікаційних фільмів, які в подальшому були розміщенні на офіційному сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має назву « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Вказані дії громадяни України ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 вчинили умисно на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, інформаційній безпеці України, що охороняється Конституцією та Законами України.

Згідно з висновком експертів № 303/1 від 01 травня 2024 року, за результатами проведення лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБ України надані на дослідження матеріали є такими, що: створюють негативний імідж України через дискредитацію її влади та Президента; дискредитують зовнішньополітичний курс держави; дискредитують внутрішньополітичний курс держави; закликають до дій, що спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади, посягання на життя державного діяча; знижують обороноздатність держави шляхом гальмування мобілізаційних планів.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 підозрюються в державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, інформаційній безпеці України, а саме: наданні іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 111 КК України, та у розповсюджені матеріалів із закликами до вчинення дій спрямованих на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або до захоплення державної влади вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28 частиною другою статті 109 КК України.

14 травня 2024 року у вказаному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва в ході обшуку, проведеного за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено: купюри номіналом 100 доларів США, в кількості 30 шт.; купюри номіналом 20 доларів США, в кількості 22 шт.; купюри номіналом 10 доларів США, в кількості 30 шт.; купюри номіналом 5 доларів США, в кількості 13 шт.; купюри номіналом 1 долар США, в кількості 10 шт.; пістолет «Форт 17Р» із маркуванням «НОМЕР_3».; набої калібру 9 мм, в кількості 8 шт.; набої калібру 7,62 мм, в кількості 110 шт.; дозвіл на зброю № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 ; дозвіл на зброю № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 ; карабін із маркуванням «СКС МП-УОС», «НОМЕР_4»; ноутбук Lenovo sMP2LTS0E; ноутбук Fujitsu sYLUB032839.

15 травня 2024 року вилучені під час проведення вищевказаного обшуку речі визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Санкцією частини другої статті 111 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні передбачено конфіскацію майна.

З огляду на викладене, в органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті вилучених 14 травня 2024 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , матеріальних об`єктів, з метою виконання завдань кримінального провадження щодо запобігання можливості їх приховування, пошкодження чи псування, втрати чи знищення, використання, передачі та відчуження, а також з метою збереження речових доказів, тому слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому. Крім того зазначив, що арешт на ноутбуки необхідно накласти з метою забезпечення проведення відповідної криміналістичної експертизи для встановлення даних, що містять значення для кримінального провадження, грошові кошти можуть бути оплатою за скоєні ОСОБА_7 кримінальні правопорушення, а набої, дозвіл на зброю та зброя підлягають спеціальній конфіскації, оскільки вилучені з вільного обігу. Враховуючи викладене, просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник власника майна в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що в ході обшуку ОСОБА_7 було надано доступ до вилучених ноутбуків, орган досудового розслідування мав можливість зняти необхідну інформацію, оскільки речовим доказом може бути лише інформація, що міститься на вищевказаних носіях, а не самі носії інформації. Що стосується арешту грошових коштів, то зазначив, що ОСОБА_7 взимку 2024 року продав автомобіль та більшу частину свого життя працював академіком, має багато наукових робіт, тому мав можливість накопичити вилучені кошти. Відсутні докази, що вищевказані кошти здобуті злочинним шляхом або використовувалися під час вчинення кримінального правопорушення. Крім того, вилучені в ході обшуку зброя, набої та дозволи на зброю належать ОСОБА_6 , які останній зберігав у батька, карабін є мисливською зброєю, а пістолет призначений для пострілів гумовими набоями.

Вислухавши слідчого, представника власник майна та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000742 від 26 вересня 2023 року за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за фактом вчинення кримінальних правопорушень передбачених частиною другою статті 28 частиною другою статті 109, частиною другою 111 КК України.

14 травня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва, був проведений обшук у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , в ході якого виявлено та вилучено: купюри номіналом 100 доларів США, в кількості 30 шт.; купюри номіналом 20 доларів США, в кількості 22 шт.; купюри номіналом 10 доларів США, в кількості 30 шт.; купюри номіналом 5 доларів США, в кількості 13 шт.; купюри номіналом 1 долар США, в кількості 10 шт.; пістолет «Форт 17Р» із маркуванням «НОМЕР_3».; набої калібру 9 мм, в кількості 8 шт.; набої калібру 7,62 мм, в кількості 110 шт.; дозвіл на зброю № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 ; дозвіл на зброю № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 ; карабін із маркуванням «СКС МП-УОС», «НОМЕР_4»; ноутбук Lenovo sMP2LTS0E; ноутбук Fujitsu sYLUB032839.

14 травня 2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 111, частиною другою статті 28, частиною другою статті 109 КК України, що підтверджується його особистим підписом.

Постановою слідчого 3-го відділу СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 від 15 травня 2024 року вищевказане майно, вилучене в ході обшуку, визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96--2 Кримінального кодексу України.

Частиною п`ятою статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У ході судового розгляду слідчим зазначено, що арешт необхідно накласти на ноутбуки з метою забезпечення збереження речових доказів, та на грошові кошти з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також на набої, зброю та дозволи на зброю з метою забезпечення спеціальної конфіскації.

Таким чином, слідчим доведено наявність підстав вважати, що на цьому етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучені в ході обшуку ноутбуки та набої могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, необхідність призначення криміналістичної експертизи, а отже вказане майно відповідає ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що представником власника майна не спростовано, тому згідно з частиною третьою статті 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження речових доказів.

Посилання представника власника майна щодо відсутності правових підстав для накладення арешту на вилучені ноутбуки, оскільки при проведенні обшуку ОСОБА_7 було добровільно надано до них доступ, оцінюються слідчим суддею критично, оскільки в протоколі обшуку відсутні будь-які зауваження щодо їх вилучення.

Крім того, санкцією частини другої статті 111 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, ОСОБА_7 має статус підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, та слідчим доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт належить підозрюваному.

Водночас, у судовому засіданні представник власника майна не заперечував, що кошти належать ОСОБА_7 , однак доказів щодо джерел походження вказаних коштів не надав.

З огляду на наведене, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Ураховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та з метою забезпечення збереження речових доказів і можливої конфіскації вказаного майна підозрюваного як виду покарання, слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на вищевказане майно.

Разом з тим, у порушення вимог статті 96-2 КК України, слідчим не доведено наявність підстав вважати, що зброя та дозволи на зброю, на які останній просить накласти арешт, одержане внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; призначалося (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; було предметом злочину, що виключає можливість арешту вказано майна з метою спеціальної конфіскації.

Крім того, в ході судового розгляду слідчим суддею було встановлено, що вказані предмети належать ОСОБА_6 та слідчим не доведено яким чином вказані речі мають відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення кримінального правопорушення могли залишитись на них та чи можна взагалі їх використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні, тому підстави для арешту вказаного майна з метою забезпечення збереження речових доказів або з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання відсутні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення обшуку 14 травня 2024 року в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

- купюри номіналом 100 доларів США, в кількості 30 шт.;

- купюри номіналом 20 доларів США, в кількості 22 шт.;

- купюри номіналом 10 доларів США, в кількості 30 шт.;

- купюри номіналом 5 доларів США, в кількості 13 шт.;

- купюри номіналом 1 долар США, в кількості 10 шт.;

- набої калібру 9 мм, в кількості 8 шт;

- набої калібру 7,62 мм, в кількості 110 шт;

- ноутбук Lenovo sMP2LTS0E;

- ноутбук Fujitsu sYLUB032839.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1