Справа № 638/2896/23
Провадження № 1-кс/638/927/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 15.02.2024 року про відмову у визнанні потерпілим та відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000204 від 06.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 15.02.2024 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000204 від 06.10.2023 року та відмові у внесенні до ЄРДР зазначеного кримінального провадження відомостей про вчинення невстановленими посадовими та службовими особами ГУ ПФУ в Харківській області при виконанні ними рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.06.2023 року кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364 КК України та ч.4 ст.382 КК України.

В обґрунтування скарги зазначає, що 13.02.2024 року звернувся до слідчого з клопотанням, в якому просить визнати його потерпілим та внести до ЄРДР відомості про скоєння працівниками ГУ ПФУ в Харківській області при виконанні ними остаточного рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 року по справі №520/2205/23 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364 КК України та ч.4 ст.382 КК України та притягнути винних до кримінальної відповідальності. 23.02.2024 року заявником отримана копія постанови слідчого від 15.02.2024 року про відмову у задоволенні клопотання, з якою він не погоджується через необґрунтованість. Зокрема, посилається на доведеність завдання йому шкоди, що є підставою для визнання потерпілим у кримінальному провадженні. Також вказує на наявність у діях посадових та службових осіб ГУ ПФУ в Харківській області при виконанні ними рішення ХОАС від 16.06.2023 року ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.4 ст.382 КК України.

Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав.

Слідчий ХРУП №3 ГУНП в Харківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений судом своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, надав для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження. Його неявка, у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу, заслухавши заявника, дослідивши надані матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000204, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 3 КПК України слідчий службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу Державного бюро розслідувань, органу Бюро економічної безпеки України, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.07.2017 року №570 «Про організацію діяльності органів досудового розслідування Національної поліції України», слідчий - службова особа органу Національної поліції України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Слідчий здійснює процесуальну діяльність відповідно до вимог КПК України. Усі рішення про спрямування досудового розслідування і проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій слідчий приймає самостійно, за винятком випадків, коли законом передбачено одержання згоди прокурора або рішення (дозволу) слідчого судді, суду чи погодження керівника слідчого підрозділу або якщо рішення про їх проведення приймає виключно прокурор, та є відповідальним за їх виконання.

Крім того, частиною 5 ст.40 КПК України чітко визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Встановлено, що СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області здійнюється досудове розслідування кримінального провадження №0000204, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України за заявою ОСОБА_3 .

13.02.2024 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого з клопотанням, в якому просив визнати його потерпілим, а також внести до ЄРДР відомості про скоєння працівниками ГУ ПФУ в Харківській області при виконанні ними остаточного рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 року по справі №520/2205/23 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364 КК України та ч.4 ст.382 КК України та притягнути винних до кримінальної відповідальності.

Постановою слідчого від 15.02.2024 року відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Вирішуючи скаргу по суті, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною другою цієї статті передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно з ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею також враховується правова позиція викладена Верховним Судом: Системний аналіз статті 1177 ЦК України дає підстави для висновку, що у правомірним чином розпочатому кримінальному провадженні має бути, насамперед, встановлено самий факт вчинення певного кримінального правопорушення стосовно потерпілої, яка вимагає компенсації завданих їй збитків за рахунок держави. Для застосування цієї норми необхідні: наявність шкоди; вчинення кримінального правопорушення; причинний зв`язок між кримінальним правопорушенням і завданою шкодою; вина особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Зважаючи на презумпцію невинуватості (стаття 62 Конституції України, стаття 17 КПК України), факт вчинення особою кримінального правопорушення та вина такої особи в його вчиненні повинні встановлюватися у порядку кримінального провадження.

Фізична особа, яка вважає себе потерпілою від певного кримінального

правопорушення, досудове розслідування щодо якого триває і факт вчинення

кримінального правопорушення (злочину) належно не встановлений, не має права на позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, на підставі частини другої статті 1177 ЦК України. Проте така фізична особа за наявності відповідних підстав має право на позов про відшкодування їй заподіяної шкоди на загальних засадах (згідно зі статтями 1166 і/або 1167 ЦК України) або відповідно до іншого спеціального делікту в разі, якщо протиправність дій держави, її органів та посадових осіб окремо встановлені.

Оглядом наданих матеріалів провадження встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000204 від 06.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.382 КК України триває, компетентним органом достеменно не встановлено елементи складу відповідного кримінального правопорушення, зокрема не з`ясовано, що стосовно заявника саме вчинено злочин. Отже, посилання ОСОБА_3 про наявність завданої йому шкоди, діями або бездіяльністю, які б мали ознаки кримінального правопорушення, тобто шкоди завданої в результаті кримінального правопорушення, є передчасним, оскільки в рамках кримінального провадження не встановлено факту вчинення кримінального правопорушення.

Щодо відмови слідчого у задоволенні клопотання ОСОБА_3 в частині внесення відомостей до ЄРДР про скоєння службовими особами ГУ ПФУ в Харківській області кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364 КК України та ч.4 ст.382 КК України слідчий суддя виходить із самостійності слідчого щодо визначення попередньої кваліфікації кримінального правопорушення в рамках даного кримінального провадження та відсутності конкретних відомостей, за якими можна визначити наявність елементів вказаних кримінальних правопорушень.

За змістом п.2 ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивована та обґрунтована, із зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Проаналізувавши зміст постанови слідчого від 15.02.2024 року слідчий суддя вважає, що вона належним чином обґрунтована та вмотивована.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

На підставі зазначеного, ОСОБА_3 скористався своїм правом на оскарження постанови слідчого, з якою він не згоден, проте це не є безумовною підставою для скасування такого процесуального рішення, виходячи з наведених вище обставин, а тому скарга ОСОБА_3 є передчасною, та такою що підлягає не задоволенню.

Окрім того, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 55, 60, 220, 303-309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 15.02.2024 року про відмову у визнанні потерпілим та відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000204 від 06.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали проголошено 08.03.2024 о 14:30 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1