Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3888/23
Провадження № 1-кп/935/147/24
У Х В А Л А

15 квітня 2024 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань №1 Коростишівського районного суду Житомирської області клопотання прокурора ОСОБА_3 про визнання доказу очевидно недопустимим, поданого у межах кримінального провадженнія, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000567 стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,

установив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

Під час судового розгляду прокурором заявлено клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом акту судово-медичного дослідження (обстеження) №37 , який було відкрито стороні обвинувачення захисником ОСОБА_7 у судовому засіданні , в обґрунтування якого зазначив, що чинним КПК України не передбачено призначення експертиз на підставі адвокатських запитів , що надалі , за правилом «отруйного дерева», потягне за собою недопустимість інших можливих доказів , як , наприклад, можливий висновок експертизи.

Обвинувачений та його захисники заперечили проти клопотання, просять відмовити у його задоволенні.

Представник потерпілої ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.

Заслухавши доводи та заперечення учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст..86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

За ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У відповідності до ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Як убачається з наданих стороною захисту документів, захисник ОСОБА_7 12.02.2024 звернувся до начальника ОБСМЕ Житомирської обласної ради з адвокатським запитом про проведення комісійної судово-медичної та судово-токсикологічної експертизи на підставі якого комісією експертів проведено судово-медичне дослідження (обстеження ) , про що складено відповідний акт №37.

Відповідно до ст..332 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Відповідно до положень ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно до ст..243 КПК України, експерт залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження. Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової. Експерт може бути залучений слідчим суддею за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено призначення експертизи на підставі адвокатського запиту , а тому суд дійшов висновку про очевидну недопустимість, як доказу, акту судово-медичного дослідження №37, як отриманого з процесуальними порушеннями, у розумінні ст.242, 243 КПК України.

Під час судового розгляду сторона захисту із відповідним клопотанням про призначення експертизи, із обгрунтуванням підстав для її проведення, у порядку ст..332 КПК України не зверталась, але безперечно не позбавлена такого права.

Крім того, суд не може не звернути увагу захисника ОСОБА_7 , що наданий акт судово-медичного дослідження не є експертним висновком, у розумінні ст.242, 243 КПК України, відповідно члени комісії експертів, у встановленому законом порядку, не були попереджені про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись ст.86,87,89 372 КПК України ,

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про визнання доказу очевидно недопустимим, а саме акту судово - медичного дослідження №37 від 19.02.2024 - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, яке буде прийнято за наслідками розгляду судового провадження.

Суддя ОСОБА_1