Справа № 185/944/24
Провадження № 1-кп/185/561/24
У Х В А Л А

22 лютого 2024 року м.Павлоград

Дніпропетровської обл.

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши під час запровадженого воєнного стану в Україні у відкритому підготовчому судовому засіданні, в режимі відео-конференції, в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, обвинувальний акт з додатками складений, у кримінальному провадженні № 0001501 від 28 серпня 2023 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Красноармейська, Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого на шахті «Тернівська» ВСП «Шахтоуправління «Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», проживаючого в АДРЕСА_1 , тимчасово переміщеної особи,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

У підготовчому судовому засіданні прокурор, з наведенням відповідних мотивів, клопоче про необхідність вирішення питання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 діб, обґрунтовуючи його тим, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу не змінилися і не відпали.

Зокрема, прокурор вважає, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення у вчинені тяжкого злочину, та у вчиненні не тяжкого злочину, загроза засудження обвинуваченого до покарання у виді позбавлення волі, відсутність соціальних зв`язків, тощо, обумовлює наявність ризиків переховування від суду, впливу на потерпілого, свідків, інших учасників провадження, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Потерпіла ОСОБА_4 - мати загиблого у ДТП ОСОБА_8 , погодилася з клопотанням прокурора. Разом з тим підтвердила, що обвинувачений відвідував у лікарні потерпілого ОСОБА_8 , сплачував придбання ліків, тощо. Обвинувачений, його родичі, близькі, довірені особи не впливали на неї протягом досудового розслідування та не вчиняли інших протиправних дій.

Потерпіла ОСОБА_5 цивільна дружина загиблого потерпілого ОСОБА_8 , клопоче про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, зазначає про відсутність до нього претензій, повне відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди, примирення з обвинуваченим.

Зазначена потерпіла підтвердила відвідування обвинуваченим її загиблого цивільного чоловіка під час його перебування у лікарні «ім.Мечникова» у м.Дніпрі , відшкодування обвинуваченим шкоди на придбання ліків для потерпілого ОСОБА_8 у загальній сумі понад 40 тис грн., та заявила про відсутність фактів будь-якого тиску чи впливу на неї під час досудового розслідування справи.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, також клопочуть про зміну запобіжного заходу на більш м`який - у вигляді домашнього арешту, з покладанням на обвинуваченого певних обов`язків.

На переконання сторони захисту, той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 вважається раніше не судимим, має родину цивільну дружину, двох малолітніх дітей на утриманні, матір, сталі та стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботи, стабільний заробіток шахтаря, в разі застосування відносно нього запобіжного заходу альтернативного такому найсуворішому, як тримання під вартою, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Поруч із наведеним, на переконання сторони захисту, та обставина, що обвинувачений ОСОБА_6 два місяці утримується під вартою, є для нього, як для особи, що має виключно позитивні характеристики з місця проживання та з місця роботи, достатнім стримуючим фактором від подальшої протиправної поведінки та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, захист акцентує увагу суду на тому, що обвинувачений ОСОБА_6 примирився з однією з потерпілих, а саме з дружиною загиблого - гр. ОСОБА_5 , яка клопоче про зміну для обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який, заявляє про повне відшкодування шкоди та відсутності претензій до обвинуваченого.

Захист вважає, що під час розгляду питання про запобіжний захід необхідно врахувати, що обвинувачений ОСОБА_6 на протязі чотирьох місяців після вчинення ДТП взагалі не мав жодного запобіжного заходу, але, поруч із цим не вчиняв ніяких дій, направлених на переховування від досудового розслідування або перешкоджання слідчим органам.

За вказаний час обвинувачений відвідував потерпілого у лікарні, відшкодовував останньому шкоду, тощо.

Також відсутні й будь-які докази незаконного впливу з боку обвинуваченого, чи то його родичів, друзів, знайомих, довірених осіб, тощо, на потерпілих, свідків та інших учасників судового розгляду.

Вислухавши заявлені клопотання, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження із зазначених питань, кожного окремо, проаналізувавши та співставляючи зазначені питання між собою та у сукупності з позицією сторін кримінального провадження, змістом обвинувального акту, а також вимогами КК та КПК України, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Згідно зі ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з вимогами ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених Розділом ІІ КПК України

У ст. 178 КПК України передбачений перелік обставин, що враховуються судом при вирішенні питання про запобіжний захід, серед яких й такі, як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Згідно частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В частині 2 статті 194 КПК України закріплено, що суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від поваги до особистої свободи, визначеної Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей.

В правових позиціях Європейського суду з прав людини, викладених за розглянутими справами: «Шалімов проти України», «Боротюк проти України», «Харченко проти України», визначено, що:

- відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції по закінченню деякого часу сама тільки наявність обґрунтованої підозри перестає бути підставою для тримання під вартою, та судові органи повинні вказати інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судами;

- продовження утримання під вартою може бути виправданим по тій чи іншій справі лише при наявності специфічних ознак того, що цього вимагають справжні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, мають перевагу над правилом поваги до особистої свободи;

- особа, обвинувачувана у правопорушенні, повинна бути звільнена, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого утримання під вартою. Щоб дотримати ці вимоги, судові органи мають дослідити всі факти «за» і «проти» існування реального суспільного інтересу, який, при належному обліку принципу презумпції невинності, виправдовує відступ від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях, за якими вони відмовляють у задоволенні клопотання про звільнення;

- існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину спочатку може виправдовувати утримання під вартою, ... але ... тяжкість звинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів утримання під вартою»;

- при цьому існує презумпція на користь звільнення з - під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризикам ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинувачений повинен бути звільнений.

Тобто, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Враховуючи зміст клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та обсяг підтвердження доказами наведених у клопотанні ризиків суд враховує, що ОСОБА_6 дійсно обвинувачується у вчиненні тяжкого та нетяжкого злочинів. У разі доведеності вини обвинуваченого за вчинення вказаних злочинів передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням на такий же строк права керувати транспортними засобами, та на строк до двох років позбавлення волі, відповідно.

Дана обставина, на переконання прокурора, свідчить про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Разом з тим, суд не погоджується з доведеністю прокурором даного ризику, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 , до його арешту, тривалий час мав одне й те ж саме постійне місце проживання, місце роботи, сталі та стійкі соціальні зв`язки, десятирічний стаж підземного робітника, двох малолітніх дітей на утриманні, цивільну дружину, матір.

З цього ж приводу суд враховує й той факт, що з моменту вчинення інкримінованого тяжкого злочину, обвинувачений ОСОБА_6 не покидав свого постійного місця проживання, на протязі, майже, місяця з дати вчинення ДТП ( 27.08.2023 року) відвідував потерпілого ОСОБА_8 у лікарні, загалом на суму понад 40 тис. грн., як стверджує потерпіла, сплатив кошти на придбання ліків для потерпілого та не вчиняв жодних дій, направлених на переховування від відповідальності, перешкоджання слідчим органам, тощо.

Навпаки, обвинувачений за час досудового розслідування досяг примирення з цивільною дружиною загиблого потерпілого ОСОБА_9 - потерпілою ОСОБА_5 , та у повному обсязі відшкодував заподіяну їй шкоду, на протязі чотирьох місяців з моменту порушення кримінального переслідування до арешту ( 28.12.2023 року) обвинувачений приймав участь у досудовому розслідуванні, не ігнорував виклики слідчого, не вчиняв заходів, направлених на переховування чи перешкоджання досудовому розслідуванню.

Сукупність вказаних обставин дозволяє з достатньо високим ступенем ймовірності прогнозувати, що обвинувачений ОСОБА_6 , в разі пом`якшення відносно нього запобіжного заходу, не буде переховуватися від суду, оскільки аналіз усіх дій, що вчинялися обвинуваченим після порушення відносно нього кримінального переслідування свідчать про наміри обвинуваченого пом`якшити ступень вини, залагодити свою провину перед потерпілими, відшкодувати заподіяну шкоду, й т.і., а не про наміри перешкодити досудовому розслідуванню чи суду, переховуватися та продовжити протиправну поведінку.

Також, вирішуючи клопотання прокурора про запобіжний захід суд вважає, що зазначений стороною обвинувачення ризик можливості незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників судового розгляду наразі не знайшов свого підтвердження, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаного ризику прокурором суду не надано, а вказані учасники судового розгляду, зокрема, потерпілі, повідомили про відсутність з боку обвинуваченого, його родичів, друзів, довірених осіб, тощо, будь-якого незаконного впливу чи тиску на них.

При цьому, звертає на себе увагу й той факт, що наразі у суду відсутні данні про те, що в період досудового розслідування обвинувачений через третіх осіб, або опосередковано, вчиняв незаконний вплив на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження.

Що ж стосується заявленого прокурором ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального злочину, то, на переконання суду, така вірогідність існує, але в занадто незначному розмірі, з огляду на наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, роботи, декількох утриманців та стабільної заробітної плати працівника шахтарської галузі.

Вказані обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_6 зможе, в разі потреби, матеріально забезпечити себе та своїх утриманців, що унеможливить вчинення ним нових злочинів за для забезпечення своїх життєвих потреб.

Отже, всі обставини, досліджені в судовому засіданні на час вирішення вказаного питання, в тому числі й не перешкоджання з боку обвинуваченого досудовому розслідуванню на протязі чотирьох місяців, що передували його арешту, значна матеріальна допомога потерпілим, перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою певний час, що само по собі має певний стримуючий та виховний момент, у своїй сукупності дають достатні підстави для вирішення питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, як про це клопоче обвинувачений, сторона захисту та потерпіла ОСОБА_5 .

Враховуючи працездатний вік обвинуваченого, наявність постійного місця роботи, вказаний запобіжний захід повинен бути застосований за винятком часу, пов`язаного з виходом обвинуваченого на роботу, а також з використанням електронного засобу контролю.

Приймаючи вказане рішення суд враховує, що сам по собі факт вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень та ймовірність призначення за це покарання у виді позбавлення волі, за відсутності конкретних фактів ухилення обвинуваченого від суду, переховування, впливу на потерпілих, свідків, інших учасників провадження, перешкоджання судовому провадженню у будь-який інший спосіб, одночасно не свідчить про неможливість застосування у даному конкретному випадку до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При цьому суд враховує, що в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( справа Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа Бакчиєв проти Молдови).

Наведене дає підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за винятком часу, пов`язаного з виходом на роботу, з використанням електронного засобу контролю, може в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись Розділом ІІ, ст.ст. 176, 177, 196, 197, 314, 315, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою,на цілодобовий домашній арешт з використанням електронного засобу контролю, строком на два місяці, а саме до 21 квітня 2024 року, включно.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 залишати житло за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 цілодобово, за винятком часу пов`язаного з виходом на роботу.

Зобов`язати останнього прибувати за кожною вимогою до суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- носити електронний засіб контролю;

- утриматися від спілкування зі свідками у справі;

- здати закордонний паспорт та інші документи для виїзду за кордон.

Негайно звільнити з-під варти обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати його прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що працівники Національної поліції, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електроні засоби контролю.

Ухвалу в частині запобіжного заходу обвинуваченому передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1