ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4555/24
провадження № 1-кс/753/837/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , поданого у кримінальному провадженні № 0001869, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частинами першою, другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною п`ятою статті 190 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Олевськ, Житомирської обл, освіта середня, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною п`ятою статті 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшло вказане вище клопотання.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 01 березня 2024 року матеріали клопотання передано судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0001869, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частинами першою, другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною п`ятою статті 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше липня 2023 року у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник злочинний умисел, спрямований на отримання незаконного прибутку, з метою вчинення злочинів, направлених на заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману та зловживання довірою, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки, в умовах воєнного стану в Україні.

Для досягнення злочинного ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у невстановлений період часу, усвідомлюючи, що обрана діяльність є протиправною та має високий ступінь ризику, так як може бути викрита працівниками правоохоронних органів, розробили план, яким передбачалось наступне:

-створення в месенджері Telegram чатів та ботів для обміну інформацією між учасникам злочинної організації;

-створення та забезпечення діяльності на території міста Києва та міста Олевська Житомирської області угрупування - так званих «Колл-центрів» в залежності від територіального розташування учасників злочинної організації;

-підшукання осіб, які у злочинній організації виконували б роль так званого «Кодера», до обов`язків якого входило володіння технічними знаннями в сфері інформаційно-комунікаційних технологій, за допомогою засобів електронних комунікацій (включаючи інформаційно-комунікаційні технології, програмні, програмно-апаратні засоби, інші технічні та технологічні засоби і обладнання), забезпечення повного технічного супроводження інших учасників злочинної організації у ході здійснення шахрайства;

-підшукання осіб, які у злочинній організації виконували б роль так званого «Воркера», до обов`язків якого входило знання методів використання засобів соціальної інженерії, необхідних для введення в оману потерпілого у ході переписки або аудіо-дзвінку під приводом переконання перерахунку власних віртуальних активів на підконтрольні криптогаманці;

-пошук осіб, які б погодились на участь у злочинній організації, до обов`язків яких входило надання засобів та знарядь, які сприятимуть вчиненню кримінальних правопорушень іншими учасниками злочинної організації, а саме: забезпечення виводу (конвертації) віртуальних активів у грошові кошти, отримання у банківських установах банківських платіжних карток для виведення на вказані рахунки коштів потерпілих та подальшого перерахування грошей, якими учасники злочинної організації заволоділи шахрайським шляхом, на підконтрольні їм рахунки та банківські платіжні картки, сприяння у вирішенні організаційних питань;

-доведення до вказаних осіб плану злочинної діяльності та отримання їх згоди на участь у її реалізації у якості виконавців злочинів;

-організація управління та фінансування злочинної організації та розподілу коштів від злочинної діяльності між її учасниками;

-приховування діяльності злочинної організації шляхом забезпечення її учасників закритими від загального доступу каналами зв`язку, які не дають можливості втрутитись іншій особі, яка не володіє відомостями про злочинні наміри злочинної організації, тобто включення до спеціально створених Telegram-каналів та ботів під псевдонімами з присвоєнням індивідуального номеру - НОМЕР_1 , а також іншими методами, які сприятимуть приховуванню діяльності;

-створення та розсилка у месенджері Telegram, у тому числі за допомогою Телеграм-боту, у групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », неправдивих оголошень з приводу заробітку у сфері віртуальних активів (криптовалют), а саме про отримання прибутку - «спреду» (спред на біржі - це різниця між цінами пропозиції та попиту на ринковий актив у конкретний момент часу) на міжнародній біржі криптовалют «Bybit» з профітом (прибутком) 2% від початкового капіталу потерпілих осіб.

Передбачалося, що особам, які б відгукувались на вказані оголошення, учасник злочинної організації - «воркер» - у ході переписки або аудіо-розмови в мессенджері Telegram, пропонував брати участь у так званій «арбітражній зв`язці» (метод арбітражу заснований на відмінності у попиті та ліквідності криптовалюти на окремих біржах, а також можливості швидко переказувати монети між ними за допомогою технології блокчейн).

У подальшому «воркер» повинен переконати довірливих потерпілих, які відгукнулись на оголошення у тому, що останній може придбати на міжнародній біржі криптовалют «Bybit» віртуальний актив (монету) - «EOS» на якомога більшу суму та відправити на адресу, вказану учасником злочинної організації, так званого «промокоду», начебто адреси електронного гаманця іншої біржи за результатом чого на електронний криптогаманець потерпілого повернеться сума придбаного віртуального активу «EOS» з прибутком у 2%.

Однак замість адреси електронного гаманця іншої біржи учасник злочинної організації «воркер» надавав адресу - « ОСОБА_12 » («memo» - унікальний ідентифікатор, який присвоюється для кожного акаунту для ідентифікації депозиту та поповнення відповідного акаунту) яка була підконтрольним криптогаманцем учасників злочинної організації (контролює «кодер»).

З метою переконання потерпілого про власну вигоду у «зв`язці», учасник злочинної організації пропонував ділитись з ним 20% від чистого прибутку за повідомлення цієї інформації.

Таким чином, метою учасників злочинної організації було переконання потерпілого у необхідності перерахування якомога більшої суми віртуальних активів задля більшого прибутку при поверненні, у той час, коли адреса - «memo» («memo» - унікальний ідентифікатор, який присвоюється для кожного акаунту для ідентифікації депозиту та поповнення відповідного акаунту), на яку пропонувалось перерахувати віртуальні активи, була підконтрольним криптогаманцем учасників злочинної організації.

Задля переконливості та недопущення у користувача думки про можливість шахрайського заволодіння його майном, з метою підтвердження легенди про можливий легкий та швидкий заробіток, учасники злочинної організації пропонували б можливість пробного переказу, так званої «прокрутки» незначної суми віртуального активу для того, щоб після надходження вказаного активу на підконтрольний криптогаманець учасника злочинної організації, повернути в зворотному напрямку на криптогаманець користувача суму, більшу на 2% від нещодавно надісланої (технічне забезпечення операцій з віртуальними активами, у тому числі переведення, проводилось «кодером»).

Вказана злочинна схема повинна була діяти до тих пір поки користувач не перерахує максимальну суму власних віртуальних активів (монет) на підконтрольний учасниками злочинної групи криптогаманець, сподіваючись на їх повернення з прибутком.

При цьому, у ході переписки або аудіорозмов у Telegram з потерпілим учасник злочинної організації («Воркер») повинен був постійно спонукати потерпілого збільшувати бюджет для проведення вказаних переведень для, начебто, отримання більшого прибутку, та після того, як «Воркер» пересвідчився у тому, що потерпілий перераховує значну суму віртуального активу, він повинен був повідомити «кодеру» про те, що після надходження на підконтрольний учасникам злочинної організації криптогаманець віртуальних активів конкретного потерпілого, їх вже не треба повертати, тим самим зловмисники заволодівали майном потерпілих.

Окрім того, з метою приховування своєї злочинної діяльності та знищення слідів злочину учасники злочинної організації після заволодіння майном потерпілих припиняли будь-який зв`язок з потерпілим та видаляли історію переписки у мессенджері.

Розробивши злочинний план та схему вчинення злочинів, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дійшли висновку, що для здійснення свого злочинного задуму необхідно залучити осіб, які поділяють їхні незаконні інтереси і прагнуть до швидкого збагачення, та спільно з ними і під їх керівництвом виявлять бажання взяти участь у діяльності злочинної організації.

Так, у не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше липня 2023 року, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залучили до складу злочинної організації не встановлену досудовим розслідуванням кількість осіб, зокрема і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також інших осіб, які мали виконувати конкретні ролі, спрямовані у цілому на реалізацію вказаного плану, відомого усім учасникам злочинної організації, та розподілили між ними функції.

Метою злочинної організації було незаконне збагачення за рахунок коштів, отриманих від потерпілих шляхом обману.

Так, взявши на себе функцію загального керівництва злочинною організацією, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою керівництва її структурними підрозділами та напрямками, координації злочинної діяльності інших учасників злочинного угрупування, особисто підібрали та залучили до участі у ньому в якості співорганізаторів довірених осіб зі свого найближчого оточення, які надали свою згоду на організацію та координацію злочинів, пов`язаних з шахрайством.

З метою забезпечення стабільного функціонування злочинної організації між всіма її учасниками були визначені конкретні функції, зокрема, ОСОБА_6 - виконавець, виконує роль «воркера», здійснює переписку з так званими «клієнтами», які є у подальшому потерпілими, надає криптогаманці для здійснення перерахунку грошових коштів потерпілим, отримує незаконний дохід від скоєння злочинів.

Створена злочинна організація характеризувалася наступними ознаками:

- наявністю плану злочинної діяльності, відомого усім учасникам злочинної організації, розподілом функцій між учасниками злочинного угруповання, наявністю організаторів;

- тривалістю, системністю та організацією функціонування злочинної організації, наявністю необхідних для функціонування фінансових можливостей, а також згуртованістю організації, що засвідчують внутрішні зв`язки між її учасниками, встановлені загальні правила поведінки, план злочинних дій та усвідомлення кожним із учасників факту об`єднання з іншими особами для досягнення єдиного злочинного результату;

- «спеціалізацією» незаконної діяльності учасників злочинної організації, яка виражалась у вчиненні злочинів у сфері заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), із використанням електронно-обчислювальної техніки;

- домовленістю та готовністю до вчинення злочинів у будь-який час;

- кожен учасник злочинної організації усвідомлював протиправність своїх та інших членів злочинної організації дій, знав про настання тяжких наслідків - завдання громадянам матеріальної шкоди, бажав настання таких наслідків і своїми злочинними діями сприяв їх настанню, тобто діяв з прямим умислом;

- розподілом коштів, отриманих від злочинної діяльності, між всіма учасниками злочинів.

Вибудована ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ієрархічна структура злочинної організації, розподіл повноважень та централізована підпорядкованість членів злочинної організації забезпечувала чітке керівництво, координацію і контроль за злочинною діяльністю та розподілом коштів, здобутих злочинним шляхом.

Злочинне об`єднання, яке створили ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою вчинення корисливих умисних злочинів, було стійким, що знайшло своє вираження у згуртованості та стабільності.

Так, між учасниками злочинної організації були постійні міцні внутрішні зв`язки. Між керівником групи, керівниками окремих ланок ієрархічної структури організації та її рядовими учасниками існував високий рівень узгодженості дій, взаємодовіра, єдині правила поведінки, до яких слід віднести спеціальні домовленості щодо ведення розмов між собою із застосуванням умовних слів і словосполучень, використання окремих засобів зв`язку між собою, єдину систему вчинення кримінальних правопорушень з чітким розподілом ролей кожного з учасників групи, тощо.

Так, учасники організованої групи працювали з будь-якого місця та міста на території України онлайн, користуючись мобільним телефоном та інтернет-мережею, а також за місцем власного проживання, створили колл?центр, де працювали у період часу з 09 год. 00 хв. до 00 год. 00 хв. з понеділка по неділю, тобто кожного дня, за наявності «клієнтів», за встановленими адресами, які постійно змінювали з метою приховування своєї злочинної діяльності, а саме: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 (останнє місце функціонування колл-центру), іншими адресами у м. Олевську, Житомирської області.

Кожний так званий «Колл-центр» мав свої функції, штат працівників, свого «старшого менеджера», інструкції щодо введення потерпілих в оману та навчальний матеріал, грошові кошти, отримані від введених в оману потерпілих, розподілялись ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в залежності від функції учасника злочинної організації та отриманого прибутку.

Принцип протиправної діяльності в колл-центрах полягав у наступному: відповідальний за технічну підтримку вчинення кримінальних правопорушень учасник злочинної організації «Кодер» розміщував у соціальній мережі Telegram, у Telegram-каналі за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_4 » оголошення, з метою переконання участі громадян у заздалегідь розробленій шахрайській схемі, під приводом отримання прибутку на міжнародній біржі криптовалют «Bybit» з профітом (прибутком) 2% від початкового капіталу потерпілих осіб.

Члени злочинної організації дотримувалися правил конспірації при підготовці та вчиненні злочинних дій, а саме: надавали вказівки операторам підписувати нікнейм не справжніми анкетними даними, видаляти переписки, змінювати криптогаманці для отримання грошових коштів та інше.

За кожним «воркером» був закріплений відповідний «нікнейм» на міжнародній біржі криптовалют «Bybit», за допомогою якого ОСОБА_13 (прізвисько ОСОБА_14 ), визначав рівень роботи учасників злочинної організації, які заносив до попередньо розробленої таблиці результатів роботи, з метою подальшого прорахунку заробітної плати операторам.

За таких обставин, утворивши злочинну організацію та залучивши до участі у ній не менше ніж 6 осіб, її учасники приступили до безпосередньої реалізації злочинного плану, спрямованого на заволодіння майном, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки з метою одержання прибутків від злочинної діяльності в умовах воєнного стану.

Так у ході контрольованої закупки, санкціонованої прокурором, ОСОБА_15 , отримав від оперативних працівників УПК у м. Києві ДКП НП України грошові кошти у сумі 200 доларів США.

У подальшому, 10 жовтня 2023 року ОСОБА_15 , використовуючи нікнейм « ОСОБА_16 » у соціальній мережі Telegram, виявив вищевказане повідомлення на каналі за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та написав у особисті повідомлення автору повідомлення, з метою отримання додаткової інформації про актуальну зв`язку (схему) на кріптобіржі та отримання прибутку (профіту).

Продовжуючи доводити свій злочинний умисел до кінця, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи на виконання загального злочинного плану злочинної організації, інший учасник злочинної організації, ОСОБА_6 , виконуючи функцію так званого «Воркера», використовуючи у Telegram для прикриття злочинної діяльності нікнейм « ОСОБА_17 » зловживаючи довірою, надіслав ОСОБА_15 текстові та голосові повідомлення про умови арбітражного заробітку на 2-3% прибутку від стартового капіталу. Також повідомив, що за повідомлення цієї інформації ОСОБА_15 необхідно буде поділитись 20% від чистого прибутку.

Після того ОСОБА_6 , з метою увійти в довіру потерпілого, запропонував йому зідзвонитися у соціальній мережі Telegram для обговорення деталей, на що останній погодився.

У цей час, на виконання злочинного плану, ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_9 та повідомив про необхідність здійснення телефонного дзвінку користувачу з нікнеймом « ОСОБА_16 », після чого ОСОБА_9 від імені користувача « ОСОБА_17 » зателефонував вказаному користувачу для продовження реалізації злочинного задуму.

Так, 12 жовтня 2023 року о 17 год. 00 хв., продовжуючи здійснення єдиного злочинного плану, у ході телефонної розмови ОСОБА_9 з метою введення в оману та за рахунок цього отримання максимальної вигоди, використовуючи нікнейм « ОСОБА_17 » у соціальній мережі Telegram під час телефонної розмови з ОСОБА_15 розповів поетапні дії, які слід виконати для отримання прибутку - «спреду» (спред на біржі - це різниця між цінами пропозиції та попиту на ринковий актив у конкретний момент часу) - у вигляді 2-3 % від стартового капіталу для першого тесту зв`язки (схеми).

Так, ОСОБА_15 за вказівкою ОСОБА_9 на міжнародній біржі криптовалют «Bybit» зробив конвертацію (обмін одного криптоактиву на будь-який інший) 50 USDT (дорівнює 50 доларів США) у віртуальний актив (монету) EOS, в результаті чого отримав баланс на суму 92,0908 EOS.

Після цього ОСОБА_9 вказав ОСОБА_15 на необхідність зі свого електронного гаманця, розміщеного на «Bybit», зробити електронний переказ монети EOS на електронну адресу отримувача, зазначивши у «memo» (унікальний ідентифікатор, який присвоюється для кожного акаунту для ідентифікації депозиту та поповнення відповідного акаунту) - «rewardsbyeos», який ОСОБА_9 надав потерпілому, попередньо знаючи, що це шахрайський криптогаманець, при надходженні грошових коштів на який, інший учасник злочинної організації, виконуючий функції «кодера» додасть до суми, яка надійшла, 2 % власних активів та відправити їх назад потерпілому, з метою складання у потерпілого хибного враження про отримання прибутку та тим самим ввівши в оману та стимулюючи наступного разу перевести значно більшу частину власних віртуальних активів.

Так, 12 жовтня 2023 року, близько 17 год. 10 хв., ОСОБА_9 спільно з іншим учасником злочинної організації, який виконував функцію «кодера», з метою введення в оману ОСОБА_15 , надіслав монету EOS з профітом 2% у сумі 93.8306 на електронний криптогаманець ОСОБА_15

12 жовтня 2023 року о 18 год. 10 хв. ОСОБА_15 конвертував 150 USDT та на своєму балансі в електронному гаманці, розміщеному на біржі «Bybit», отримав баланс 370.6197 EOS, які також, використовуючи надані ОСОБА_9 інструкції, відправив за реквізитами, що надавались ОСОБА_9 , з метою отримання прибутку за вказаною вище схемою. Однак учасники злочинної організації, діючи на виконання злочинного плану, отримавши електронний переказ віртуального активу від ОСОБА_15 , вказані кошти назад не повернули, тим самим незаконно заволоділи чужим майном.

Внаслідок вчинення вказаних незаконних дій ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, спільно з організатором злочинної організації ОСОБА_9 та невстановленим учасником злочинної організації, так званим «Кодером», які входили до складу злочинної організації, шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислюваної техніки, заволоділи коштами на загальну суму 370.6197 EOS, що дорівнює 200 доларам США та згідно з курсом НБУ станом на 12 жовтня 2023 року становило 7 500 грн., якими розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в участі у злочинній організації, заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190КК України.

Слідчий посилається на те, що підставою звернення з клопотанням про застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України, є встановлення під час досудового розслідування наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_6 переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків та потерпілих, інших підозрюваних продовжити кримінальне правопорушення

У зв`язку з чим у клопотання слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та доводи, що його обґрунтовують, просив суд клопотання задовольнити, посилаючись на доводи вказані у ньому, враховуючи наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених пунктом 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України. Заперечував проти альтернативного запобіжного заходу, який може бути застосований до підозрюваного - застава, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 255 КК України.

В обґрунтування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, для запобігання яких до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на те, що ризиком того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового слідства та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно ухилятись від явки до органу досудового слідства та суду, тобто переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності. Відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Ризиком того, що підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення є те, що підозрюваний непрацевлаштований, не мав іншого джерела доходу, окрім за рахунок вчинення кримінальних правопорушень, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки.

Ризиком впливу на свідків, інших підозрюваних, на думку прокурора, є те, що отримавши матеріали кримінального провадження, що долучені до клопотання, підозрювана знатиме особисті дані свідків та може їх використовувати з метою впливу на цих свідків шляхом підкупу, погроз тощо, з метою зміни або відмови від показань. Крім того, ОСОБА_6 знайомий з іншими підозрюваними, а отже може впливати на них, з метою зміни ними своїх показань чи відмови від них, або узгодити єдину тактику поведінки, з метою перешкоджання подальшому всебічному досудовому розслідуванню.

Захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти заявленого клопотання, вказали, що підозра відносно ОСОБА_6 є необґрунтованою, потерпілі органам досудового розслідування не встановлені, заяви від них відсутні, з клопотання можливо встановити, що ОСОБА_6 інкримінується лише один епізод, за яким ймовірно державі було завдано шкоди на суму 7500 грн. Крім того, зауважили, що ризики, заявлені прокурором є також необґрунтованими, це лише припущення сторони обвинувачення, вони не підтверджені належними доказами, зокрема ризик переховування не може обґрунтовуватись лише тяжкістю покарання, яке передбачено за інкримінованими ОСОБА_6 статтями. Відсутні будь-які обставини, які могли об`єктивно свідчити про те, що ОСОБА_6 має намір переховуватись від органів досудового розслідування чи суду. Щодо ризику впливу на свідків, то матеріали клопотання не містять даних про те, що він вчиняв чи намагався вчиняти такі дії, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Зауважили, що наразі відсутні будь-які об`єктивні дані того, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 буде порушувати покладені на нього обов`язки, в тому числі ухилятись від явки до органів досудового розслідування. Просили врахувати вік підозрюваного, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, під час обшуку за його місцем проживання у нього був вилучений комп`ютер та мобільні телефони, доступ до яких ним був наданий працівникам поліції. Долучили до матеріалів клопотання характеризуючи дані щодо підозрюваного, які просили також врахувати при вирішенні питання по суті. Крім того, адвокати зазначали, що не визначення розміру застави, у випадку підозри особи за статтею 255 КК України є правом, а не обов`язком суду. Зауважили, що прокурором не зазначено та не доведено суду того, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Також захисник ОСОБА_4 просив суд долучити до матеріалів клопотання та розглянути заяву про особисту поруку, ОСОБА_18 ,, який дуже давно знає ОСОБА_6 , є першим заступником міського голови Олевської міської ради та зобов`язується нести відповідальність і у разі необхідності забезпечити явку підозрюваного до органів досудового розслідування чи суду.

В свою чергу, захисник ОСОБА_5 подала до суду скаргу в порядку статті 206 КПК України на незаконне затримання ОСОБА_6 , яку обґрунтувала тим, що у протоколі затримання не зазначено жодних обставин, які б виправдовували та вказували на необхідність затримання ОСОБА_6 29 лютого 2024 року.

Враховуючи, що скарга на незаконне затримання подана під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу й передана слідчому судді ОСОБА_1 у судовому засіданні, зважаючи на необхідність невідкладного розгляду скарг на незаконне затримання, для недопущення протиправного обмеження прав ОСОБА_6 на свободу, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу на незаконне затримання у цьому судовому засіданні разом з розглядом питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав доводи захисту в повному обсязі та подану скаргу на незаконне затримання. Окрім того вказав, що його роль у інкримінованих йому діях була незначна, він підшукував людей, які хотіли збільшити свій капітал та далі повідомляв їх дані ОСОБА_9 , який з ним надалі спілкувався. ОСОБА_9 він знає давно, вони живуть в одному місті, де майже кожен знає один одного. Пішов на такі дії через те, що йому були потрібні гроші для лікування бабусі і він вирішив трохи підзаробити таким чином. До цього він навчався у ВУЗі, але на другому курсі взяв академічну відпустку. За весь час заробив приблизно 50000 грн. Просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вказав, що при обшуку надав працівникам поліції паролі від комп`ютера та телефонів.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та його захисників, дослідивши надані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Щодо скарги на незаконне затримання.

Частинами першою, другою, третьою статті 206 КПК України визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи; якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи; слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Звільнення особи в порядку статті 206 КПК України може бути здійснено за відсутності законної підстави такого затримання, тобто відповідного рішення слідчого судді / суду чи правоохоронних органів.

ОСОБА_6 затримали 29 лютого 2024 року об 11:30 год на підставі пункту 4 частини першої статті 208 КПК України, а саме: якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255-1, 255-2 Кримінального кодексу України, про що безпосередньо вказано у протоколі затримання в графі «підстави затримання».

Як вбачається з протоколу затримання від 29 лютого 2024 року ОСОБА_6 повідомлено підстави його затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснені права за статтею 42 КПК України та повідомлено Регіональний центр з надання безоплатної правової допомоги про затримання ОСОБА_6 , та місце його подальшого перебування.

З протоколу затримання вбачається, що ОСОБА_6 ознайомившись із підставами затримання, правами та обов`язками повідомив, що надасть показання пізніше, наразі не готовий. Підписи ОСОБА_6 у протоколі затримання наявні у всіх відповідних графах. Зауважень та скарг під час затримання від нього не надходило, що підтверджується відповідним записом у протоколі затримання.

Відповідно до копії повідомлення про підозру від 29 лютого 2024 року, долученої до клопотання слідчого, підзора ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190КК України була отримана ним 29 лютого 2024 року о 11:15 год.

Таким чином, доводи скарги на незаконне затримання ОСОБА_6 є необґрунтованими, а така скарга задоволенню не підлягає.

Стосовно клопотання про обрання запобіжного заходу.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у місті Києві розслідується кримінальне провадження № 0001869, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частинами першою, другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною п`ятою статті 190 КК України.

29 лютого 2024 року в рамках зазначеного кримінального провадження ОСОБА_6 було затримано в порядку, передбаченому статтею 208 КПК України.

29 лютого 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною п`ятою статті 190 КК України. В якості підтвердження обґрунтованості підозри органом досудового розслідування до матеріалів клопотання надано наступні докази:

- протоколами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а саме: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, зняття інформації з електронних інформаційних систем. У ході виконання вказаних заходів була зафіксована протиправна діяльність злочинної організації, до складу якої входять вищевказані особи;

- протоколом огляду соціальних сторінок та оголошень, які розміщували учасники злочинної групи;

- протоколами за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, а саме контролю за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки;

- протоколами допитів потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Так, у пункті 32 справи «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, Series А, № 182) від 30 серпня 1990 року зазначено, що обґрунтована підозра це коли існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення статті 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною п`ятою статті 190 КК України.

Підозра ОСОБА_6 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрювано із кримінальними правопорушеннями, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор.

Отже, слідчий суддя вважає, що має місце наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 255, частиною четвертою статті 28, частиною п`ятою статті 190 КК України, докази можливої причетності ОСОБА_6 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення є достатніми.

Слід враховувати, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог частини першої статті 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із частиною другою статті 177 КПК України окрім обґрунтованої підозри підставою застосування запобіжного заходу є також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Злочин, передбачений частиною другою статті 255 відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Як вбачається з клопотання, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктом 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Водночас, виключно тяжкість вчиненого особою кримінального правопорушення, не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, беручи до уваги пояснення підозрюваного в судовому засіданні, а також особистість ОСОБА_6 слідчий суддя погоджується з тим, що на даний час наявні ризики того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки, хоча він і має сталі соціальні зв`язки для особи його віку (проживає разом з батьками, допомагає бабусі, має малолітнього брата), проте вказане не було для нього стримуючим фактором на час вчинення дій, в яких він підозрюється. Крім того, санкція особливо тяжкого злочину, у вчинені яких підозрюється ОСОБА_6 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Поруч з тим, слідчий суддя враховує, що на даний час до обставин, які підвищують ступінь встановлених ризиків, належить військова агресія Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Слідчий суддя враховує той факт, що діючий на території України режим обмеження виїзду за кордон чоловіків жодним чином не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки стосується обмеження виїзду за кордон у законний спосіб та не виключає можливості здійснення спроб перетнути кордон незаконно, з огляду на те, що наразі частина державного кордону України не контролюється, а тому такий спосіб не може виключатися, як неможливий.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя зазначає, що відповідно до долучених до клопотання доказів, свідками наразі є ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які надавали згоду на проведення щодо них будь-яких НСРД під час документування злочину і прокурором у судовому засіданні, з огляду на долучення до клопотання протоколи за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, та контроль за вчиненням злочину, не обґрунтовано такий ризик як вплив на вказаних свідків, з метою зміни ними своїх показань.

В той же час слідчий суддя вважає доведеним на цей час ризик можливого впливу на інших підозрюваних у кримінальному провадженні, з огляду на, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у складі групи осіб, вчиненому шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, участь у злочинній організації.

Кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Поряд з цим, слідчий суддя вважає недоведеним ризик продовжувати вчиняти вказане кримінальне правопорушення, з урахуванням того, що під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 у нього була вилучені мобільні телефона, банківська карта, комп`ютер, він дав паролі та доступи до вказаної техніки працівникам поліції добровільно, а також з огляду на зазначені у судовому засіданні підозрюваним підстави для вчинення ним інкримінованих йому дій, розуміння ним того, що він вчинив та до яких наслідків це може призвести.

Згідно із частиною першою статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Наведені, на думку слідчого судді, обставини свідчать, що прокурор довів обставини, передбачені пунктом 1 частиною першою статті 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбачені пунктами 2, тобто існування ризиків для застосування запобіжного заходу.

В той же час, прокурором не доведено тієї обставини, що інший більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до положень частини четвертої статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності обрання відносно ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а з огляду на молодий вік підозрюваного (21 рік), його міцні соціальні зв`язки те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання у м. Олевську, проживає з братом та батьками, має місце реєстрації у м. Житомирі, його роль у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, показання надані ним та його поведінка у судовому засіданні при розгляді цього клопотання, усвідомлення наслідків вчинення таких дій доходить висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде необхідний і достатній для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Встановлено, що підозрюваний проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до приписів частин першої, другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Поряд з цим, суд не знаходить підстав для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як особиста порука, заяву про що було подано захисниками у судовому засіданні, оскільки відповідно до частин першої, другої статті 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

ОСОБА_18 , у судове засідання особисто не з`явився, подану заяву не підтримав, слідчий суддя був позбавлений можливості переконатись у тому, що вказана особа заслуговує на особливу довіру та те, що він дійсно зможе забезпечити бездоганну процесуальну поведінку підозрюваного, з огляду на те, ким він є для самого підозрюваного та його роль у його житті (вплив на підозрюваного) до затримання за вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із частиною шостою статті 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

З огляду на викладене, беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, зважаючи на те, що підозрюваний раніше не судимий, враховуючи наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, можливу міру покарання, у випадку визнання його винним, з огляду на положення частини четвертої статті 194 КПК України, слідчий суддя вважає, що у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 необхідно відмовити та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном на два місяці із покладенням на нього обов`язків, визначених частиною п`ятою статті 194 КПК України, які будуть пропорційними, помірними, та таким, що не становитимуть надмірний тягар для підозрюваного, тобто не суперечитимуть пункту 2 частині третьої статті 132 КПК України, та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) та «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 16 жовтня 2008 р.), оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленим слідчим суддею ризикам та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Керуючись статтями 7, 110, 131, 132, 176-178, 181, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 на незаконне затримання - відмовити.

У задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 29 квітня 2024 року включно, заборонивши йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора суду за кожною вимогою; цілодобово не залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає - міста Олевськ, без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Вказані обов`язки покладаються на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком до 29 квітня 2024 року.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваного покласти на органи Національної поліції за місцем його проживання.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали суду проголошено 6 березня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .