УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року

м. Київ

справа № 333/883/18

провадження № 51-2395 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2024 року у кримінальному провадженні, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ), раніше судимого, останнього разу за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2013 року за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 304 КК України, ч. 2 ст. 199 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, 30 вересня 2013 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області вирок змінено, перекваліфіковано вчинене з ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 304 КК України на ч. 1 ст. 304 КК України з призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, умовно-достроково звільненого від відбування покарання 29 травня 2015 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 199 КК України та ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 199 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2023 року ОСОБА_5 виправдано за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 199 КК України та ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 199 КК України (за епізодами щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ), у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні вказаних правопорушень. Цим же вироком ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 199 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього особистого майна.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Зараховано в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення

з 19 листопада 2018 року по 15 лютого 2022 року.

Вирішено питання щодо цивільних позовів, процесуальних витрат, речових доказів у провадженні, а також скасовано арешт на майно.

Цим же вироком засуджено також ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , виправдано ОСОБА_13 .

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2024 року вирок першої інстанції залишено без зміни.

За вироком встановлено, що ОСОБА_5 не пізніше липня 2017 року, діючи повторно, з метою власного незаконного збагачення, перебуваючи за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою комп`ютерної та розмножувально-копіювальної техніки з повно-кольоровим відтворенням зображень, виготовив підроблені банкноти Національного банку України, різного номіналу, які в подальшому зберігав з метою збуту за вказаною адресою, а також за місцем проживання своєї дружини: АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_5 29 вересня 2017 року, діючи повторно, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , надав ОСОБА_11 підроблені банкноти, купюрами номіналом 200 та 500 гривень, у загальній сумі не менше 19 700 гривень, для передачі їх ОСОБА_12 , як платіж за оренду кімнати по АДРЕСА_1 , та тим самим незаконно збув їх.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник просить скасувати оскаржену ухвалу та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що вказане судове рішення в порушення ст. 35 та ч. 3 ст. 76 КПК України ухвалено незаконним складом суду, оскільки судді ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повторно брали участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, після того як у складі колегії, ухвалою від 13 вересня 2021 року, скасували попередній вирок місцевого суду у цій справі.

Мотиви суду

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Із будь-яких інших підстав касаційний суд не вправі втручатися у рішення судів нижчих ланок.

Статтею 433 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги зводяться фактично до того, що ухвала від 05 лютого 2024 року постановлена незаконним складом суду. Однак, така позиція захисника є необґрунтованою з огляду на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-комунікаційною системою та/або її окремою підсистемою (модулем) за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження на кожного суддю, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

Статтею 76 КПК України визначено підстави недопустимості повторної участі судді в кримінальному провадженні.

Зокрема, частиною 3 цієї статті передбачено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції.

Тобто, кримінальним процесуальним законом не встановлено заборони повторної участі судді у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції у випадку, коли такий суддя у складі колегії апеляційного суду приймав рішення про скасування вироку суду першої інстанції у цьому провадженні.

Такі висновки узгоджуються з усталеною практикою Верховного Суду, зокрема у постановах від 29 вересня 2022 року (справа № 160/74/16; провадження

№ 51-6007км21), від 10 березня 2021 року (справа № 676/6211/16-к; провадження № 51-3919км20).

До того ж, як вбачається з наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, учасники кримінального провадження, в тому числі і сторона захисту,

в ході апеляційного розгляду не заперечували проти розгляду справи колегією суддів, до якої входили зазначені судді, та відводів їм не заявляли.

За таких обставин, підстав вважати, що судді ОСОБА_14 та ОСОБА_15 незаконно брали участь у розгляді цього кримінального провадження в апеляційному порядку після скасування ними попереднього вироку у цій справі, немає.

З огляду на викладене, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, на що посилається захисник у своїй касаційній скарзі, зважаючи на її зміст, не встановлено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав

для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника

слід відмовити.

З цих підстав Суд, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 05 лютого 2024 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3