ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/41/24 Справа № 697/682/22 Категорія: ч. 4 ст. 186 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисниці ОСОБА_10 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської обл. від 5.12.2022 р. у кримінальному провадженні № 0000063 від 10.04.2022 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_9 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кремінна Луганської обл., грома-

дянин України, українець, має повну середню

освіту, раніше судимий:

- 20.11.2009 р. Кремінським райсудом Луганської

обл. за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 115 КК України до 14 ро-

ків 6 місяців позбавлення волі,

- 16.05.2014 р. Антрацитівським міськрайсудом

Луганської обл. за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 ро-

ків позбавлення волі, звільнений від відбування по-

карання з іспитовим строком 2 роки,

не працює, одружений, зареєстрований

АДРЕСА_1 , проживає

АДРЕСА_2 ,

визнаний винуватим у вчиненні кримінально правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та йому призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишений без змін до вступу вироку в законну силу. Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту його затримання, тобто з 10.04.2022 р.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про судові витрати та речові докази судом вирішені відповідно до вимог КПК України.

Вироком суду встановлено, що 9.04.2022 р. приблизно о 20:30 год, ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/22 в Україні введено воєнний стан, діючи з прямим умислом, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, шляхом ривка відчинив зачинені на врізний замок вхідні двері і таким чином незаконно проник до приміщення житлового будинку ОСОБА_11 , розташованого по АДРЕСА_3 , та з метою упередження опору потерпілої наніс ОСОБА_11 три удари кулаком руки в обличчя, чим спричинив їй згідно з висновком експерта № 02-01/203 від 4.05.2022 р. тілесні ушкодження у вигляді множинних гематом обличчя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тобто застосував насильство яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, після чого повторно відкрито заволодів її грошовими коштами в сумі 160 грн. та продуктами харчування, а саме: м`ясом свинини вагою 2 кг вартістю 240 грн., 10 курячими яйцями вартістю 35 грн. та 0,5 л вина домашнього виготовлення вартістю 50 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 485 грн..

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що справа розглянута з грубими порушеннями права на захист. Зазначає, що 10.04.2022 р. невідомі особи із застосуванням побоїв та погроз, увірвалися до його помешкання, надягли кайданки, примусово, застосовуючи засоби фізичного впливу, відвезли до Канівського відділку поліції. У відділку поліції захисника йому не надали, зламали йому руку, він місяць був у гіпсу, з метою примусового зізнання в скоєнні злочину, якого він не скоював. Зазначає, що судом невірно кваліфіковані його дії, вважає, що його дії повинні бути кваліфіковані не за ч. 4 ст. 186 КК України, а за ст. 355 КК України. В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_9 просить здійснити запит до ДУ «Черкаський СІЗО» стосовно наявності медичних довідок про перелом руки (зап`ястя) при його поміщенні до слідчого ізолятора. У доповненні до апеляційної скарги, поданої 15.11.2023 р., обвинувачений ОСОБА_9 наголошує на тому, що похилий вік потерпілої не дає їй права не розраховуватись з ним за виконану обвинуваченим роботу. Також, зазначив, що потерпіла ОСОБА_11 під час її допиту вказала, що він ударив її один раз, але насправді він лише штовхнув потерпілу, коли вона сама, добровільно його впустила до свого помешкання. Вважає, що ніщо не вказує на незаконність його дій. Зазначає, що він готовий понести покарання за ст. 125 КК України і обмежитись уже відбутим покаранням або необхідно скасувати вирок з направленням справи на новий судовий розгляд.

В доповненні до апеляційної скарги, яке надійшло до апеляційного суду 15.11.2023 р., обвинувачений ОСОБА_9 наголошує на тому, що похилий вік потерпілої не дає їй права не розраховуватись з ним за виконану роботу. Також, зазначив, що потерпіла ОСОБА_11 під час її допиту вказала, що він ударив її один раз, але насправді він лише штовхнув потерпілу, коли вона сама, добровільно його впустила до свого помешкання. Вважає, що ніщо не вказує на незаконність його дій. Зазначає, що він готовий понести покарання за ст. 125 КК України і обмежитись уже відбутим покаранням або необхідно скасувати вирок з направленням справи на новий судовий розгляд.

Не погоджуючись з вироком суду, захисниця ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме наявність суперечливих доказів, які мають істотне значення по справі, в судовому рішенні не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, які могли істотно вплинути на його висновки, крім того, судом застосовано закон який не підлягає застосуванню. Тому, вважає, що в діях ОСОБА_9 відсутня така кваліфікуюча ознака як проникнення до житла, дії ОСОБА_12 кваліфіковані не вірно, просить перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч. 4 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 355 КК України та призначити покарання згідно санкції цією статті КК України.

В даному кримінальному провадженні (т. 2, а. пр. 31) є звернення потерпілої ОСОБА_11 , яке за своїм змістом є запереченням на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , в якому потерпіла наголошує на тому, що оскільки вона є особою похилого віку і за станом здоров`я не може приїхати до Черкаського апеляційного суду, то вона просить розглянути дане кримінальне провадження без її участі. Поряд з цим, потерпіла просить вирок Канівського міськрайсуду Черкаської обл. від 5.12.2022 р. щодо ОСОБА_9 залишити в законній силі, а у задоволенні апеляційних вимог відмовити, оскільки все, що обвинувачений зазначив в апеляційній скарзі - це перекручені в його сторону факти та неправда. При цьому, потерпіла також зазначила, що обвинувачений ОСОБА_9 вдерся до її будинку, жорстоко побив її, вимагав кошти та коштовності (золото), пограбував та обіцяв вбити, якщо вона звернеться до поліції.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_9 , який просив задовольнити апеляційні скарги, захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , які також просили задовольнити апеляційні скарги із вказаних у них мотивів, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення обох апеляційних скарг, вважаючи оскаржуваний вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог закону при прийнятті рішення у даному кримінальному провадженні.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану та кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 186 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні в їх сукупності та взаємозв`язку, яким у вироку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах, які досліджені і належним чином оцінені судом.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого саме за ч. 4 ст. 186 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, визнав частково та надав показання про те, що приїхав працювати до м. Канева з Луганської області на ПрАТ «МХП», після звільнення з якого, почав проживати у співмешканки ОСОБА_13 в с. Студенець Черкаського р-ну Черкаської обл. Потерпілу ОСОБА_11 знав, оскільки в квітні 2022 р. розвантажував їй дрова за пропозицією сусіда ОСОБА_14 і домовився, що вона оплатить за роботу 200-300 грн. з пенсії. Після того, як він розвантажив та порубав дрова, потерпіла не розрахувалась з ним, тому він неодноразово, тричі в день, приходив до неї на подвір`я, але вона повідомила, що пенсію ще не отримала. У цей же день посварився із своєю співмешканкою, оскільки не може знайти роботу, зібрав речі і пішов до сусіда. Ввечері, коли було вже було темно, вирішив піти до потерпілої, постукав у вікно, при цьому світло у хаті горіло, потерпіла відчинила перші двері, а другі двері він відчинив легким ривком руки і просив кошти за роботу. Підтверджує, що штовхнув потерпілу, від чого вона впала, потім підвелася, сіла на стілець і сама вказала на місце, де можна взяти кошти - в чашці у тумбочці, де він взяв 160 грн. Зазначив, що при цьому ударів рукою по обличчю потерпілій він не наносив, можливо коли ненавмисно штовхнув потерпілу приклав долонею правої руки до обличчя, оскільки у неї дійсно були гематоми на обличчі. На його пропозицію: «Дати ще щось», вона добровільно дала продукти харчування та алкогольні напої із холодильника, які він взяв і пішов до сусіда. Потім вживали разом алкогольні напої зі співмешканкою, знову посварилися і вона пішла до себе додому. Коли він заснув, прийшли представники тероборони і побили його палками, сказали щоб він забирався з району. Він не звертався з відповідними заявами до правоохоронних органів з приводу побоїв, оскільки вважав, що у воєнний час це недоречно. Після цього його затримала поліція та розпочалося досудове розслідування. Розкаюється у вчиненому, оскільки потерпіла є особою похилого віку, просив суворо не карати.

Проте, винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 доведена зібраними у справі доказами, яким суд дав належну оцінку і навів у вироку, зокрема:

- даними показань потерпілої ОСОБА_11 , що 9.04.2022 р. приблизно о 21:00 год. хтось постукав до неї у будинок, вона вже лягла спати і зачинила вхідні двері. Коли вийшла з кімнати, побачила вже в хаті ОСОБА_9 , який відразу вдарив її в обличчя, від чого вона впала і останній почав її душити, після чого ходив по хаті і вимагав: «Гроші, золото». Вона відповіла, що грошей не має, він знайшов та забрав з чашки у тумбочці 250 грн. та продукти харчування з холодильника (м`ясо свинини 2 кг, 10 курячих яєць, 0,5 л вина домашнього приготування). При цьому, ОСОБА_9 боявся, що вона розповість про подію поліції та коли вона пообіцяла, що не буде цього робити, він пішов. Раніше вона знала обвинуваченого, який з Луганської області, живе поряд з ОСОБА_15 та приходив до неї з ним і разом складали дрова, за що вона розрахувалася з ними продуктами харчування, грошей не обіцяла. Після того він знову приходив, просив роботу, але в неї її не було, тому відмовила. Пізніше, коли сусід побачив гематоми на її обличчі, повідомив про цей факт поліцію, оскільки вона має похилий вік, поганий стан здоров`я та відповідно боялася обвинуваченого. Цивільний позов не заявляла, міру покарання обвинуваченому просила визначити на розсуд суду;

- даними показань свідка ОСОБА_16 про те, що вона працює секретарем Бобрицької сільської ради. У березні 2022 р. до неї зателефонував житель с. Студенець і повідомив, що до нього прийшла сусідка ОСОБА_11 , яка розповіла, що ОСОБА_9 її побив, забрав кошти та зґвалтував, тому вона повідомила про цей випадок поліцію та тероборону і за 5 хв. представники тероборони приїхали до неї в с. Бобриці Черкаського р-ну Черкаської обл., а через 20-30 хв. вони були вже в с. Студенець Черкаського р-ну Черкаської обл. На той час ОСОБА_9 проживав разом із ОСОБА_13 , але коли вони приїхали, то вона сказала, що він вже не проживає разом з нею, а живе у ОСОБА_14 . Пізніше у будинку ОСОБА_14 вони знайшли ОСОБА_9 , який був один та викликали соціального працівника до ОСОБА_11 , яка теж підбігла до її будинку. Коли вона разом із соціальним працівником були вдома у потерпілої, бачили, що вона була налякана, знервована, обличчя було в гематомах (синє). ОСОБА_11 говорила працівникам поліції, що ОСОБА_9 її бив, душив, шукав гроші, золото і вже тоді повідомила, що він її не ґвалтував. Будь-якого фізичного чи психологічного тиску на ОСОБА_9 не чинили ні тероборона, ні поліція, ні швидка медична допомога. На слідчому експерименті вона також була присутня;

- даними показань свідка ОСОБА_17 , що у березні 2022 р. він був на чергуванні в теробороні. Вранці, приблизно о 5 год. за повідомленням секретаря сільської ради почали шукати ОСОБА_9 . Спочатку були у ОСОБА_13 , яка повідомила, що ОСОБА_9 там вже не проживає, тому його знайшли в іншому будинку, де він спав, запропонували йому проїхати до ОСОБА_11 , на що він погодився. До будинку ОСОБА_11 вже були викликані працівники поліції та швидкої медичної допомоги. На місці події були ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та керівник ТО ОСОБА_20

- даними показань свідка ОСОБА_13 , що вона проживає по АДРЕСА_4 . З серпня 2021 р. до квітня 2022 р. вона проживала з ОСОБА_9 . За 4 дні до затримання, вона з ним посварилася і він проживав у ОСОБА_14 . Зі слів односельчан їй стало відомо, що ОСОБА_9 пограбував ОСОБА_11 , забрав кошти. Також, їй відомо зі слів обвинуваченого, що він разом з ОСОБА_14 складали дрова у ОСОБА_11 , за що остання обіцяла обвинуваченому гроші в сумі 300-400 грн., а ОСОБА_21 продукти харчування, але йому гроші не віддавала, хоча він декілька раз приходив до неї;

- даними показань свідка ОСОБА_14 про те, що він проживає в с. Студенець Черкаського р-ну Черкаської обл., має 3 групу інвалідності, працює по найму. Зазначив, що весною 2022 р. разом з ОСОБА_9 складали дрова у ОСОБА_11 , за що вона розрахувалася продуктами харчування, спиртне бабуся не давала, мови про гроші в той день при ньому не було. Про роботу з ОСОБА_11 домовлявся він. У ОСОБА_22 гроші з`явилися після того, коли він заліз до будинку ОСОБА_11 , а він в цей час стояв біля хвіртки, але втік з місця пригоди, коли почув, що ОСОБА_23 сильно кричав та погрожував вбивством потерпілій. Зі слів ОСОБА_22 відомо, що потерпіла винна йому гроші за роботу.

Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, також підтверджується:

- даними витягу з ЄРДР внесеного 10.04.2022 р. о 9:50 год. за кримінальним провадженням № 0000063, з якого вбачається, що 9.04.2022 р. приблизно 20:30 год. ОСОБА_9 , в умовах воєнного стану, незаконно, через вхідні двері проник до будинку ОСОБА_11 по АДРЕСА_3 , де наніс один удар в підборіддя потерпілої, тобто застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, відкрито викрав гроші в сумі близько 150 грн. та продукти харчування (т. 1, а. пр. 75-76);

- даними рапорту ст. інспектора - чергового ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. від 10.04.2022 р. ОСОБА_24 , з якого вбачається, що на лінію служби 102 10.04.2022 р. від ОСОБА_16 надійшло повідомлення про те, що 10.04.2022 р. о 6:24 год. в с. Студенець по вул. Бучацька житель села ОСОБА_25 напав на бабусю ОСОБА_11 , побив її, зґвалтував, забрав кошти, чоловіка затримала тероборона. По прибуттю на місце події було встановлено, що факт зґвалтування не підтвердився, а також було встановлено, що ОСОБА_9 наніс їй тілесні ушкодження, вдаривши рукою по обличчю та забрав грошові кошти і продукти харчування, складено протокол ОМП та опитано потерпілу (т. 1, а. пр. 77);

- даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.04.2022 р., з якого вбачається, що ОСОБА_11 повідомила про те, що 9.04.2022 р. о 21 год. в с. Студенець, знайомий на ім`я ОСОБА_25 зайшов до її будинку, вдарив в обличчя та забрав продукти харчування і дрібні гроші (т. 1, а. пр. 78);

- даними заяви ОСОБА_11 від 10.04.2022 р., з якої вбачається надання слідчому дозволу на огляд будинковолодіння по АДРЕСА_3 (т. 1, а. пр. 79);

- даними протоколу огляду місця події від 10.04.2022 р. та фототаблицею до нього проведеного за участі потерпілої ОСОБА_11 , яким встановлено, що місцем події є домоволодіння ОСОБА_11 , яке розташоване в АДРЕСА_3 . Під час огляду виявлено, що вхідні двері, врізний замок та защіпка на дверях до будинку не пошкоджені, слідів злому не виявлено. У веранді на тумбі виявлено чашку з золотавою ручкою фіолетового кольору, яку вилучено з місця події та поміщено у паперовий конверт. У прихожій кімнаті на поверхні холодильника виявлено один 1 СПР, який перекопійовано на аркуш паперу. На поверхні дверцят тумбового столу у веранді виявлено 1 СПР, який перекопійовано на аркуш паперу. 2 СПР вилучено та поміщено до сейф-пакету SVD 1034029 (т. 1, а. пр. 80-87);

- даними протоколу видачі предметів від 10.04.2022 р., з якого вбачається, що ОСОБА_14 по АДРЕСА_4 видав предмети: яйця курячі в кількості 8 шт., порожню пляшку з під горілки «Пшенична», пакет з мороженим м`ясом, які 9.04.2022 р. йому приніс ОСОБА_9 . Ці речі були вилучені працівниками поліції та в подальшому були оглянуті в приміщенні магазину «Сузір`я», що по вул. Енергетиків, 69 в м. Каневі Черкаської обл. (т. 1, а. пр. 88);

- даними протоколу огляду предмету з фототаблицею до нього від 10.04.2022 р., з якого вбачається, що старший слідчий СВ ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_26 в приміщенні магазину «Сузір`я» по вул. Енергетиків, 69 в м. Каневі Черкаської обл. провів огляд: прозорого поліетиленового пакунку, всередині якого знаходиться вісім курячих яєць; прозорого поліетиленового пакунку в якому знаходиться два шматки м`яса свинини, при зважування на вагах даного м`яса, його вага становить 688 г; скляної пляшки ємністю 500 мл без кришки на поверхні якої міститься етикетка з написом «Українська горілка «Пшенична», номінальна місткість пляшки 0,5 л, на внутрішній поверхні пляшки мається нашарування залишків рідини темно-червоного кольору. Після огляду пляшку поміщено в окремий поліетиленовий пакунок і опечатано (т.1, а. пр. 94-95);

- даними постанови про визнання речовими доказом від 10.04.2022 р., з якої вбачається, що 8 курячих яєць, 2 шматки м`яса свинини загальною вагою 688 г, скляну пляшку ємністю 0,5 л від горілки «Пшенична» визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000063; 8 курячих яєць, 2 шматки м`яса свинини передано на зберігання потерпілій ОСОБА_11 під розписку (т.1, а. пр. 96); скляна пляшка ємністю 0,5 л від горілки «Пшенична» передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Черкаського РУП ГУ НП в Черкаські обл. (т.1, а. пр. 97);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 11.04.2022 р., згідно якого обвинувачений ОСОБА_9 провів до будинку по АДРЕСА_3 та вказав, як зайшов до будинку 9.04.2022 р., коли на вулиці було темно, показав, як смикнув за вхідні двері і вони відчинились, де в цей момент була потерпіла ОСОБА_11 , як він її сильно відштовхнув і вона впала на підлогу. Також, зазначив, що ОСОБА_11 сама з холодильника дістала десяток яєць, заморожене м`ясо та пляшку горілки та віддала йому за виконану роботу - порубку дров. У веранді будинку з чашки він сам забрав грошові кошти в сумі 160 грн. дрібними купюрами по 5, 10, 2 грн. Пояснив, що ОСОБА_11 була винна йому 300 грн. за виконану роботу - рубання дров, ОСОБА_11 відмовилась розраховуватись, оскільки ще не отримала пенсію, тому він розгнівався і застосував насильство (т. 1, а. пр. 99-100);

- даними листа КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради» № 629 від 14.04.2022 р., з якого вбачається, що згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги № 10.04.2022-61 від 10.04.2022 р. бригадою ШМД № 40 Канівської підстанції Черкаської СЕШМД, 10.04.2022 р. о 7:01 год. було здійснено виїзд на виклик до громадянки ОСОБА_11 за адресом АДРЕСА_3 (т. 1, а. пр. 98);

- даними листа КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради» № 659 від 25.04.2022 р., з якого вбачається, що згідно карти виїзду бригади ШМД (форма № 110/о) № 10.04.2022-61 від 10.04.2022 р. було здійснено виїзд бригади ШМД Канівської підстанції Черкаської СЕШМД до громадянки ОСОБА_11 за адресом АДРЕСА_3 . В графі карти виїзду «попередній діагноз» вказано: ЗЧМТ, струс головного мозку, множинні гематоми обличчя. Екстракція зубів (II,III,IV,L) зліва. Підозра на зґвалтування. Гостра реакція на стрес (т. 1, а. пр. 103);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 25.04.2022 р., з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 провела до свого будинку по АДРЕСА_3 , вказала, де саме вона знаходилася, коли хтось став стукати у вікно, коли вийшла побачила ОСОБА_9 та запропонувала вийти з будинку, але він її ударив у ліву частину обличчя, коли вона сиділа на стільці ОСОБА_9 почав душити її за шию. Скільки було ударів вона не пам`ятає, але у неї сильно боліла голова, був синець під правим оком, на щоці та синець на повіці лівого ока. В ході розповіді вона пояснила, що ОСОБА_9 викрав у неї гроші та продукти харчування (т.1, а. пр. 104-106);

- даними протоколу огляду предмету та фототаблиці до нього від 25.04.2022 р., з якого вбачається, що ст. слідчий СВ ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_26 в кабінеті № 14 відділу поліції провела огляд карти пам`яті Кingston Micro SD об`ємом 16 Gb. При перегляді даних які записані на дану карту пам`яті встановлено, що на карту записано 4 відеофайли. При перегляді двох файлів з назвою «S166001» та «S166002» встановлено, що це відеозапис проведення слідчої дії - слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_9 . В ході перегляду відеозапису було зроблено скрін-шот моменту коли підозрюваний вказує на статисту як саме він відштовхнув від себе потерпілу ОСОБА_11 , який відображено в таблиці, що додається до протоколу. При перегляді двох файлів з назвою «S155001» та «S155002» встановлено, що це відеозапис проведення слідчої дії - слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_11 . В ході перегляду відеозапису було зроблено скрін-шоти моменту коли потерпіла вказує, в яку частину обличчя ОСОБА_9 наніс їй перший удар рукою в обличчя та моменту, коли потерпіла вказує, як саме ОСОБА_9 душив її руками за шию, які відображено в таблиці, що додається до протоколу. Після огляду карта пам`яті Кingston Micro SD об`ємом 16 Gb упакована в паперовий конверт та опечатано, який в подальшому визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000063 та залишено при матеріалах кримінального провадження - постанова про визнання речовим доказом від 25.04.2022 р. (т. 1, а. пр. 107-110, т. 1, а. пр. 111-112);

- даними висновку експерта КУ «Черкаське обласне бюро СМЕ» № 02-01/203 від 2.05.2022 р., з якого вбачається, що у ОСОБА_11 , згідно даних її огляду в Канівській підстанції Черкаської СЕШМД, мали місце ушкодження: множинні гематоми обличчя. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження, могли виникнути за механізмом, на який вона вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 25.04.2022 р. за її участю. Можливість виникнення виявлених у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, за обставин, які вказані в протоколі проведення слідчого експерименту від 25.04.2022 р. за участю ОСОБА_9 виключається. Виставлений при огляді ОСОБА_11 в Канівській підстанції Черкаської СЕШМД діагноз: струс головного мозку, екстракція зубів (ІІ, ІІІ, IV, L) зліва, не підтверджений клінічною картиною травми та інструментальними методами дослідження і тому, згідно п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995р., вказаний діагноз при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, до уваги не приймається (т. 1, а. пр. 113-114);

- даними протоколу огляду предмету та фототаблиці до нього від 19.05.2022 р. (т. 1, а пр. 115-118), з якого вбачається, що ст. слідчий СВ ВП №1 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській обл. ОСОБА_26 в кабінеті № 14 відділу поліції провела огляд предметів грошових коштів, які були вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_9 , чашки та сліду папілярного узору, які були вилучені в ході огляду місця події - будинку ОСОБА_11 по АДРЕСА_3 . Сейф-пакет №7377842 в опечатаному вигляді на лицевій стороні якого мається напис від руки чорним кольором: в графі Орган (підрозділ) поліції «СВВП №1 ЧРУП» в графі Фабула: «грошові кошти в сумі 57,50 грн., що були вилучені в ході особистого обшуку ОСОБА_9 , в графі Вилучено: «57,50 грн.», в графі Слідчий: «підпис ОСОБА_26 », в графі Поняті 1:2: «підписи» мається «підпис ОСОБА_9 , підпис ОСОБА_27 », в графі дата пакування: 10.04.2022 ЄРДР № «0000063 10.04.2022». При відкритті даного сейф-пакета встановлено, що всередині знаходяться грошові кошти в сумі 57 грн. 50 коп. наступними купюрами: одна купюра номіналом 20 грн. серійний номер ТБ 7235374, три грошові купюри номіналом 10 грн. наступних серійних номерів ЦЄ 4679402, ЮА 5959642, ЦЕ 2444920, одна грошова купюра номіналом п`ять гривень серійний номер СБ 1491282, одна купюра номіналом одна гривня серійний номер РБ 6858629, одна монета номіналом одна гривня, одна монета номіналом 50 коп. В ході огляду було здійснено ксерокопіювання паперових купюр та після огляду вказані грошові кошти поміщено до поліетиленового пакета і опечатано паперовою биркою з пояснювальним написом.

Паперовий конверт коричневого кольору клапан якого заклеєний биркою з пояснювальним написом, підписом експерта та відтиском печатки «Для довідок № 4» відділу криміналістичних видів досліджень НДЕКЦ МВС України. При відкритті даного конверту всередині знаходиться чашка, яка виготовлена із керамічного матеріалу висотою 65 мм, діаметром у верхній частині - 74 мм, у нижній частині - 40 мм. Зовнішня поверхня чашки фіолетового кольору, внутрішня білого кольору та у верхній частині наявна кайма жовтого кольору, на зовнішній бічній поверхні - візерунок у вигляді квітів. Ручка чашки жовтого кольору. Чашка без пошкоджень, маються лише дрібні поверхневі потертості та подряпини. Також всередині конверта знаходиться дактилокарта заповнена на ім`я ОСОБА_11 .

Сейф-пакет «експертної служби МВС України» № 3756059 на лицевій стороні якого барвником синього кольору виконано рукописний напис наступного змісту «Р/д до ВЕ №СЕ-10/124-22/3314-Д від 19.04.2022 к/п 0000063. Судовий експерт ОСОБА_28 », в якому поміщено відрізок аркушу паперу з двома відкопійованими слідами пальців рук, які вилучені в ході огляду місця події-будинку ОСОБА_11 10.04.2022 р. В подальшому грошові кошти в сумі 57,50 грн. - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000063 - постанова про визнання речовим доказом від 19.05.2022 р. (т. 1, а. пр. 119), дані грошові кошти передано на зберігання потерпілій ОСОБА_11 (т. 1, а. пр.136);

- даними переглянутого у судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , на якому зафіксовано, що обвинувачений зазначив, що двері відчинив ривком руки, визнав, що завдав удари потерпілій ОСОБА_11 , в результаті чого остання впала, потім встала і сіла на стілець, на його запитання: «Де гроші?», які вона винна йому, потерпіла зазначила, що у шафі в чашці, де він їх і взяв, після чого потерпіла сама показала в холодильнику продукти харчування та алкогольні напої, які він взяв. Зазначав, що погрожував потерпілій вбивством, щоб злякалася та дала кошти;

- даними переглянутого у судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_11 , на якому зафіксовано, як саме відбувалася подія, коли ОСОБА_9 проник до її будинку, де саме вона знаходилася, як він наніс їй тілесні ушкодження та викрав грошові кошти з продуктами харчування.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення доведене та що він обґрунтовано засуджений за ч. 4 ст. 186 КК України.

На думку апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, є допустимими і належними та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_9 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої, свідків та частково самого обвинуваченого ОСОБА_9 .

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття. Висновки суду підтверджуються матеріалами кримінального провадження, у зв`язку з чим підстав визнати їх неправильними як і доказів недопустимими не встановлено.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, апеляційний суд дійшов висновку про те, що письмові докази у кримінальному провадженні разом з показаннями потерпілої, свідків та частково самого обвинуваченого свідчать про неможливість формування штучних доказів або однобічність проведення досудового розслідування.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, а тому доводи апеляцій про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_9 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що суд першої інстанції критично оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_9 , в яких він частково визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення та вважає його показання в частині примушування потерпілої до виконання угоди та повернення коштів за складання дров такими, які об`єктивно нічим не підтверджені і переслідують мету уникнення від кримінальної відповідальності. Крім того, показання обвинуваченого про те, що він не наносив ударів потерпілій, а штовхнув її, від чого вона впала, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , висновком експерта КУ «Черкаське обласне бюро СМЕ» № 02-01/203 від 02.05.2022 р. та протоколом проведення слідчого експерименту від 11.04.2022 р. з потерпілою ОСОБА_11 .

Дані показань свідка ОСОБА_29 , яка є колишньою співмешканкою обвинуваченого та надала суду інформацію зі слів обвинуваченого про факт домовленості між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 про складання дров за грошові кошти, суд першої інстанції обґрунтовано, оцінив критично, оскільки вони є суперечливими, тому що свідок підтвердила, що за 4 дні до вказаної події вона розірвала стосунки з ОСОБА_9 та вигнала його з будинку та вважав її зацікавленою особою в уникненні ОСОБА_9 відповідальності, оскільки вони проживали разом тривалий час з серпня 2021 р. до квітня 2022 р.

Покази свідка ОСОБА_14 суд першої інстанції також оцінив критично, тому що він не надав ствердної та однозначної відповіді щодо факту наявної домовленості обвинуваченого з потерпілою про оплату виконаної роботи (складання дров), саме грішми.

При цьому апеляційний суд вважає необхідним зазначити про те, що прослуховуванням аудіо-відеофайлу № 20220705 - 121324 допиту потерпілої ОСОБА_11 в суді першої інстанції було встановлено, що потерпіла ОСОБА_11 надала показання про обставини вчинення злочину щодо неї, зазначила, зокрема те, що коли вона 9.04.2022 р. приблизно о 21:00 год. вийшла з кімнати, то побачила уже в приміщенні, тобто в хаті ОСОБА_9 , який відразу вдарив її в обличчя, а вхідних дверей вона йому не відкривала.

На запитання прокурора потерпіла ОСОБА_11 пояснила, що коли домовлялись про роботу, то ОСОБА_9 їй не говорив, що оплата повинна бути виключно грошима. Якби він тоді, коли домовлялись про роботу, сказав про оплату його роботи грошима, то вона б розрахувалась грошима.

Посилання захисниці ОСОБА_10 на відсутність у обвинуваченого ОСОБА_9 умислу на відкрите викрадення майна ОСОБА_11 та заволодіння майном з метою спонукання до сплати боргу, не спростовують висновку суду про кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 186 КК України.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що, відмежовуючи злочин, передбачений ст. 355 КК України, а саме, примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань, від інших злочинів, слід виходити з того, що при вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ст. 355 КК України, винний не посягає на чуже майно, право на нього, не вимагає від потерпілого вчинення інших дій майнового характеру, які останній не зобов`язаний вчиняти. Він примушує потерпілого виконати свій юридичний обов`язок, який випливає з цивільно-правових зобов`язань, або ж утриматись від його виконання. При вчиненні цього злочину посягання на власність відсутнє, більше того, винний шляхом примушування може прагнути поновити порушені з вини потерпілого відносини власності.

Як встановлено у ході судового розгляду з пояснень обвинуваченого та потерпілої, які узгоджуються між собою щодо обставин скоєння злочину, після відмови ОСОБА_11 віддати борг, ОСОБА_9 , не висуваючи будь-яких інших вимог, вчинив дії, спрямовані саме на заволодіння належним потерпілій майном, поєднані з нанесенням тілесних ушкоджень, тобто насильством.

Таку оцінку доказів та таке обґрунтування апеляційний суд вважає переконливим та обґрунтованим, яке засноване на матеріалах кримінального провадження, підтверджується доказами і з такою оцінкою повністю погоджується суд апеляційної інстанції.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисниці ОСОБА_10 на відсутність умислу на заволодіння майном місцевий суд вважав помилковими, оскільки дії обвинуваченого щодо вилучення майна, належного потерпілій, у присутності останньої, пов`язані із застосуванням щодо неї насильства, були умисними, спрямованими на зобов`язання потерпілої до вчинення на його користь дій майнового характеру, тобто дії ОСОБА_9 носили корисливий характер.

З огляду на викладене, позицію сторони захисту суд розцінив, як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності.

З таким висновком також повністю погоджується апеляційний суд, оскільки він є обґрунтованим.

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку дані показань потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_17 та письмові докази, у тому числі: дані протоколу видачі предметів від 10.04.2022 р., з якого вбачається, що ОСОБА_14 видав продукти, які йому приніс ОСОБА_9 9.04.2022 р.; дані протоколу проведення слідчого експерименту від 11.04.2022 р. з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 показав як він 09.04.2022 р. зайшов до будинку по АДРЕСА_3 , як смикнув за вхідні двері і вони відчинились, де в цей момент була потерпіла ОСОБА_11 , як він її сильно відштовхнув і вона впала на підлогу, як він сам забрав грошові кошти; дані листа КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради» № 659 від 25.04.2022 р., з якого вбачається, що згідно карти виїзду бригади ШМД (форма № 110/о) № 10.04.2022-61 від 10.04.2022 р., було здійснено виїзд бригади ШМД Канівської підстанції Черкаської СЕШМД до ОСОБА_11 за адресою АДРЕСА_3 . В графі карти виїзду «попередній діагноз» вказано: ЗЧМТ, струс головного мозку, множинні гематоми обличчя. Екстракція зубів (II,III,IV,L) зліва. Гостра реакція на стрес; дані протоколу проведення слідчого експерименту від 25.04.2022 р., з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_11 показала як вона знаходилася у своєму будинку, коли хтось став стукати у вікно, коли вийшла побачила ОСОБА_9 та запропонувала вийти з будинку, але він її ударив у ліву частину обличчя, коли вона сиділа на стільці ОСОБА_9 почав душити її за шию. Скільки було ударів вона не пам`ятає, але у неї сильно боліла голова, був синець під правим оком, на щоці та синець на повіці лівого ока. В ході розповіді вона пояснила, що ОСОБА_9 заволодів її грошима та продуктами харчування; дані висновку експерта КУ «Черкаське обласне бюро СМЕ» № 02-01/203 від 2.05.2022 р., з якого вбачається, що ушкодження ОСОБА_11 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження, могли виникнути за механізмом, на який вона вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 25.04.2022 р. за її участю. Можливість виникнення виявлених у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, за обставин, які вказані в протоколі проведення слідчого експерименту від 25.04.2022 р. за участю ОСОБА_9 - виключається.

Таким чином, дані показань цих свідків та дані цих письмових доказів є логічними, послідовними, повністю узгоджуються між собою та відповідають обставинам кримінального провадження. Підстав сумніватися в достовірності показань свідків та потерпілої у апеляційного суду немає.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

На переконання апеляційного суду вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України доведена поза розумним сумнівом.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити, що обов`язковою суб`єктивною ознакою відкритого викрадення чужого майна є лише прямий умисел, корисливий мотив та мета.

З матеріалів провадження, на підставі належних та допустимих доказів достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 , не маючи жодного законного права на належні потерпілій речі, за відсутності дозволу останньої на їх вилучення усвідомлював, що відкрито викрадаючи речі він фактично вилучає їх поза волею останньої, а отже протиправно обертає на свою користь неналежне йому майно (гроші та продукти).

Апеляційний суд погоджується з тим, що суд першої інстанції критично поставився до показань обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність в його діях корисливого мотиву через те, що він намагався примусити потерпілу до виконання угоди та повернення коштів за складання дров та також вважає, що доводи апеляційних скарг до задоволення з цієї ж підстави не підлягають, оскільки незаконно заволодівши грошовими коштами та продуктами потерпілої ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_9 їх не повернув потерпілій і не висловлював хоча б наміру повернути їх.

Отже обвинувачений ОСОБА_9 безповоротно незаконно заволодів грошовими коштами та продуктами потерпілої. За таких підстав у його діях вбачаються всі складові елементи, передбачені ч. 4 ст. 186 КК України.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, позиція сторони захисту щодо вчинення злочину не з корисливих мотивів направлена на уникнення від кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин, оскільки вона повністю протирічить об`єктивно встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам.

Щодо доводів захисниці ОСОБА_10 про відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки в діях ОСОБА_9 відсутня така кваліфікуюча ознака як проникнення до житла, дії ОСОБА_9 кваліфіковані не вірно, то апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Обов`язковою суб`єктивною ознакою грабежу є прямий умисел, корисливий мотив та мета. Тобто суб`єкт злочину, протиправно відкрито вилучаючи майно, усвідомлює незаконний характер своїх дій, розуміє, що не має на майно, яке він вилучає, жодного права; вилучення цього майна здійснюється всупереч волі його власника чи іншої особи, у володінні якої воно перебуває, але, незважаючи на це, винний бажає незаконно вилучити відповідне майно і позбавити власника чи законного володільця можливості володіти, користуватися чи розпоряджатися відповідним майном.

Крім того, з об`єктивної сторони грабіж є відкритим викраденням чужого майна, тобто вилученням майна в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Грабіж вважається закінченим, коли майно вилучене і винний має реальну, хоча б початкову, можливість розпорядитися ним як власним (винести, сховати, передати, викинути тощо).

При цьому протиправність означає, що суб`єкт (винна особа) не має жодного права і будь-яких підстав для вилучення майна, воно для нього є чужим. Крім того, таке вилучення є безоплатним, тобто майно не повертається, не оплачується, не відшкодовується власнику еквівалент його вартості.

З апеляцій сторони захисту слідує, що обвинувачений не мав наміру заволодіти майном, а намагався примусити потерпілу до виконання угоди та повернення коштів за складання дров і обвинувачений не мав корисливого мотиву. Проте він вчинив ці дії у незаконний спосіб шляхом позбавлення потерпілої права власності на майно. Крім того, обвинувачений, володіючи чужим майном, не повернув його потерпілій, а навпаки вчинив дії, які остаточно вважав необхідними виконати, а саме розпорядився цим майном на власний розсуд - залишив його собі.

Таким чином, суд, аналізуючи докази кримінального провадження, дійшов висновку, що дії обвинуваченого були спрямовані на заволодіння майном потерпілої. З цими висновками погоджується і апеляційний суд.

Стосовно доводів сторони захисту про відсутність корисливого мотиву в діях обвинуваченого, то апеляційний суд виходить з наступного.

Так, як було вказано вище, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 186 КК України, характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.

Прямим умисел є тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).

Усвідомлення суб`єктом суспільно небезпечного характеру свого діяння означає, що він усвідомлює всі фактичні обставини вчиненого діяння, які відповідають ознакам складу інкримінованого злочину, та одночасно розуміє, що вчинене ним діяння є соціально-осуджуваним, шкідливим для суспільства. Зокрема, при вчиненні грабежу винний усвідомлює, що він порушує право власності, відкрито викрадає чуже майно і тим самим завдає потерпілому майнової шкоди. З показів обвинуваченого випливає, що він усвідомлював, що він вчиняє протиправні дії стосовно майна потерпілої.

Отже, обвинувачений усвідомлював, що він скоює осуджуване діяння, порушує право власності володільця майна. Сам факт того, що він застосував до потерпілої насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, із застосуванням фізичної сили заволодів грошовими коштами та продуктами харчування. Тобто, доведеним є факт, що обвинувачений отримав реальну можливість розпорядитися майном (заховати, передати іншим особам, вжити за призначенням). Таким чином, посилання захисника і обвинуваченого щодо того, що обвинувачений намагався примусити потерпілу до виконання угоди та повернення коштів за складання дров не можуть свідчити про відсутність корисливого мотиву в діях засуджених.

Крім того, необхідно також зазначити, що об`єктивних доказів про укладення усної угоди про оплату грошима за складання дров у даному провадженні немає, це твердження спростувала потерпіла ОСОБА_11 і однозначно це також не підтвердив свідок ОСОБА_14 .

За таких обставин, кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 186 КК України є правильною.

Що стосується такої кваліфікуючої ознаки як проникнення до житла, то такі доводи апеляційної скарги до задоволення не підлягають, оскільки повністю спростовуються сукупністю зібраних доказів у своїй сукупності.

Таким чином, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про необхідність скасування вироку через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та захисниці ОСОБА_10 про зміну вироку суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання за більш м`якою кваліфікацією, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а саме наявність суперечливих доказів, які мають істотне значення по справі, в судовому рішенні не зазначено чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, які могли істотно вплинути на його висновки, крім того, судом застосовано закон який не підлягає застосуванню, що дії ОСОБА_9 кваліфіковані не вірно, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки вина обвинуваченого у інкримінованому йому діянні саме за ч. 4 ст. 186 КК України повністю доведена сукупністю зібраних належних та допустимих доказів у своєму взаємозв`язку.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що справа розглянута з грубими порушеннями права на захист, зокрема 10.04.2022 р. невідомі особи із застосуванням побоїв та погроз, увірвалися до нього, надягли кайданки, примусово, застосовуючи засоби фізичного впливу, відвезли до Канівського відділку поліції. У відділку поліції захисника йому не надали, зламали йому руку, він місяць був у гіпсу зі зламаним пальцем, з метою примусового зізнання в скоєнні злочину, якого він не скоював, то ці доводи до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Згідно витягу з ЄРДР, на підставі самостійного виявлення прокурором кримінального правопорушення за фактом перевищення влади працівниками ГУНП в Черкаській обл. щодо ОСОБА_9 , що супроводжувалося застосуванням насильства до останнього, було зареєстроване кримінальне провадження № 0000015 від 24.03.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України ( т. 2, а. пр. 69).

В судовому засіданні 19.02.2024 р. прокурор ОСОБА_6 надала апеляційному суду копію постанови слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, капітана ДБР ОСОБА_30 від 5.12.2023 р., яким кримінальне провадження № 0000015 від 24.03.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, після перевірки всіх обставин затримання ОСОБА_9 працівниками поліції безпосередньо після вчинення ним протиправних дій стосовно потерпілої ОСОБА_11 , уповноважена посадова особа ДБР дійшла висновку про відсутність будь-яких незаконних дій з боку працівників поліції спрямованих на отримання від обвинуваченого показів, які б підтверджували його винуватість у вчиненні злочину.

На переконання апеляційного суду будь-яких протиріч у досліджених доказах, що мають істотне значення для висновків суду, не встановлено. Докази є послідовними, логічними, такими, що не суперечать один одному та органічно поєднуються між собою.

Також з матеріалів провадження вбачається, що постановою про призначення експертизи від 02.05.2022 р. у даному кримінальному провадженні призначено судово-медичну експертизу, яку було доручено виконати експертам «Черкаського обласного бюро СМЕ», при цьому у п. 4 зазначено, що для дослідження надати експерту довідку КНП «ОЦЕМД та МК Черкаської обласної ради». Отже медичні документи на підставі яких було проведено медичну експертизу є належними та допустимими доказами у справі, а тому і висновок експерта є належним та допустимим доказом. Ухвала слідчого судді про проведення судово-медичної експертизи в даному випадку не передбачена чинним КПК України.

Доводи захисника ОСОБА_8 , викладені ним у письмових поясненнях до апеляційної скарги та під час судового розгляду в апеляційному суді, а також доводи захисника ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду стосовно певних порушень вимог КПК України під час досудового слідства та неузгодженостей в показах потерпілої та свідків, апеляційний суд вважає такими, що не можуть бути предметом апеляційного розгляду, тому за своїм змістом вони виходять за межі апеляційних скарг обвинуваченого та захисниці ОСОБА_10 , тобто порушують вимоги ст. 404 КПК України.

Підсумовуючи наведе, апеляційний суд зазначає, що у цьому кримінальному провадженні суд дослідив і з`ясував всі обставини, передбачені ст. 91 КПК України, та дійшов обґрунтованого висновку, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку безсумнівно доводять вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Переконливих та достатніх доводів, які би ставили під сумнів додержання судом приписів ст. ст. 84, 91 та 94 КПК України та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння, в апеляційних скаргах не наведено та перевіркою матеріалів провадження не встановлено.

Інші доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження не містять вказівки на порушення судом першої інстанцій при розгляді провадження норм кримінального процесуального закону, які ставили би під сумнів обґрунтованість прийнятих рішень.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисниці ОСОБА_10 з доповненням до неї задоволенню не підлягають, підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст. ст. 405, 407 та 419 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської обл. від 5.12.2022 р. стосовно ОСОБА_9 - залишити без мін.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції, а засудженим який утримується під вартою - в той самий строк з моменту вручення йому ухвали суду.

Головуючий

Судді