Єдиний унікальний номер 175/4076/24
Провадження №1-кс/175/1148/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: підозрюваного - ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 погоджене прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Бердянськ Запорізької області, маючого вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, відносно якого 20.02.2024 до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області скеровано обвинувальний акт за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, по кримінальному провадженню №0000190, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000190від 10.03.2024 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України відповідає вимогам ст. ст. 177, 184 КПК України.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що що ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 3564-IX від 06.02.2024 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, тобто до 14 травня 2024 року, умисно вчинив корисливий злочин за наступних обставин:

Так, 09 березня 2024 року, починаючи приблизно з 10:30 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на території торгівельно-розважального центру «Караван», зайшов у гіпермаркет «Ашан», де у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме товару, який перебуває на балансі та належать ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ».

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , керуючись корисливим мотивом та особистою зацікавленістю, усвідомлюючи злочинність свого діяння, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, шляхом вільного доступу, перебуваючи у торгівельній залі гіпермаркету «АШАН», взяв з полиць товар, а саме: «Бекон елітний в/г, ТМ Верест», вага 0.3829 кг., вартістю 66,93 грн., «Сир королівський 45%, ХМЗ», вага 0.1709 кг., вартістю 48,28 грн., «Сир пармід. Реджано 44%, DGIDETT», вага 0.1629 кг., вартістю 201,13 грн., «Ковбаса Довбушевська», власне виробництво Ашан, вага 0.192 кг., вартістю 41,32 грн., які з метою приховування правопорушення сховав до кишені куртки, одягнутої на ньому.

Після вчинення вказаних дій ОСОБА_3 , не розрахувавшись за вказаний товар, покинув касову зону та вийшов за межі гіпермаркету «Ашан» у коридор торгівельно-розважального центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Отже, учинивши всі дії для скоєння крадіжки чужого майна загальною вартістю 357,66 грн. (триста п`ятдесят сім гривень 66 коп.), довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_3 не зміг із причин, що не залежали від його волі, оскільки у коридорі торгівельно-розважального центру « ІНФОРМАЦІЯ_2 » був виявлений та затриманий працівниками служби безпеки ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ».

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Вина підозрюваного ОСОБА_3 у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується такими доказами:

1. Заявою про вчинення кримінального правопорушення від 09.03.2024 року;

2. Протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ»;

3. Протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_6 ;

4. Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

5. Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

6. Іншими матеріалами, здобутими в ході досудового розслідування.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час проведення досудового розслідування, встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за яке передбачено кримінальну відповідальність у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, а також про те, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, з метою уникнення від відповідальності за вчинений злочин, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Також у зв`язку з воєнним станом, останній може переховуватись від органів досудового розслідування на непідконтрольній Україні території.

Крім цього встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, який підтверджується тим, що у відношенні підозрюваного ОСОБА_3 , 20.02.2024 до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровській області направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, що характеризує його як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки знову вчинив новий злочин, чим фактично демонструє своє небажання виправлятись, що зумовлює необхідність його ізоляції від суспільства. Також ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків в місті свого постійного проживання, він неодружений, не має постійного місця роботи, а отже відсутнє джерело доходів, що може спонукати підозрюваного не виконувати покладені на нього обов`язки.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

На підставі наведеного, беручи до уваги особистість ОСОБА_3 , враховуючи характер, тяжкість та суспільну небезпечність вчиненого підозрюваним злочину, що обумовлює неможливість застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів, оскільки це може негативно вплинути на досягнення дієвості досудового розслідування, що має забезпечувати швидке, повне та неупереджене досудове розслідування.

Прокурор у судовому засідання клопотання підтримала, вважала, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим не можливо застосувати відносно нього більш м`яких запобіжних заходів забезпечення кримінального провадження.

Підозрюваний просив призначити відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів дізнання та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої цієї статті підставою запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Слідчий суддя враховує, також практику Європейського суду з прав людини, зокрема сформульовану в рішеннях «Марченко проти України» та «Лабіта проти Італії», згідно з якими тримання під вартою є виправданим у певному випадку, а саме тоді, коли суспільний інтерес, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини сформована у рішенні від 12.03.2013 «Волосюк проти України», у якому зокрема зазначено, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжно заходу тримання під вартою.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (рішення у справі «Харченко проти України») на тому, що п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою.

20 березня 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується такими доказами: Заявою про вчинення кримінального правопорушення від 09.03.2024 року; Протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в приміщенні ТОВ «АШАН УКРАЇНА ГІПЕРМАРКЕТ»; Протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_6 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; Іншими матеріалами, здобутими в ході досудового розслідування.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При обранні підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_3 вищезазначеного кримінального правопорушення є вагомими, підозрюваний офіційно не працевлаштований, відсутнє постійне місце роботи та джерело доходів, що дають ґрунтовні підстави вважати, що останній продовжить вчиняти кримінальні правопорушення та/або буде переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, також вчинене ОСОБА_3 правопорушення є тяжким за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Слідчий суддя вважає доведеним прокурором недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про обрання підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до закінчення строків досудового розслідування, оскільки вважає, що виникають ризики передбачені пунктами 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що негативно вплине на хід досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому останній підозрюється. Такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначеним ризикам, з особистою порукою до суду ніхто не звертався.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 182 КПК України розмір застави визначається п. 2 щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини та характер кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан обвинуваченого, дані про його особу та ризики, розмір застави, який достатньою мірою буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього, слід визначити в розмірі 60 560 грн., що становить 20 прожиткових мінімумів для працездатної особи.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З наведених підстав, клопотання підозрюваного щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не підлягає задоволенню, а доводи на обґрунтування клопотання, не свідчать про відсутність вказаних та встановлених ризиків і не дозволяють застосувати до підозрюваного вказаний запобіжний захід.

На підставі викладеного суд вважає доцільним обрати щодо підозрюваного ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 20 травня 2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-179, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме: до 20 травня 2024 року.

Відповідно до ст. 296 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні №0000190 від 10.03.2024 року за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідає сумі 60 560 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на депозитний рахунок:

Одержувач платежу: ДКСУ, м. Київ, Код , Код банку отримувача МФО 820172 , Рахунок отримувача: UA0017442.

Призначення платежу:

- застава, як міра запобіжного заходу за (ПІБ особи, за яку внесено заставу), постанова (Дніпропетровського районного суду №____ справи, дата постанови), ПІБ особи, яка вносила кошти;

- частка майна по справі №____(номер справи) Дніпропетровського районного суду.

У разі внесення підозрюваним визначеного розміру застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти та покласти такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокуратури та суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати свій паспорт для виїзду за кордон (у разі наявності).

Підозрюваний звільняється з-під варти у разі внесення застави, визначеної в ухвалі суду.

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Дата закінчення дії ухвали 20 травня 2024 року.

Вручити копію ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 ..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1