Справа № 449/266/19
Провадження № 1-кп/445/4/24
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

20 червня 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю захисника ОСОБА_4

з участю ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000033 від 11.02.2019 року, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , близько о 10 год. 30 хв. 1 лютого 2019 року розпочав сварку зі ОСОБА_6 у коридорі, на сходовому майданчику поблизу квартири АДРЕСА_1 ).

У цій квартирі разом проживають ОСОБА_6 , його сестра ОСОБА_7 та співмешканець сестри ОСОБА_8 .

Під час цієї сварки ОСОБА_5 , незважаючи на присутність своєї співмешканки ОСОБА_7 , штовхнув ОСОБА_6 в обличчя, внаслідок чого останній впав на бетонний сходовий майданчик та відчув різкий біль у правій нозі.

Своїми ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_6 закритий перелом правої стегнової кістки, який відповідно до висновку судово-медичної експертизи №7/2019 від 20 лютого 2019 року є тілесним ушкодженням середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Відповідно до п.3 ст.1 та ч.3 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року домашнє насильство може мати місце між особами, які не є родичами, однак пов`язані спільним побутом та місцем проживання.

ОСОБА_9 та ОСОБА_5 проживають у квартирі АДРЕСА_1 ).

Щодо брата співмешканки, з яким проживає в одній квартирі, ОСОБА_5 відповідно до п.14, 17 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» скоїв домашнє насильство у формі заподіяння тілесних ушкоджень (фізичне насильство).

На підставі цього ОСОБА_5 обвинувачується у заподіянні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання в якому просить закрити кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, однак вини у вказаних правопорушеннях не визнає, та розуміє, що закриття провадження у справі проводиться з нереабілітуючих підстав.

Заслухавши клопотання обвинуваченого, думку прокурора, який не заперечив проти закриття кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що кримінальне провадження слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, в діючій редакції, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відтак, враховуючи наведене, з врахуванням обвинувачення згідно обвинувального акту вбачається, що діяння інкриміновані ОСОБА_5 органом досудового розслідування мали місце 01 лютого 2019 року, таким чином минули строки (три роки) щодо притягнення його до відповідальності.

Згідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК.

Саме таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 19.11.2019 року (справа №345/2618/16-к, провадження № 51-1491км19) та вказав про те, що згідно вимог закону звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, та наявності відповідного клопотання обвинуваченого.

Згідно ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В судовому засіданні обвинуваченому роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

ОСОБА_5 просить звільнити його від кримінальної відповідальності, іншого злочину він не вчинив, відомості про зупинення чи переривання строків давності відсутні, а тому вважаю, що на даний час існують як матеріальні, так і процесуальні підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що клопотання про закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є підставним і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 284,288, 372 КПК України, ст. 49 КК України, суд ,-

у х в а л и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,- задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,- на підставі ст.49 КК України,у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000033 від 11.02.2019 року, відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,- закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 21.06.2024

Суддя ОСОБА_1