печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , процесуального керівника у кримінальному провадженні - прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000584 від 15.11.2022 ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2024 слідчий Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_6 , за погодження прокурора Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000584 від 15.11.2022, з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 .

30.05.2024 на підставі розпорядження керівника апарату суду № 223 від 30.05.2024 вищевказане клопотання розподілено слідчому судді ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000584 від 15.11.2022 за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч.4 ст. 426 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426 КК України.

Процесуальне керівництво у даному провадженні доручено прокурорам Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до протоколу №02/11/20 від 02.11.2020 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» () на ОСОБА_3 з 04.11.2020 покладено виконання функцій та обов`язків директора вказаного товариства без укладення трудового договору та нарахування заробітної плати.

Відповідно до наказу директора ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» № 1 від 03.11.2020 «Про призначення на посаду директора» ОСОБА_3 з 04.11.2020 приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР».

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства.

До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення).

Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.

Одноосібний виконавчий орган товариства або голова колегіального виконавчого органу товариства може діяти від імені товариства без довіреності.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», посадовими особами товариства є члени виконавчого органу, наглядової ради, а також інші особи, передбачені статутом товариства.

Відповідно до п. 11.1. Статуту ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР», затвердженого протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» № 02/11/20 від 02.11.202 (нова редакція) (далі - Статут), виконавчим органом Товариства є Директор, який здійснює управління поточною господарською діяльністю Товариства.

Директор Товариства вирішує всі питання Товариства, за винятком тих, що віднесені відповідно до законодавства або цього статуту до компетенції інших органів Товариства (п. 11.2. Статуту).

Пунктом 11.6. Статут визначено, що Директор Товариства:

- діє без довіреності від імені Товариства в межах повноважень, встановлених законодавством України, цим статутом й рішеннями Загальних зборів учасників, Наглядової ради (у разі її утворення);

- представляє Товариство у взаємовідносинах з будь-якими юридичними та фізичними особами, органами державної влади та місцевого самоврядування;

- розпоряджається майном Товариства, вчиняє від імені Товариства будь-які правочини, у тому числі видає будь-які довіреності, укладає будь-які договори (купівлі-продажу, поставки, про надання послуг, про виконання робіт, оренди, позики чи іншої фінансової допомоги, кредиту, застави, тощо), в т.ч. зовнішньоекономічні контракти;

- розпоряджається грошовими коштами Товариства, відкриває й закриває з цією метою в банківських установах рахунки Товариства;

- наймає та звільняє працівників Товариства, крім тих які обираються та звільняються іншими органами Товариства, в межах своєї компетенції видає накази, обов`язкові для всіх підпорядкованих йому працівників Товариства.

Таким чином, з 04.11.2020 на ОСОБА_3 як директора ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» були покладені організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, та він відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України набув статусу службової особи.

Крім цього, ОСОБА_8 на підставі протоколу загальних зборів засновників ТОВ «ДАРЕКС-ЕНЕРГО» () від 02.10.2014 № 1 та наказу генерального директора від 02.10.2014 № 2 прийнятий на роботу на посаду заступника генерального директора вказаного Товариства.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України ведено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Підпунктом 1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення оплати товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб сектору безпеки та оборони в умовах воєнного стану» від 20.03.2022 №335 установлено, що на період воєнного стану ціна на постачання товарів, виконання робіт та надання послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони України визначається на підставі калькуляції витрат, сформованої виконавцем державного контракту (договору). При цьому під час розрахунку ціни враховуються всі податки та збори, загальновиробничі, адміністративні, операційні та інші витрати виконавця, пов`язані з виготовленням товарів, виконанням робіт та наданням послуг.

Під час розрахунку та встановлення цін положення щодо визначення ціни на основі розрахунково-калькуляційних матеріалів, встановлені Порядком формування та коригування очікуваної вартості товарів, робіт і послуг оборонного призначення, закупівля яких здійснюється за неконкурентною процедурою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 березня 2021 р. № 309 (Офіційний вісник України, 2021 р., № 30, ст. 1737), та умови договорів, укладених відповідно до цього Порядку, не застосовуються.

Відповідальність за неправильність розрахунку, необґрунтованість витрат за статтями калькуляції витрат несе виконавець державного контракту (договору).

Листом Командувача Сил підтримки Збройних Сил України № 343/2747 від 20.04.2022 доведено до командира в/ч НОМЕР_1 вимогу під час організації роботи по укладенню договорів на постачання визначених товарів (Додаток 1) строго дотримуватися вимог чинного законодавства України стосовно закупівлі товарів, робіт та послуг за державні кошти: постачання придбаних товарів здійснити наступним чином - електротехнічні засоби - зберігання у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до Додатку 1 до листа від 20.04.2022 № 343/2747 доведено перелік товарів, які необхідно придбати за кошти додаткового фінансування (резервний фонд) у 2022 році для потреб Збройних Сил України, що виконують основні завдання (заходи) по обороні держави, серед яких зокрема визначено товар - Дизельний генератор 1 фаз. 220 В, 4-6 кВт., КЕКВ 2260, код видатків 110/16/1/30, 1000 комплектів загальною вартістю 43 000.00 тис. грн. (43.00 тис. грн. за один комплект).

З метою організації і здійснення безперебійного забезпечення Збройних Сил України технікою та майном військовою частиною НОМЕР_1 протягом 2022 року здійснювались закупівлі товарів за державні кошти, у тому числі у травні 2022 року проводилась робота щодо укладення договору на закупівлю вказаних генераторів.

Водночас, ОСОБА_8 , у травні 2022 року, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , уклавши 02.05.2022 від імені ТОВ «ДАРЕКС-ЕНЕРГО» з вказаною військовою частиною Договір № 45 на постачання дизельних портативних електростанцій GENPOWER GDG7000E та займаючись його виконанням, довідався від її представників про намір військової частини придбати ще 1000 дизельних генераторів 1 фаз. 220 В, 4-6 кВт.

При цьому, в ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на організацію в умовах воєнного стану заволодіння у особливо великих розмірах грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 , які призначались для придбання вказаних генераторів, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Реалізуючи свій злочинний умисел на організацію заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, діючи з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений час, але не пізніше 16.05.2022, ОСОБА_8 підшукав співучасника на роль виконавця, а саме: директора ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» ОСОБА_3 , якому повідомив про свої злочинні наміри, домовився з ним про спільне вчинення злочину, спрямувавши його дії на незаконне заволодіння грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 шляхом зловживання ОСОБА_3 як службовою особою своїм службовим становищем.

Згідно домовленості, ОСОБА_3 , діючи як виконавець, відповідно до відведеної йому ролі повинен був підготувати комерційну пропозицію на постачання вказаних генераторів, калькуляцію собівартості товару із завищеними витратами, укласти з військовою частиною НОМЕР_1 від імені ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» договір поставки, який учасники групи заздалегідь не мали наміру виконувати належним чином, підготувати листи від імені ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» у військову частину НОМЕР_1 з метою безпідставного збільшення ціни товару, після отримання на рахунки товариства незаконно здобутих грошових коштів розподілити їх між учасниками групи.

ОСОБА_8 в свою чергу, діючи як організатор, повинен був координувати та спрямовувати дії ОСОБА_3 , надавати йому поради, інструкції щодо підготовки комерційної пропозиції, калькуляції, листів та інших документів під час укладення та виконання договору з військовою частиною, надати інструкції щодо придбання за кордоном та ввезення в Україну вказаних дизельних генераторів, надати від імені ТОВ «ДАРЕКС-ЕНЕРГО» безпроцентну позику для їх придбання, використовуючи свої зв`язки та авторитет у військовій частині НОМЕР_1 як особи, яка займається виробництвом та поставкою генераторів, повинен був забезпечити укладення договору про закупівлю саме з ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР», а надалі забезпечити укладення додаткової угоди щодо збільшення ціни товару.

Реалізуючи свій злочинний умисел на організацію заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а також на підбурення військової службової особи до умисного невиконання дій, які вона за своїми службовими обов`язками повинна була виконати, діючи з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений час, але не пізніше 16.05.2022, ОСОБА_8 використовуючи свої зв`язки та авторитет у військовій частині НОМЕР_1 як особи, яка займається виробництвом та поставкою генераторів, дружні відносини з ОСОБА_10 , вмовив останнього під час проведення процедур закупівлі товару «Дизельний генератор 1 фаз. 220 В, 4-6 кВт.», який підлягав закупівлі, провести закупівлю товару конкретної марки та моделі - «Дизельний генератор 1 фаз. 220В, 5,3 кВт, DAREX ENERGY», не передбачивши можливість закупівлі його еквіваленту, чим створити умови, за яких участь постачальників, які могли запропонувати еквівалент вказаного товару під час закупівлі була б обмежена, а надалі дозволить не проводити попередніх ринкових консультацій з метою аналізу ринку, не забезпечувати об`єктивний та чесній вибір переможця процедури закупівлі, а підготувати та підписати протокол уповноваженої особи із закупівель, яким визначити переможцем ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР».

ОСОБА_3 , реалізуючи злочинний умисел учасників групи, усвідомлюючи, що ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» не має у власності генераторів із вказаними вище характеристиками та не володіє фінансовими, трудовими та матеріально-технічними ресурсами для їх придбання або виготовлення, перебуваючи у невстановленому слідством місці, у невстановлений час, але не пізніше 16.05.2022, за вказівкою ОСОБА_8 підготував та електронною поштою скерував у військову частину НОМЕР_1 комерційну пропозицію, у якій запропонував придбати у ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» 1000 генераторів DAREX ENERGY DE 6500 PE1 за 42 990 грн за одиницю.

Указану комерційну пропозицію ОСОБА_10 як уповноваженою особою із закупівель військової частини НОМЕР_1 враховано під час проведення моніторингу цін, визнано найдешевшою та, за сприяння ОСОБА_8 , прийнято рішення здійснити закупівлю у ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР».

При цьому, ОСОБА_10 під час проведення моніторингу цін окрім комерційної пропозиції ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» враховано також комерційні пропозиції інших учасників - ТОВ «GENERATOR.UA» та ООО «Плас Энерджи», які були підроблені невстановленою слідством особою та вказаними суб`єктами господарювання до військової частини НОМЕР_1 не скеровувались.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 перебуваючи у невстановленому слідством місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.05.2022, маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном у особливо великих розмірах шляхом зловживання своїм службовим становищем, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що на період воєнного стану ціна на постачання товарів, виконання робіт та надання послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони України, визначається на підставі калькуляції витрат, сформованої виконавцем державного контракту (договору), склав та через ОСОБА_8 подав у військову частину НОМЕР_1 Калькуляцію собівартості товару, у яку включив витрати ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР», а саме: основна заробітна плата працівників у сумі 6 828,80 грн за одиницю, які заздалегідь не мав наміру здійснювати, оскільки у ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» станом на 24.05.2022 були відсутні наймані працівники. На підставі вказаної калькуляції була визначена ціна на постачання товару - дизельних генераторів 1 фаз. 220 В, 5,3 кВт, DAREX ENERGY DE 6500 PE1.

Надалі, ОСОБА_3 уклав від імені ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» з військовою частиною НОМЕР_1 в особі полковника ОСОБА_11 Договір №56 від 24.05.2022 (далі - Договір), яким ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» як постачальник зобов`язалось передати у власність військової частини НОМЕР_1 1000 одиниць дизельних генераторів 1 фаз. 220 В, 5,3 кВт, DAREX ENERGY DE 6500 PE1, та який заздалегідь не мав наміру виконувати належним чином.

Згідно з пунктами 3.2.-3.4. Договору, встановлено, що загальна ціна (вартість) Товару за цим Договором 42 990 000 грн. 00 коп., без ПДВ (сорок два мільйони дев`ятсот дев`яносто тисяч гривень 00 копійок, без ПДВ) за резервним фондом, КЕКВ 2260. Ціна Товару залишається незмінною до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Будь-яка зміна ціни та асортименту товару за цим договором, можлива лише після попередньої письмової згоди сторін.

Відповідно до п. 4.1. Договору Постачальник (ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР») серед іншого зобов`язується передати Замовникові у власність Товар (постачити Одержувачу) та всю необхідну документацію до нього, забезпечити поставку товарів у строки, встановлені Договором.

Крім цього, ОСОБА_3 перебуваючи у невстановленому слідством місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 07.07.2022, уклав від імені ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» з Lutian Machinery Co. Ltd контракт № LT001DTC від 07.07.2022 на купівлю готових генераторних установок DE 6500 PE1, вартістю 410,45 доларів США за 1 одиницю. Згідно специфікацій до вказаного контракту умовою поставки товару було здійснення попередньої оплати товару, а строк поставки - 15 днів з дати передоплати.

Для здійснення ТОВ «ДАРЕКС-ЕНЕРГО» оплати Lutian Machinery Co. Ltd вартості вказаних генераторних установок DE 6500 PE1, а також для здійснення платежів, пов`язаних з їх доставкою в Україну та митним оформленням, ОСОБА_8 у період з 21.07.2022 по 26.10.2022 забезпечив надання ТОВ «ДАРЕКС-ЕНЕРГО» безпроцентної позики ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР».

Продовжуючи злочинний умисел учасників групи, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , у невстановлений час, але не пізніше 24.08.2022, використовуючи свої зв`язки та авторитет у військовій частині НОМЕР_1 як особи, яка займається виробництвом та поставкою генераторів, дружні відносини з ОСОБА_10 , вмовив останнього після надходження від ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» пропозицій внести зміни до Договору №56 від 24.05.2022 в частині зміни графіку постачання товару та його ціни, не встановлювати дійсні причини, через які постачальник не бажає виконувати умови Договору, не витребовувати у постачальника нелажне обґрунтування збільшення ціни, калькуляцію витрат та будь-які інші документи, які б підтверджували неможливість виконання Договору на попередніх умовах та добросовісність його поведінки, не вивчати кон`юнктуру ринку на відповідний товар, утриматись від здійснення претензійно-позовної роботи з постачальником, а як уповноважена особа із закупівель завізувати (узгодити) проекти відповідних додаткових угод.

Водночас, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу учасників групи, спрямованого на заволодіння грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 , достовірно знаючи, що він як директор ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» до 27.07.2022 не здійснював платежів на виконання контракту № LT001DTC від 07.07.2022, усвідомлюючи, що вказані генератори не будуть доставлені в Україну до 15.08.2022, відповідно ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» не зможе вчасно поставити їх військовій частині НОМЕР_1 на виконання Договору №56 від 24.05.2022, діючи з корисливих мотивів та в умовах воєнного стану, зловживаючи своїм службовим становищем підготував від імені ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» лист №250701 від 25.07.2022 у який вніс відомості, що не відповідають дійсності, скріпив своїм підписом і печаткою ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» та через ОСОБА_8 подав у військову частину НОМЕР_1 .

Так, ОСОБА_3 у листі №250701 від 25.07.2022 зазначив, що «на даний час трапилась суттєва затримка поставок імпортних компонентів продукції та готових виробів, які виготовляються виробниками у країнах партнерах, які задіяні у виробничому циклі виготовлення готової продукції, що поставляється за Договором №56 від 24 травня 2022 року. Затримка у поставках імпортних комплектуючих не залежить від нашої волі, проте така затримка унеможливлює дотримання нашою компанією погоджених строків поставки партій товару за Договором», що не відповідало дійсності з огляду на те, що ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» не було виробником вказаних генераторів та станом на 25.07.2022 не здійснювало платежів на виконання контракту № LT001DTC від 07.07.2022.

Крім цього, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що 21.07.2022 Національний банк України скорегував офіційний курс гривні до долара США, а також тим, що 21.06.2022 прийнято Закон України №2325-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо перегляду окремих пільг з оподаткування», яким з 01.07.2022 скасовано звільнення від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення товарів на митну територію України у митному режимі імпорту визначеними суб`єктами господарювання, усвідомлюючи, що пряму залежність від зміни курсу гривні має лише 44,4% від вартості Товару, а також те, що відповідно до Договору № 56 від 24.05.2022 ціна Товару залишається незмінною до повного виконання сторонами зобов`язань, а сам Договір не містить положень щодо порядку зміни ціни залежно від коливань курсу гривні до долара США та зміни умов щодо надання пільг з оподаткування, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на незаконне заволодіння грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 , вказаним листом запропонував військовій частині НОМЕР_1 знести зміни до Договору №56 від 24.05.2022 шляхом укладення додаткової угоди, якою збільшити загальну ціну (вартість) договору до 47 289 000,00 грн, або зменшити кількість товару на 10 відсотків.

Усвідомлюючи, що для створення уявлення у посадових осіб військової частини НОМЕР_1 правомірності укладення додаткової угоди необхідне документальне підтвердження зміни обставин, які впливають на можливість виконання ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» своїх обов`язків за Договором, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_8 вирішили отримати висновок регіональної торгово-промислової палати, який не відповідатиме дійсності.

При цьому, ОСОБА_3 , розуміючи, що контракт із Lutian Machinery Co (Китай) укладено 07.07.2022, попередню оплату товарів здійснено лише 27.07.2022, а впродовж червня 2022 року він не вчиняв жодних дій на виконання укладеного з військовою частиною договору, що вказує на недобросовісну поведінку ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» та перешкоджає в отриманні висновку торгово-промислової палати про істотні зміни обставин, які впливають на можливість виконання ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» своїх обов`язків за Договором, через представника ОСОБА_12 , яка не була обізнана про його злочинні наміри, за порадою ОСОБА_8 , 08.08.2022 звернувся до Кіровоградської торгово-промислової палати для видачі висновку про істотну зміну обставин, які впливають на можливість виконання ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» своїх обов`язків за Договором, надавши пакет документів, що не відповідали дійсності, а саме:

- контракт № LT001DTC від 17.05.2022, зі специфікаціями № 001 та № 002 від 17.05.2022, замість дійсного контракту № LT001DTC від 07.07.2022, укладеного між компанією Lutian Machinery Co (Китай) та ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» на продаж дизельних та бензинових установок виробництва Lutian Machinery Co (Китай);

- договір № 010722-149 від 18.05.2022 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів, замість дійсного договору № 010722-149 від 01.07.2022 укладеного між ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІК» та ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів;

- договір № 010722-67 від 18.05.2022 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів, замість дійсного договору № 010722-67 від 01.07.2022, укладеного між ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» та ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів;

- пояснення №080802 від 08.08.2022 у якому серед іншого зазначив, що ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» здійснило «замовлення імпортних комплектуючих (копії документів долучено до звернення). Після поставки імпортних товарів (комплектуючих) наше підприємство проводить великовузлове збирання готових виробів, передпродажну підготовку (заправку мастилом, охолоджувальною рідиною, тестування та налагодження готового до експлуатації виробу)», що також не відповідало дійсності, оскільки ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» замовило у Lutian Machinery Co (Китай) готові дизельні генератори.

На підставі зазначених документів Кіровоградською торгово-промисловою палатою надано Висновок про істотну зміну обставин (hardship) від 11.08.2022 № 1105-3/22/180, згідно якого у зв`язку із настанням істотної зміни обставин, відповідно до ст. 652 Цивільного кодексу України, ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» має право вимагати перегляду та внесення змін до умов Договору поставки №56 від 24.05.2022.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу учасників групи, спрямованого на заволодіння грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 , зловживаючи своїм службовим становищем, ОСОБА_3 16.08.2022 від імені ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» через ОСОБА_8 звернувся у військову частину НОМЕР_1 з листом №150801 від 15.08.2022 до якого долучив Висновок про істотну зміну обставин (hardship) від 11.08.2022 № 1105-3/22/180, та у якому просив знести зміни до Договору №56 від 24.05.2022 шляхом укладення додаткової угоди, якою збільшити загальну ціну (вартість) договору на 25% (до 53 млн. 737 тис. грн.) або зменшити кількість товару на 25%.

Обставинами, які зумовлюють істотне збільшення ціни товару, ОСОБА_3 вказав: коригування Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США; внесення змін до законодавства щодо надання пільг з оподаткування в частині податку на додану вартість; збільшення ціни на матеріали (метал), та готові вузли, агрегати та вироби та міжнародному та внутрішньому ринку; підвищення ціни на логістичні послуги та транспортування продукції; збільшенням ціни на вантажоперевезення морським транспортом та транзитний час морського фрахту, що не відповідало дійсності.

Подавши вказані вище документи, які не відповідали дійсності, у військову частину НОМЕР_1 , використавши авторитет та репутацію ОСОБА_8 як особи, яка займається виробництвом та поставкою генераторів, учасники групи увели у такий спосіб в оману командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , щодо необхідності підписання додаткової угоди та збільшення ціни товару.

ОСОБА_3 , виконуючи відведену йому роль у злочинному плані, уклав від імені ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» із військовою частиною НОМЕР_1 в особі ОСОБА_9 додаткову угоду № 2 до Договору, датовану 24.08.2022, якою зменшено обсяг закупівлі Товару - Дизельний генератор 1 фаз. 220В, 4-6кВт, DAREX ENERGY DE6500PE1 із 1000 одиниць до 877 та збільшено ціну одиниці Товару на 14 %, тобто до 49 008,60 грн, внаслідок чого загальна вартість вказаних генераторів була безпідставно завищена на 5 278 312,20 грн.

Надалі ОСОБА_3 у період з 25.10.2022 та 29.10.2022 поставив військовій частині НОМЕР_1 на виконання умов Договору та додаткових угод до нього 877 одиниць дизельних генераторів DAREX ENERGY DE6500PE1.

Після цього, відповідно до платіжних доручень № 1631 від 01.11.2022 та № 1723 від 09.11.2022 військовою частиною НОМЕР_1 перераховано за Договором на користь ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР» грошові кошти у розмірі 42 980 542 грн. 20 коп, з яких 5 278 312,20 грн. були сплачені безпідставно та якими ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_8 розпорядились на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненим за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, а також наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень.

Слідчий вважає наявними ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема:

- ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду).

- ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення).

- ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні).

- ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.).

Таким чином, як вказано в клопотанні, враховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам до нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що ризики не доведені, підозра необґрунтована. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

ОСОБА_3 21.05.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності, зокрема:

- документами, вилученими 13.04.2023 у ході проведення обшуку приміщень військової частини НОМЕР_1 ;

- документами, вилученими 15.05.2023 у ході проведення тимчасового доступу до речей і документів, що перебували у володінні Кіровоградської регіональної ТПП;

- документами, вилученими 03.08.2023 у ході проведення обшуку приміщень ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР»;

- протоколом огляду речей і документів (банківського рахунку ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР», відкритого в АТ «ОТП БАНК») від 10.05.2023;

- протоколом огляду інформації вилученої в ТОВ «Укрнет» (інформація щодо електронної поштової скриньки ТОВ «ДНІПРО ТЕХНО ЦЕНТР») від 20.05.2024

- висновком аудиторського звіту від 03.07.2023 №535/30/10, проведеного 2 територіальним управлінням Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України;

- висновком експерта КНДІСЕ за результатами проведення судової-економічної експертизи від 15.03.2024 № 1341/24-72;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 17.02.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 20.02.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 07.11.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 24.11.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 08.12.2023;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пункт перший ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні по справі «Ігнатов проти України» від 15 грудня 2016 року вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36)

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Частиною другою ст. 29 Конституції України проголошено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 року №1-р/2017 встановлено, що обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Згідно положень частини третьої ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

У відповідності до положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно з статтею 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до частини першої ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до частини п`ятої ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії»).

Вирішуючи таке питання, слідчий суддя виходить з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення.

Аналіз представлених доказів зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені Кримінального процесуального кодексу України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» («Cloot v. Belgium», § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

В той же час, слідчий суддя не може у повній мірі погодитися з існуванням ризиків, про які вказує прокурор, виходячи за наступного.

Як вказує сторона обвинувачення, враховуючи те, що ОСОБА_3 підозрюється у скоєнні особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що повністю підтверджує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Проте вказане стороною обвинувачення в обґрунтування ризику переховування підозрюваного, слідчий суддя оцінює критично, оскільки відомостей, які б підтверджували вказане, слідчому судді надано не було.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

Окрім цього, сторона обвинувачення вказує на ризик ймовірного впливу на свідків, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час розслідування, та інших осіб причетних до вчинення вказаного злочину, проте вказане можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні.

Ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами. (Рішення Європейського суду з прав людини «Бекчієв проти Молдови»).

Згідно з наданими прокурором документами, речові докази у справі перебувають на зберіганні в сторони обвинувачення та не передавались на зберігання фізичним особам. Тому зазначений вище слідчим ризик в судовому засіданні не підтверджений.

Ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення згідно наданими сторонами судового провадження відомостями про особу підозрюваного також не підтверджується. Не підтверджено документами, довідками про те, що особа вже притягувалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має незняту чи непогашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягувалась до адміністративної відповідальності, інформацією про зловживання наркотичними засобами чи алкоголем.

Крім того, невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, не може бути тією обставиною, яка б вказувала на необхідність тримання обвинуваченого під вартою. На вказані обставини також звертає увагу і Європейський Суд з прав людини у справі «Клішин проти України» від 23.02.2012 року зазначаючи, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами. Небажання особи зізнатися чи дати «потрібні показання» не можуть бути підставами для тримання під вартою (рішення у справі «Сокуренко проти Російської Федерації» від 10 січня 2012 р., §83). Відповідно до рішення у справі «Биков проти Російської Федерації» від 10.03.2009 р., тягар доказування у цих питаннях не повинен перерозподілятися так, щоб на затриману особу покладався обов`язок доводити наявність підстав для її звільнення.

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до їх застосування.

Долучені до клопотання докази, містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, проте в своїй сукупності це не може переконливо свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу, а відтак слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання.

У відповідності до вимог частини четвертої ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.

У п. 10 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2013 р. № 511-550/0/4-13 суд конкретизував положення п. 3-8 ч. 1 ст. 178 КПК України. Так, встановлення віку передбачає з`ясування, чи є особа неповнолітньою або похилого віку, стану здоров`я - наявності тяжких хвороб, інвалідності, нездатності самостійно пересуватися. Міцність соціальних зв`язків підозрюваного (обвинуваченого), у тому числі наявність у нього родини й утриманців потребує з`ясування сімейного стану цієї особи, стану здоров`я членів його сім`ї, кількості й віку дітей, строку фактичного проживання в цій місцевості тощо. Ураховуючи репутацію підозрюваного (обвинуваченого), слідчий суддя, суд зобов`язаний проаналізувати матеріали сторін кримінального провадження, об`єктивно оцінити надані характеристики на цю особу з місця роботи, навчання, проживання; дані, що свідчать про перебування підозрюваного (обвинуваченого) на обліку в наркологічному, психоневрологічному диспансері тощо. Встановлення майнових статків передбачає з`ясування наявності належного цій особі нерухомого майна за місцем проживання та інших місцевостях, транспортних засобів, грошових банківських вкладів, їх розміру. При з`ясуванні сімейного стану має значення наявність як батьківської, так і власної родини, оскільки у підозрюваного (обвинуваченого) можуть бути члени сім`ї, які потребують його догляду. Водночас слід встановлювати, чи підтримує ця особа із родиною позитивний емоційний зв`язок.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_3 , встановлено, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Дніпро, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та позитивно характеризується.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків на даний час, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000584 від 15.11.2022, з покладенням на нього процесуальних обов`язків, визначених частиною п`ятою ст. 194 КПК України.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованих злочинів і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 29, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 197, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 532, 534 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, у межах строку досудового розслідування, а саме до 21.07.2024 включно.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_3 виконувати процесуальні обов`язки, визначені частиною п`ятою ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- не спілкуватись із свідками, експертами і учасниками даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Обов`язок контролю за виконанням ухвали слідчого судді покладається на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1