Провадження № 1-кп/369/1373/24
В И Р О К

іменем України

12.06.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000929 від 18 листопада 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, який має середню освіту, працює не офіційно, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України визнається таким, що судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який надалі неодноразово продовжувався, у тому числі Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Розуміючи, що на території України введено воєнний стан, ОСОБА_5 , 13 жовтня 2023 року о 12 годині 01 хв, перебував в будинку АДРЕСА_2 , де в кімнаті будинку на шафі на одній із полиць виявив окуляри «Milwaukee» С/ НОМЕР_1 НОМЕР_2 ) та в цей час у нього виник прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, розуміючи що на території України введено воєнний стан, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв з полиці окуляри «Milwaukee» С/Н НОМЕР_2 ), які належать потерпілому ОСОБА_6 .

У подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1 290 (одну тисячу двісті дев`яносто) гривень 80 коп.

Вказаними діями, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та додав, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив це кримінальне правопорушення. Зазначив, що за вчинене йому соромно, про вчинене дуже жалкує, щиро розкаюється, не розуміє чому так вчинив та завіряє суд, що подібного більше не вчинятиме. Стверджував, що більше нічого він в потерпілого не викрадав, а вказані окуляри повернув потерпілому через працівників поліції. Цивільний позов не визнав та просив залишити його без задоволення, у зв`язку з необґрунтованістю.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судових дебатах та під час проголошення останнього слова щиро розкаявся та просив суд суворо не карати.

Прокурор в судових дебатах просив визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Представник потерпілого просила призначити обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, заявлений потерпілим цивільний позов задовольнити у повному обсязі.

12 червня 2024 року потерпілий ОСОБА_6 не з`явився в судове засідання, про дату, місце та час його проведення повідомлений в установленому законом порядку. При цьому, представник потерпілого вважала за можливе проводити судовий розгляд за відсутності потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та обмежився дослідженням доказів виключно у частині цивільного позову, а саме: дослідженням письмових доказів, допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу, у зв`язку з чим судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, представника потерпілого, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, в силу ст. 89 КК України визнається таким, що судимості не має, працює неофіційно різноробочим, має середню освіту, усунення заподіяної шкоди, шляхом повернення викраденого майна потерпілого, про що свідчить наявна в матеріалах провадження розписка.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченого своєї протиправної поведінки, готовності нести відповідальність за вчинене та відсутність заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, що дорівнює її мінімальному розміру.

Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст. 75 КК України звільняє останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вказаний вид і розмір покарання та звільняючи обвинуваченого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання з іспитовим строком, суд виходить насамперед з того, що позбавлення чи обмеження прав і свобод обвинуваченого, у формі фізичної ізоляції від суспільства не є необхідним у цій конкретній справі для захисту суспільства та задоволення почуття обурення й справедливості потерпілого, і суспільства в цілому, виходячи зі ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_5 , його характеру та обставин вчинення.

Звідси, виходячи, з пануючої нині ієрархії загальнолюдських цінностей цілком виправданим є застосування до покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України, що повною мірою узгоджується з соціально-відновлювальною та запобіжною функціями покарання, які спрямовані на відновлення особистості з правослухняною поведінкою та запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі із подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком є необхідним й достатнім для його виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Згідно з положенням п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити цивільний позов.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній та юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (зі змінами), передбачено, що: «6. При розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам».

Суд звертає увагу, що незважаючи на те, що потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, його інтереси були представлені представником ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні підтримала заявлені потерпілим позовні вимоги в повному обсязі та судом повною мірою досліджено цивільний позов.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпілий ОСОБА_6 звернувсь до обвинуваченого ОСОБА_5 з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди на загальну суму 20 000 грн та матеріальної шкоди на загальну суму 7 550 грн і 1 700 доларів США. В обґрунтування понесених витрат потерпілий зазначив, що оскільки внаслідок протиправних дій обвинуваченого він зазнав значних душевних страждань, вказані події дуже сильно відобразилися на нервовому стані потерпілого, він втратив сон, мав проблеми з тиском та перебував у пригніченому стані, адже втратив значну суму коштів. Крім того, у зв`язку з крадіжкою він був змушений звернутися до правоохоронних органів, до його дому приїжджали працівники поліції, проводили огляд місця події та він надавав свідчення, що також негативно вплинуло на його стан здоров`я та це потребувало часу, який він виділяв за рахунок власної родини та роботи. Разом з цим, щодо відшкодування матеріальної шкоди зазначав, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_5 йому, як власнику майна, яке було викрадене було заподіяно значну матеріальну шкоду, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 викрав у нього наступні матеріальні цінності: 1) футляр «Оakley», вартістю 1 300 грн; 2) чорний нейлоновий портмоне «Hazard», вартістю 1 550 грн, всередині якого знаходилися грошові кошти в розмірі 1 700 доларів США та близько 4 700 грн.

Разом з тим, представником потерпілого в судовому засіданні не доведено, а потерпілим не долучено до цивільного позову будь-яких доказів, які б підтверджували наявність понесених потерпілим ОСОБА_6 матеріальних витрат.

Звідси, вирішуючи питання про відшкодування майнової шкоди суд виходить з того, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 було завдано шкоду, розмір якої складає 1 290,80 грн. Ця шкода, пов`язана з викраденням вказаних в обвинувальному акті окулярів, які відповідно до розписки обвинуваченого ОСОБА_5 було повернуто працівникам поліції для подальшої передачі потерпілому та відповідно до розписки потерпілого ОСОБА_6 , йому повернуто.

Разом з тим, викрадення інших матеріальних цінностей таких, як: футляр «Оakley», вартістю 1 300 грн; чорний нейлоновий портмоне «Hazard», вартістю 1 550 грн, всередині якого знаходилися грошові кошти в розмірі 1 700 доларів США і близько 4 700 грн, органом досудового розслідування у вину обвинуваченому ОСОБА_5 не ставилось та відповідно обвинувальний акт будь-якої інформації з цього приводу не містить.

Більше того, ні потерпілим, ні представником потерпілого належним чином не доведено того, що в результаті вчиненого правопорушення потерпілому ОСОБА_6 завдано моральної шкоди, у тому числі саме такої глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здоров`я, що стало б підставою для відшкодування моральної шкоди у розмірі, зазначеному в цивільному позові.

Тому, з урахуванням наведеного вище, суд вважає цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди безпідставним та необґрунтованим, у зв`язку з чим його слід залишити без задоволення.

Суд зауважує, що судовий розгляд проведено у відповідності до положень ст. 337 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід не застосовувались.

Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи згідно з висновком № СЕ-19/111-23/59408-ТВ від 07.11.2023 року на суму 717,00 (сімсот сімнадцять) гривень.

Речові докази: окуляри марки «Milwaukee», які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 під розписку, залишити в розпорядженні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1