Номер провадження 1-кп/243/591/2024
Номер справи 243/2139/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 05 » квітня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2

- прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

- обвинуваченого ОСОБА_5

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до Рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 6 від 05 травня 2022 року поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження за № 0000218, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 березня 2024 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської окружної прокуратури Донецької області 20 березня 2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Билбасівка, Слов`янського району, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, інвалідом не являється, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого:

-02 лютого 2009 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці; 29 квітня 2011 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 11 днів, із застосуванням ст. 81 КК України;

- 20 серпня 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки; 14 серпня 2018 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 6 місяців 9 днів, із застосуванням ст. 81 КК України;

- 06 вересня 2019 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст. 297 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців; 07 березня 2022 року звільнений на підставі Указу Президента України про помилування від 04 березня 2022 року №106/2022 від подальшого відбуття покарання

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Угода про визнання винуватості досягнута під час досудового провадження.

ОСОБА_5 , будучи особою, раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, у вечірній час доби у період після 20 до 31 грудня 2023 року (більш точний час у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим) перебував на законній підставі зі своїм знайомим ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 за місцем мешкання ОСОБА_9 , де побачив у ОСОБА_8 в користуванні мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9C в корпусі бірюзового кольору.

У вказаний час та у вказаному місці у ОСОБА_5 виник корисливий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме мобільним телефоном торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9C» в корпусі бірюзового кольору, який на праві власності належить ОСОБА_8 ..

Реалізуючи свій корисливий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, у вечірній час доби у період після 20 до 31 грудня 2023 року (більш точний час у ході проведення досудового розслідування встановити не виявилося можливим), ОСОБА_5 , розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та подальшого звернення на свою користь, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , зловживаючи довірою ОСОБА_8 , оскільки перебував із ним у приятельських відносинах, попросив у останнього належний йому мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9C в корпусі бірюзового кольору під приводом присвітити собі по дорозі додому ліхтарем, пообіцявши повернути наступного дня, при цьому наміру повертати майно не мав, тим самим, недобросовісно використовуючи довіру ОСОБА_8 , ввів останнього в оману.

Будучи введеним в оману, ОСОБА_8 погодився та добровільно передав ОСОБА_5 свій мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9C (М2006С3МNG)» (NFC, 2/32 GB в корпусі бірюзового кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 вартістю 2178 гривень 67 копійок.

Після чого, ОСОБА_5 , отримавши майно, яким заволодів шляхом зловживання довірою, покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 2178,67 грн.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 190 частиною 2 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

18 березня 2024 року між Прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000218, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 березня 2024 року та обвинуваченим ОСОБА_5 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_6 укладено Угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно наданої суду разом з Обвинувальним актом Угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду справи повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні і б) сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 частиною 2 КК України, у виді обмеження волі на строк один рік.

Згідно даної угоди Прокурор Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000218, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 березня 2024 року та обвинувачений ОСОБА_5 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_6 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за статтею 190 частина 2 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні. Також вказаною Угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 частиною 2 КК України, у виді обмеження волі на строк один рік.

В Угоді передбачені наслідки укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що при укладенні Угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, та просила суд Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в Угоді про визнання винуватості покарання.

Потерпілий ОСОБА_8 підтвердив, що надає згоду на укладення Угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 . Прокурором надано Заяву потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до якої він надає згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим. Також вказав, що ОСОБА_5 у повному обсязі відшкодував йому спричинену матеріальну шкоду шляхом повернення майна.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, в обсязі підозри, та пояснив, що під час укладення угоди діяв добровільно, розуміє свої права та наслідки укладення Угоди про визнання винуватості, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження Угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно Угоди про визнання винуватості зобов`язання. Розуміє, що умисне невиконання Угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Укладаючи відповідну Угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної Угоди, визначені ст. 473 КПК України і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки невиконання вказаної Угоди, визначені ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вищезазначена Угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь якого насильства, примусу, погроз.

Просив Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 підтримала позицію свого підзахисного, та просила призначити йому узгоджену міру покарання, зазначила, що будь-якого тиску на обвинуваченого вчинено не було, всі дії є добровільними, укладення угоди відбувалося в її присутності, просила затвердити Угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження Угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог частини 5 статті 469 КПК України укладення Угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Перед ухваленням рішення про затвердження Угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в обвинуваченого чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права:

- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив ОСОБА_5 наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Сторони просять затвердити Угоду про визнання винуватості.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена Угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно частини 4 ст. 469 КПК України, Угода про визнання винуватості між прокурором, підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода, завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 частина 2 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є не тяжким кримінальним правопорушенням, що в силу вимог частини 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення Угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.п. 1.4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження Угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити Угоду про визнання винуватості між Прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000218, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 березня 2024 року та обвинуваченим ОСОБА_5 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_6 , так як дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за статтею 190 частина 2 КК України, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року № 13, сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання.

У відповідності до вимог статті 50 КК України « Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»

Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи: - положення пунктів 1 - 2 ч. 1 ст. 65 КК, тобто 1) у межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК, та 2) відповідно до положень Загальної частини КК. Зокрема, у випадку, коли в санкції статті (санкції частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, не встановлено мінімальної межі покарання, сторони мають виходити із положень розділу X Загальної частини КК; - ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України.

Врахування зазначених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Довідки Донецького науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України витрати на проведення судової товарознавчої експертизи за Висновком № СЕ-19/105-24/1691- ТВ від 07 березня 2024 року проведеної в кримінальному провадженні №0000218, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 березня 2024 року складають 1135 грн 92 коп.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 18 березня 2024 року між Прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000218, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 березня 2024 року та обвинуваченим ОСОБА_5 , з участю його захисника адвоката ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_7 винуватим за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 190 частина 2 КК України.

Призначити ОСОБА_10 узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Строк відбуття покарання у виді обмеження волі ОСОБА_10 у відповідності до вимог частини 1 статті 58 Кримінально виконавчого кодексу України, обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Виконання Вироку доручити Відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Билбасівка, Слов`янського району, Донецької області, РНОКПП: невідомий, офіційно не працевлаштованого, інвалідом не являється, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави за проведення судової товарознавчої експертизи по кримінальному провадженню № 0000218, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 березня 2024 року - Висновок експерта № СЕ-19/105-24/1691- ТВ від 07 березня 2024 року, у розмірі 1135 грн 92 коп ( одна тисяча сто тридцять п`ять грн. 92 коп).

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9C (М2006С3МNG)» (NFC, 2/32 GB в корпусі бірюзового кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , S/N: НОМЕР_3 , які залучено до матеріалів кримінального провадження № 0000218, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 березня 2024 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 04 березня 2024 року, що зберігаються у потерпілого ОСОБА_8 на підставі Зберігальної розписки від 18 березня 2024 року - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України залишити у власності ОСОБА_8 .

Роз`яснити, що у разі невиконання Угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з Клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі Угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

-прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України Угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя ОСОБА_1