Справа № 947/8319/24
Провадження № 1-кс/947/3485/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000114 від 27.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000114 від 27.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на виявлені та вилучені 06.03.2023 у ході огляду місця події на місці затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ч. 1 ст. 208 КПК України, біля закладу громадського харчування «Доміно», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: грошові кошти в сумі 700 (сімсот) доларів США (4 купюри по 50 доларів США з №№ ML92542771B, MD64354939B, JD26256109A, PG21381769A та 5 купюр номіналом 100 доларів США №№ PF96700018L, PF91565112L, PE68391278D, LE58788280F, JD10660435A), які вилучені, поміщені до сейф-пакету № 800356899 та запаковані.

В обґрунтування підстав накладення арешту на майно вказує, під час досудового розслідування даного кримінального провадження виникла необхідність у накладені арешту на предмети, виявлені та вилучені під час проведення огляду місця події на місці затримання ОСОБА_5 , здійсненого 06.03.2024, з метою огляду та зняття відповідної інформації, яка стосується вказаного кримінального правопорушення та має суттєве значення для здійснення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування кримінального провадження, а без накладення арешту унеможливлює виявлення та огляд інформації, яка міститься на вилучених предметах тощо.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, проте від прокурора ОСОБА_4 до суду надійшла заява про розгляд вказаного клопотання за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлявся належним чином, натомість до канцелярії суду від нього та його захисника адвоката ОСОБА_6 заява про розгляд клопотання без їх участі.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000215 від 15.02.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування здійснює група прокурорів Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ГУНП в Одеській області НПУ № 795 о/с від 22.04.2022 ОСОБА_5 призначено на посаду поліцейського-водія сектору логістики ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, у спеціальному званні старший сержант поліції.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який Указами Президента України № 133, 259, 341, 573, 757, 58, 254, 451, 734 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» неодноразово продовжувався та діє по теперішній час, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, (із змінами від 13 жовтня 2023 року № 1081) де вказано, що виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, керуючись злочинним умислом з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництвом такими діями та усуненням перешкод, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на особисте незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та керівництвом такими діями.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 усвідомив, що для досягнення кінцевої мети, що полягає у незаконному переправленні осіб через державний кордон України йому необхідне сприяння службової особи ДПСУ, яка виконує службові обов`язки на ділянці державного кордону України, де він планує здійснити незаконне переміщення осіб через державний кордон України.

Так, на початку лютого 2024 року ОСОБА_5 перебуваючи у м. Кодима Подільського району Одеської області познайомився з інспектором прикордонної служби першої категорії групи моніторингу і обстановки відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 2 прикордонного загону ДПСУ ОСОБА_7 , для досягнення мети щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний план, 12.02.2024 приблизно

о 19 год. 56 хв. ОСОБА_5 дотримуючись засобів конспірації та використовуючи мобільний месенджер «WhatsApp» з належного йому номеру мобільного телефону НОМЕР_1 зателефонував на належний ОСОБА_7 номер мобільного телефону НОМЕР_2 .

В ході розмови ОСОБА_5 висловив ОСОБА_8 прохання посприяти йому у незаконному переправленню через державний кордон України військовозобов`язаних громадян України. За вказані дії ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_8 грошову винагороду, не вказуючи конкретну суму, зазначивши, що вона буде залежати від кількості незаконно переміщуваних осіб.

Після вказаного ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 зустрітися особисто для обговорення віх деталей та узгодження злочинного плану.

В подальшому, 23.02.2024 приблизно о 12 год. 20 хв., діючи умисно та керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_7 у м. Одеса,за адресою: АДРЕСА_2 .

В ході зустрічі ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що є діючим працівником Національної поліції України, а також повідомив про можливість систематичного переправлення через державний кордон України військовозобов`язаних осіб з метою «заробітку» грошових коштів, тобто з корисливих мотивів. ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , що він підшукує осіб, які мають на меті незаконно перетнути державний кордон України повідомив, що готовий надавати ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 1000 (однієї тисячі) доларів США за кожну незаконно переміщену особу через державний кордон України, також він повідомив, що сам отримує від кожної переправленої особи грошові кошти.

Продовжуючи вживати заходи для реалізації свого злочинного умислу, направленого на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України з метою отримання грошових коштів, ОСОБА_5 озвучив ОСОБА_8 дії, які останній повинен здійснити для досягнення мети по незаконному переправленню осіб через державний кордон України, а саме повідомити ділянку державного кордону, де будуть відсутні військовослужбовці ДПСУ та інші особи, які можуть викрити протиправну діяльність та контролювати переміщення військовослужбовців ДПСУ у місці незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вказати час та точне місце.

В подальшому, о 18 годині 00 хвилин 26.02.2024 ОСОБА_8 через мобільний додаток «WhatsApp» з номеру мобільного телефону НОМЕР_2 зателефонував на належний ОСОБА_5 номер мобільного телефону НОМЕР_1 та повідомив, що на виконання раніше озвученого злочинного плану ОСОБА_5 є можливість перемістити осіб через державний кордон України, на що ОСОБА_5 повідомив, що він особисто доставить таких осіб до ділянки державного кордону поблизу м. Кодима Подільського району Одеської області.

Продовжуючи свої злочинні дії 29.02.2024 приблизно о 17 годині

14 хвилин ОСОБА_5 через мобільний додаток «WhatsApp» з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 , застосовуючи заходи конспірації, повідомив ОСОБА_8 на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , повідомленням «Привет есть футболист».

В подальшому 06.03.2024 з метою виконання раніше обумовлених домовленостей ОСОБА_5 застосовуючи заходи конспірації через мобільний додаток «WhatsApp» з номеру мобільного телефону НОМЕР_1 повідомив ОСОБА_8 про те, що «наявний футболіст» та з ним направляється на раніше обумовлене місце в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 на автомобілі Mercedes-Benz, Е220 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , спільно з військовозобов`язаною особою, яку необхідно переправити через державний кордон України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прибув до АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 з метою подальшої організації незаконного переправлення військовозобов`язаної особи ОСОБА_9 через державний кордон України та усунення перешкод, перебуваючи в АДРЕСА_1 , приблизно о 13 годині 59 хвилин 06.03.2024, зустрівся з ОСОБА_8 , якому передав частину раніше обумовленої суми грошових коштів у вигляді 700 (сімсот) доларів США з метою незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України. В той же час ОСОБА_5 наказав ОСОБА_9 виконувати вказівки ОСОБА_8 , який буде вказувати йому на рух напрямку і час з метою перетину державного кордону України з Придністровською Республікою Молдова.

Після перетину державного кордону України та Придністровської Республіки Молдова ОСОБА_9 , згідно раніше обумовлених домовленостей, останній повинен перерахувати на криптовалютний гаманець ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 10000 доларів США за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив дії направлені на організацію щодо незаконного переправлення особи чоловічої статі через державний кордон України, яким такий виїзд в період дії військового стану заборонено, поєднані з керівництвом такими діями, усуваючи перешкоди, з корисливих мотивів, тобто з метою отримання 10000 доларів США у криптовалюті від ОСОБА_9

06.03.2024 о 14 год. 04 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ч. 1 ст. 208 КПК України безпосередньо після вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення, а саме біля закладу громадського харчування «Доміно», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого складено відповідний протокол від 06.03.2024.

Одразу після затримання ОСОБА_5 проведено огляд місця події

на місці затримання, а саме біля закладу громадського харчування «Доміно», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого складено протокол від 06.03.2024.

В ході огляду місця події, заявником у кримінальному провадженні ОСОБА_7 добровільно видані грошові кошти, передані йому

ОСОБА_5 під час вчинення злочину, а саме 700 (сімсот) доларів США

(4 купюри по 50 доларів США з №№ ML92542771B, MD64354939B, JD26256109A, PG21381769A та 5 купюр номіналом 100 доларів США

№№ PF96700018L, PF91565112L, PE68391278D, LE58788280F, JD10660435A), які вилучені та поміщені до сейф-пакету № 800356899 та запаковані.

Вказані грошові кошти, виявлені та вилучені в ході проведення місця події на місці затримання ОСОБА_5 , постановою слідчого від 07.03.2024 року визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження.

07.03.2024 відносно ОСОБА_5 складено та повідомлено останньому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Стаття 170 КПК встановлює, що арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення, а також для забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

При цьому, згідно ст. 171 КПК України для збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно може бути речовим доказом.

Водночас, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України. До таких ризиків відноситься можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Також положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді визначено необхідність арешту майна.

До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.

Отже, з аналізу зазначених норм КПК України, при вирішення питання про арешт майна саме з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий суддя має встановити:

1)чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна?

2)чи відноситься майно, щодо якого вирішується питання про його арешт до виду майна, на яке можна накладати арешт та чи перебуває воно у власності осіб, щодо майна яких дозволено накладення арешту з відповідною метою?

3)чи будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються внаслідок його застосування?

З урахуванням вказаного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя, встановлюючи наявність зазначених вище обставин, приходить до таких висновків.

1) Існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна.

Як зазначалось вище, 07.03.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Під час розгляду клопотання слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень. Обставини, що підтверджують підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та вагомість наявних доказів про їх вчинення підтверджуються долученими до клопотання, в копіях: зокрема заявою ОСОБА_7 про вчинення злочину від 15.02.2024, повідомленням про виявлення кримінального правопорушення ВВВБ по 2 Прикордонному загону ДПСУ від 15.02.2024, протоколом огляду телефону ОСОБА_7 від 15.02.2024, протоколом затримання ОСОБА_10 від 06.03.2024, протоколом огляду місця події від 06.03.2024, протоколом огляду грошових коштів від 06.03.2024, протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 15.02.2024 та 24.02.2024, протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 06.03.2024.

Факти та обставини, які були озвучені та досліджені під час судового засідання, з розумною достатністю та вірогідністю, могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, на даному етапі досудового розслідування, що події кримінальних правопорушень відбулись та до них може бути причетний ОСОБА_5 .

У майбутньому такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Викладене узгоджується з позицією, яка викладена Європейським судом з прав людини у п. 184 рішення Великої Палати у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) від 28.11.2017, заява № 72508/13, «обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри, не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку».

2) Щодо відповідності майна ознакам речового доказу

Як зазначалося вище, з метою збереження речових доказів арешт на майно накладається лише за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає ознакам речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до частини першої зазначеної статті речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо.

Зі змісту поданого клопотання та доданих до нього матеріалу вбачається, що з вказаною метою слідчий просить накласти арешт на: грошові кошти в сумі 700 (сімсот) доларів США (4 купюри по 50 доларів США з №№ ML92542771B, MD64354939B, JD26256109A, PG21381769A та 5 купюр номіналом 100 доларів США №№ PF96700018L, PF91565112L, PE68391278D, LE58788280F, JD10660435A),

Зазначене майно у подальшому постановою слідчого від 07.03.2023 визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні як такі, що є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, грошима, набутими кримінально протиправним шляхом.

Як встановлено слідчим суддею, вказане майно було виявлене в ході огляду місця події під час затримання ОСОБА_5 06.03.2024 року. Згідно з протоколом огляду місця події, гр. ОСОБА_8 добровільно видав грошові кошти в сумі 700 (сімсот) доларів США (4 купюри по 50 доларів США з №№ ML92542771B, MD64354939B, JD26256109A, PG21381769A та 5 купюр номіналом 100 доларів США №№ PF96700018L, PF91565112L, PE68391278D, LE58788280F, JD10660435A). Вказані грошові кошти з пояснень ОСОБА_9 були передані ним ОСОБА_5 як частину грошових коштів, з загальної суми 10 000 дол. США, за переправлення його через державний кордон України на виїзд.

Так, з огляду на правову кваліфікацію вчинений діянь, відповідні грошові кошти відповідають ознакам майна, здобутого кримінально протиправним шляхом. За таких обставин, слідчим суддею встановлено відповідність зазначеного майна критеріям речових доказів, встановлених ст. 98 КПК України, оскільки вони зберегли на собі сліди вчинених злочинів та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що існує можливість використання вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні і воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

3) Щодо розумності та співрозмірності арешту

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, його специфіку і тяжкість, наявність обґрунтованої підозри. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження є виправданими, співмірними із завданнями кримінального провадження та пропорційними меті, з якою такі обмеження застосовуються.

Крім того, з урахуванням характеру кримінального правопорушення, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, такий захід забезпечення кримінального провадження є пропорційним втручанню у володіння майном. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає. У цьому випадку арешт майна необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження та негативних наслідків для володільців майна не створює.

Також слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав. Хоча власник обмежується у реалізації правомочностей щодо таких прав, такий захід є тимчасовим.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність необхідних і достатніх підстав для задоволення клопотання слідчого про арешт майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000114 від 27.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - задовольнити.

Накласти арешт, шляхом тимчасового позбавлення власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користуванняна виявлені та вилучені 06.03.2023 у ході огляду місця події на місці затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ч. 1 ст. 208 КПК України, біля закладу громадського харчування «Доміно», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти в сумі 700 (сімсот) доларів США (4 купюри по 50 доларів США з №№ ML92542771B, MD64354939B, JD26256109A, PG21381769A та 5 купюр номіналом 100 доларів США №№ PF96700018L, PF91565112L, PE68391278D, LE58788280F, JD10660435A), які вилучені, поміщені до сейф-пакету № 800356899 та запаковані.

Виконання ухвали покласти на слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1