Справа№ 953/2730/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2024 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002693 від 22.12.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , засуджений вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України,

УСТАНОВИВ:

21 грудня 2023 року в обідній час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , виходячи з будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , знайшов на асфальті банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 з безконтактною технологією проведення платежів, емітентом якої є АТ «Універсал Банк» та у той час у нього виник умисел, спрямований на незаконне привласнення з подальшим приховуванням вказаної банківської картки, власником якої є ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що вказаною карткою можна розраховуватися через термінал без введення відповідного пароля, залишив банківську картку при собі з метою подальшого заволодіння грошовими коштами, тим самим привласнив та з того часу почав переховувати банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , яка є офіційним документом, оскільки за своїм юридичним значенням та функціональним призначенням платіжні картки як платіжні інструменти є засобом доступу до банківських рахунків.

Після того як ОСОБА_3 усвідомив, що він більше не може користуватися належною ОСОБА_5 банківською карткою з тих підстав, що вона її заблокувала, він знищив зазначену банківську картку.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласнення, приховування та знищення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Окрім того, 21 грудня 2023 року в обідній час, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, який продовжувався неодноразово та діє на теперішній час, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, використовуючи привласнену ним банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , здійснив через касові термінали оплату за товари, а саме: 21 грудня 2023 року о 12 годині 49 хвилин на суму 200 грн у магазині «Посад», що розташований за адресою: м. Харків, пров. Шевченківський, 1; 21 грудня 2023 року о 13 годині 31 хвилина на суму 177, 50 грн в аптеці ТОВ «АСТАРТА», що розташована за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, 5а; 21 грудня 2023 року о 13 годині 34 хвилини на суму 400 грн у магазині «Кісет», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Амурська, 2а; 21 грудня 2023 року о 13 годині 50 хвилин на суму 886, 70 грн у магазині «Аттика», що розташований за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, 32В; 21 грудня 2023 року о 14 годині 25 хвилин на суму 27 грн у магазині «Продукти: Агромол, Харків», що розташований за адресою: м. Харків, пр. Ювілейний, 54; 21 грудня 2023 року о 14 годині 33 хвилини на суму 102 грн у магазині «Зоомагазин», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Геров Сталінграду, 171; 21 грудня 2023 року о 14 годині 48 хвилин на суму 581 грн у магазині «Аврора», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Героїв Сталінграду, 171; 21 грудня 2023 року о 14 годині 58 хвилин на суму 548 грн у магазині «ЕВА», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Героїв Сталінграду, 171; 21 грудня 2023 року о 15 годині 12 хвилин на суму 1948 грн у магазині «АЛЛО», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Героїв Сталінграду, 134-К; 21 грудня 2023 року о 15 годині 30 хвилин на суму 404, 50 грн у магазині «ТТ КІСЕТ», що розташований за адресою м. Харків, вул. Героїв Сталінграду, 146Б; 21 грудня 2023 року о 15 годині 35 хвилин на суму 600 грн у магазині «Посад», що розташований за адресою: м. Харків, Луневського, 146, тим самим заволодів грошовими коштами у розмірі 5875, 20 грн, належними потерпілій ОСОБА_5 , та розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

На підставі ст. 325 КПК України за погодженням із учасниками судового провадження судовий розгляд проведений за відсутності потерпілої, яка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчинених діянь та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Показання ОСОБА_3 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають змісту обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотив кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує суд у тому, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, а саме - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та проступок, перебачений ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласнення, приховування та знищення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, яке полягає у тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого ним кримінального правопорушення, у скоєному щиросердечно розкаявся, критично оцінює свою протиправну поведінку, осуджує її та бажає залагодити провину, а також добровільно відшкодував потерпілій матеріальну шкоду.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують його покарання, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні покарання суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст. 12 КК України, відносяться: за ч. 4 ст. 185 КК України до тяжкого злочину, за ч. 1 ст. 357 КК України до кримінального проступку, той факт, що обвинуваченій повністю відшкодував шкоду та потерпіла претензій матеріального характеру до нього не має, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, та у виді обмеження волі у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 357 КК України.

При визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 застосуванню підлягає ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки він засуджується за вчинення сукупності кримінальних правопорушень, та з урахуванням положень п. б ч. 1 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання ОСОБА_3 у вигляді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, наявність пом`якшуючих вину обставин, факт повного відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди, а також положення диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Разом з цим під час призначення покарання суд враховує, що ОСОБА_3 засуджений вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік. Вказаний вирок суду залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу.

За правилами, визначеними в ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Суд встановив, що вказані кримінальні правопорушення ОСОБА_3 вчинив до постановлення вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2024 року, яким ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17 якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку ст. 75 КК, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно ч. 4 ст. 70 КК, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України.

З урахуванням викладеного, на підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2024 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, застосованого до ОСОБА_3 на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2024 року, закінчився 08 квітня 2024 року. Ураховуючи те, що під час підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження клопотань від прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст.ст. 177, 178 КПК України, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі,

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покаранням більш суворим, з урахуванням положень п. б ч. 1 ст. 72 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2024 року, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно визначити Полуполтінних ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- CD-R диски TM «My MEDIA» на 700 МВ/80min - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1