Справа № 344/2031/24
Провадження № 11-сс/4808/56/24
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 06 лютого 2024 року у кримінальному провадженні №0000015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 06 лютого 2024 року накладено арешт на майно, зокрема: мобільний телефон марки «iPhone» модель «13pro» IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 із сім-картою мобільного зв`язку з номером НОМЕР_3 ; грошові кошти номіналом 100 доларів США із наступними серійними номерами: НОМЕР_4 D; PA 27852370C; PA 27852379C; PA 27852391C; PA 27852390C; JI 2604798A; PA 27852393C; MJ 54677669A; LB 73884489A; PE 71438526K, PS 72765132A, PB 04204713C, PA 27852395C, PA 27852392C, LF 45388127S, LK 7501397C, LB 92576120J, LE 26221152D в загальній кількості 18 купюр і загальній сумі 1800 доларів США; грошові кошти номіналом 100 ЄВРО із наступними серійними номерами: НОМЕР_5 ; RA ; НОМЕР_6 , що 03.02.2024 були виявлені та вилучені в ході проведення обшуку у домоволодінні за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_7 , оскільки арешт майна зачепає її інтереси як співвласниці майна. Слідчий суддя це не врахував, а тому вирішив долю майна особи, яка не має процесуального статусу підозрюваної у кримінальному провадженні.

Крім того зазначає, що арештовані грошові кошти не відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В судовому засіданні апеляційного суду заявник та його представник підтримали апеляційну скаргу, а прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таких вимог закону при постановленні оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні органів досудового розслідування перебуває кримінальне провадження за №0000015 від 02.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Відповідно до протоколу обшуку від 03.02.2024 року, на підставі ст. 233 КПК України у зв`язку із безпосереднім переслідуванням особи підозрюваної у вчиненні злочину, проведено невідкладний обшук за місцем проживання ОСОБА_10 , виявлено та вилученовище перелічені речі. Власники житла ОСОБА_10 та ОСОБА_7 під час обшуку та складання протоколу зазначили про відсутність підстав для вилучення грошових коштів, проте не обґрунтували своє зауваження.

Будь-яких документів, що підтверджують приналежність вилучених грошових коштів ОСОБА_7 , суду не надано.

Постановою слідчого від 03.02.2024 року всі вилучені речі та гроші визнано речовими доказами (а.с.55).

ОСОБА_10 того ж дня 03.02.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Задовольняючи клопотання про арешт зазначеного майна, слідчий суддя врахував всі ці обставини та дійшов обґрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на це майно з метою його збереження.

Крім того, слід зазначити, що на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки матеріалів справи визначитись, чи є необхідність накласти арешт на речові докази задля забезпечення кримінального провадження.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який в подальшому може бути скасований відповідно до ст.174 КПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника заявника залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 06 лютого 2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_5 ОСОБА_4