У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3160/23

провадження № 1-кп/0285/225/24

12 червня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. В обгрунтування клопотання посилається на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , та на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, іншого обвинуваченого у кримінальному провадженні. На момент затримання ОСОБА_4 проживав в орендованому житлі у м. Звягелі Житомирської області. Зареєстрований в м. Харків. На теперішній час постійного місця проживання не має.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечував. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який. Посилався на значну тривалість застосування раніше обраного запобіжного заходу.

Заслухавши думки учасників процесу, розглянувши клопотання прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10.03.2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із альтернативним запобіжним заходом у виді застави. Дію запобіжного заходу продовжено судом до 14.06.2024.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , його особу та наявність ризиків, що можуть зашкодити судовому розгляду кримінального провадження.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавленням волі.

Враховуючи відсутність у обвинуваченого ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, які б могли позитивно впливати на його поведінку, відсутність постійного місця проживання, тяжкість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності його вини, суд дійшов висновку про наявність ризику переховування ОСОБА_4 від суду.

Згідно ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім визначених випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Слід зазначити, що у розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Крім того, суд визнає обгрунтованими посилання прокурора на ризик незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків та іншого обвинуваченого. Зазначені ризики, на думку суду, є підставою для продовження дії раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку, що існують ризики завдання шкоди суспільним інтересам, які не можуть бути усунуті застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, та вважає можливим допустити обмеження прав обвинуваченого ОСОБА_4 шляхом продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 27, 107, 177, 193, 336, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити дію раніше обраного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 10.08.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1