Номер провадження: 11-сс/813/733/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 18.04.2024, якою в межах к/п №0000417 від 01.04.2024 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Фонтанка, Одеської обл., громадянина України, одруженого, з вищою освітою, заступника сільського голови Фонтанської сільської ради Одеського р-ну Одеської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14.06.2024 із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 14.06.2024 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та прийшов до висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним у вказаному провадженні ризикам.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною з таких підстав:

- підозра у вказаному провадженні є необґрунтованою, походження ідентифікованих коштів є незрозумілим, дії заявника під час контрольованої зустрічі заявника із підозрюваним є активним та мають очевидно провокативний характер. Відомості до ЄРДР були внесені не за заявою ОСОБА_10 , а за матеріалами правоохоронних органів, що свідчить про провокацію корупційного злочину. Окрім того, суб`єктом злочину, передбаченого ст. 369-2 КК України може бути виключно особа, яка здатна здійснити реальний вплив на особу, уповноважену на виконання функцій держави чи місцевого самоврядування, натомість ОСОБА_7 не є співробітником МО України, не є медичним працівником МОЗ, не має серед посадових осіб ТЦК, ВЛК, СП родичів, друзів чи близьких знайомих. У повідомленні про підозру не міститься посилання на конкретних посадових осіб ТЦК, СП, ВЛК, на яких він за версією сторони обвинувачення мав здійснити вплив щодо визнання заявника ОСОБА_10 непридатним до військової служби.

- визначений розмір застави є неспівмірним особі підозрюваного та його майновому стану;

- підозрюваний ОСОБА_11 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні непрацездатного батька, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та за місцем роботи, має низку хронічних хвороб, які унеможливлюють його перебування в ДУ «Одеський слідчий ізолятор»;

- депутат Фонтанської сільської ради ОСОБА_12 готовий взяти ОСОБА_11 на поруки та звертався із відповідним клопотанням до слідчого судді. Викладені обставини свідчать про те, що менш суворий запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

За таких обставин, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 18.04.2024 та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник та підозрюваний підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили її задовольнити, водночас прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно необґрунтованості підозри, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Як вбачається зі змісту клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що заступник сільського голови Фонтанської сільської ради Одеської обл. ОСОБА_11 підозрюється у тому, що він 30.07.2023, будучи обізнаним що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється за своїм віком та станом здоров?я придатним до проходження військової служби, реалізуючи злочинний намір, направлений на одержання неправомірної вигоди, перебуваючи в ТРЦ «Рів?єра» за адресою: АДРЕСА_2 , при зустрічі схилив останнього до надання йому неправомірної вигоди у розмірі 4000 доларів США за здійснення впливу на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , ВЛК для визнання ОСОБА_10 , непридатним до військової служби.

В подальшому, 03.08.2023 приблизно о 14 год. ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, знаходячись біля свого будинку за адресою: АДРЕСА_3 , одержав від ОСОБА_10 , неправомірну вигоду в сумі 4000 доларів США, що станом на 03.08.2023 згідно офіційного курсу НБУ становило 146 274,40 грн., за вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , ВЛК, які уповноважені приймати рішення щодо визнання ОСОБА_10 , непридатним до військової служби.

Далі, 16.03.2024 о 08 год. 30 хв., ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати злочинний намір, направлений на одержання неправомірної вигоди, перебуваючи біля Фонтанської сільської ради за адресою: АДРЕСА_4 , при зустрічі з ОСОБА_10 , виказав останньому вимогу надання йому особисто другу частину обумовленої неправомірної вигоди у розмірі 800 доларів США за здійснення впливу на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , ВЛК, які уповноважені приймати рішення щодо визнання ОСОБА_10 , непридатним до військової служби та надання документу про тимчасову відстрочку від мобілізації.

Згодом, 16.04.2024 о 15 год., перебуваючи в службовому кабінеті №6 Фонтанської сільської ради, за адресою: Одеська область, с. Фонтанка, вул. Степна, 4, ОСОБА_10 , виконуючи вимоги ОСОБА_7 , передав йому особисто неправомірну вигоду у розмірі 800 доларів США (що за курсом НБУ складало 31 658,96 грн.) за здійснення ним впливу на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , ВЛК, які уповноважені приймати рішення щодо визнання ОСОБА_10 , непридатним до військової служби та надання документу про тимчасову відстрочку від мобілізації.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується протоколами допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом огляду та вручення грошових коштів від 16.04.2024, відповідно до якого кількість, номінал і номери купюр, які надавалися заявником в якості неправомірної вигоди ОСОБА_7 співпадають із вилученими купюрами в ході огляду місця події від 16.04.2024.

На підставі аналізу матеріалів провадження, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийнятті рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави, поєднане із вимаганням такої вигоди та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно того, що у даному провадженні вбачаються ознаки провокації корупційного злочину, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Окрім того, стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

В той же час, захисник не позбавлений можливості окремо оскаржити повідомлення про підозру в порядку визначеному КПК

Що стосується наявності ризиків у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та/або впливати на свідків.

Існування вказаних ризиків обумовлене тяжкістю покарання, яке може бути призначене підозрюваному ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим та тією обставиною, що підозрюваний знайомий із заявником. У цьому контексті апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_7 займає посаду заступника сільського голови та має певний авторитет серед мешканців громади.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів враховує посилання захисника відносно міцності соціальних зв`язків підозрюваного ОСОБА_11 . однак зауважує, що зазначені обставини не спростовають поза розумним сумнівом існування зазначених вище ризиків.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно незадовільного стану здоров`я підозрюваного, апеляційний суд зауважує, що наказом МОЗ та МЮУ №239/5/104 від 10.02.2012 затверджений «Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, відповідно до якого медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО».

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Відтак, підозрюваний ОСОБА_7 , до якого застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, має доступ до медичної допомоги.

Що стосується посилання захисника відносно того, що депутат Фонтанської сільської ради ОСОБА_12 готови взяти ОСОБА_11 на поруки, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 176 КК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Водночас, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Апеляційний суд на підставі аналізу наданих матеріалів, приходить до висновку про те, що слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що з огляду на обґрунтованість підозри та наявність ризиків дії та поведінка підозрюваного ОСОБА_7 на теперішній час потребують виняткового контролю, який здатний забезпечити лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, запобіжний захід застосований до ОСОБА_7 на визначений строк, а питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою буде перевірена слідчим суддею через нетривалий час.

Що стосується доводів захисника відносно непомірного визначеного розміру застави, апеляційний суд зауважує наступне.

Дійсно, оскаржуваною ухвалою ОСОБА_7 визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 908 400 грн.

Частина 4 ст. 182 КПК України передбачає, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з приписами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі системного аналізу вищевикладених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що саме слідчий суддя вправі визначити, чи здатна застава у розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину) забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а також зауважити на виключності такого випадку.

Приписи КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

В даному випадку слідчий суддя вказаних вище вимог закону дотримався та при визначенні застави, яка перевищує передбачену п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України межу, врахував специфіку інкримінованого злочину, який імовірно вчинений із використанням службового становища, його корисливу спрямованість, підвищену суспільну небезпеку, з огляду на те, що злочин, у якому підозрюється ОСОБА_7 вчинений у важкий для держави час, був спрямований на створення умов для ухилення від військової служби, відомості про особу підозрюваного, його майновий стан та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що саме такий розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Окрім того, позиція ЄСПЛ стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру цілковито прослідковується в рішенні у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначає, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

За встановлених обставин, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про виключність випадку та необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_7 в якості альтернативного запобіжного заходу застави, розмір якої перевищує встановлений законом для зазначеної категорії злочинів, а саме у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, на переконання апеляційного суду буде справедливим.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що стосовно підозрюваного ОСОБА_7 на даному етапі досудового розслідування необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який, перевищує розмір, визначений у п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України, який на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе запобігти названим вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 176, 177, 182, 183, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2024, якою в межах №0000417 від 01.04.2024 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4