Провадження № 1-кп/202/999/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, відомості про яке внесені 01.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001347, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-технічною освітою, який офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дійте не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

- 27.09.2013 Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців. Звільнення: 17.01.2020 за відбуттям строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, знаходячись на паркувальному майданчику магазину «АТБ» розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Столєтова 1Б, побачив мотоцикл моделі «QINGQI» марки «QM125-9С», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , об`ємом двигуна 125 см?, червоного кольору, який на праві власності належить ОСОБА_5 , та в цей час у нього виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом. ОСОБА_4 розуміючи, що самостійно заволодіти вищевказаним мотоциклом, у силу своєї фізичної вади, йому буде важко, попрохав свого знайомого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 , транспортувати вищезазначений мотоцикл до будинку АДРЕСА_2 , при цьому пояснивши ОСОБА_6 , що вказаний транспортний засіб належить йому на праві власності, та останній переміщується до пункту технічного обслуговування для ремонтних робіт. Будучи впевненим у законності того, що відбувається, довіряючи ОСОБА_4 , ОСОБА_6 відповів згодою.

Так, 25 листопада 2023 року, близько 15:00 годин, близько паркувального майданчика магазину «АТБ» розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Столєтова 1Б, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного заволодіння транспортним засобом, не маючи законного права користування вказаним транспортним засобом, розуміючи протиправний характер своїх злочинних дій, разом з ОСОБА_6 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 , підішли до мотоциклу моделі «QINGQI» марки «QM125-9С», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , об`ємом двигуна 125 см?, червоного кольору та методом зламу блокування керма встановили контроль над ним.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 доводячи свій злочинний умисел до кінця, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи настання їх наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди, не маючи дозволу законного власника, всупереч волі останнього, разом з ОСОБА_6 який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 , знаходячись на території паркувального майданчика магазину «АТБ» розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Столєтова 1Б, утримуючи кермо мотоцикла моделі QINGQI» марки «QM125-9С», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 , об`ємом двигуна 125 см?, червоного кольору, транспортували вказаний мотоцикл з території паркувального майданчика до будинку АДРЕСА_2 .

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_6 який не був обізнаний про злочинні наміри останнього, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись мотоциклом на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 20513 гривень 37 копійок.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку, матеріальну шкода відшкодована шляхом повернення майна.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що претензій матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, просив призначити покарання, що не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що потерпілий та прокурор також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ рекомендації №6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Разом з тим, згідно приписів ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 34 КК рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий, зокрема, за ч. 2 ст. 307 КК України.

Проте, як вбачається з обвинувального акту, така обтяжуюча покарання обставина, як рецидив кримінальних правопорушень - в обвинуваченні ОСОБА_4 не висувалася.

Таким чином, суд не може самостійно виходити за межі пред`явленого обвинувачення в частині можливого погіршення становища обвинуваченого. Отже, дотримуючись позиції державного обвинувачення, обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено, оскільки така обтяжуюча обставина як рецидив кримінальних правопорушень, є поза межами висунутого обвинувачення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року (Справа № 214/4920/16-к, провадження № 51-2920 км 18).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце мешкання, офіційно не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується за місцем мешкання, групи інвалідності не має, раніше судимий, вину визнав, щиро розкаявся, матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення майна.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, та більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Враховуючи те, що строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні обвинуваченого закінчився, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений. Долю процесуальних витрат суд вирішує на підставі ст.ст. 119-124 КПК України. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази: мотоцикла моделі QINGQI» марки «QM125-9С», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2013 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 ,, номерний знак НОМЕР_1 , які передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 залишити у власності останнього.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням транспортна-товарознавча експертиза № СЕ-19/104-23/44615-АВ від 08.12.2023 витрати на яку згідно довідки складають 2271,84 гривень.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1