cправа №947/9342/24
провадження №1-кс/947/4799/24
У Х В А Л А

16 квітня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

В С Т А Н О В И В:

1. Скарга та позиція заявника.

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування скарги зокрема зазначив, що 12.03.2024 ним на адресу ТУ ДБР у м.Миколаєві, на ім`я слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві, ОСОБА_4 надіслано клопотання про залучення до кримінального провадження №0000246 від 20.02.2024 як потерпілого.

01.04.2024 року від слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві, ОСОБА_4 ним отримано однакові за змістом постанови від 16.03.2024 та від 27.03.2024 (згідно клопотання, яке мною надсилалося 20.03.2024 до Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону) про відмову в задоволенні клопотання.

Вказував, що із даних постанов вбачається, що слідчим не спростовується наявність підстав нанесення шкоди ОСОБА_3 , визначених у поданій заяві про вчиненні кримінального правопорушення та у клопотанні про залучення до провадження як потерпілого, а підстава відмови у визнанні потерпілим, яка передбачена ч.5 ст.55 КПК України, відсутня.

Крім того, слідчий посилається на те, що для визнання потерпілим ОСОБА_3 та складання необхідних процесуальних документів потрібна його участь у цих діях, проте слідчим не вчинено жодних заходів, передбачених КПК України, щодо виклику ОСОБА_3 до слідчого відділу для проведення зазначених процесуальних дій.

Також, слідчий повідомляє, що ОСОБА_3 необхідно надати наявні документи або інші докази, які підтверджують обставини кримінального правопорушення та завданої шкоди. Проте, нормами КПК України не передбачено обов`язку подачі особою будь-яких доказів, для прийняття рішення про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні.

Також, слідчим пропонується ОСОБА_3 надати показання у кримінальному провадженні як свідку, що вказує взагалі на небажання слідчого зі своєї ініціативи проводити необхідні процесуальні дії в рамках досудового розслідування вище зазначеного кримінального провадження, такі як виклик та допит свідка.

Звертав увагу, що у зазначених постановах відсутні також посилання на матеріали кримінального провадження, які підтверджують факт того, що ОСОБА_3 не нанесено будь-якої шкоди, хоча в заяві про вчинення кримінального правопорушення чітко визначено, якими протиправними діями нанесено шкоду та яку саме, і для підтвердження чого слідчому необхідно було лише витребувати необхідні документи і інформацію з місця військової служби ОСОБА_3 , які також були зазначені у заяві про вчинення злочину, що на теперішній час можливо було зробити, оскільки досудове розслідування кримінального провадження здійснюється вже майже два місяці.

Вважав, що постанови слідчого про відмову в задоволення клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000246 від 20.02.2024 є не обґрунтованими, та такими, що не відповідають вимогам ч. 5 ст.55 КПК України, а його бездіяльність щодо не вручення йому пам`ятки про права потерпілого після реєстрації кримінального провадження та отримання клопотання про визнання потерпілим протиправною.

Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст.303, 304, 37 КПК України, просив слідчого суддю: 1) визнати протиправною бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві, ОСОБА_5 щодо не ознайомлення мене з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння кримінального злочину; 2) скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 від 16.03.2024 року необґрунтовану, та таку, що не відповідає нормам чинного законодавства; 3) скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві, ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 від 27.03.2024 року як необґрунтовану, та таку, що не відповідає нормам чинного законодавства; 4) зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_5 вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

В судовому засіданні заявник не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, скаргу просив задовольнити.

2. Заперечення на скаргу та позиція слідчого.

В судове засідання слідчий не з`явився, про причини свого неприбуття слідчого суддю не повідомили. Заперечення на скаргу до суду не подав.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

3. Висновки слідчого судді.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Заслухавши заявника, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

З матеріалів скарги вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000246 від 20.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України.

Заявником в межах цього кримінального провадження на адресу слідчого були подані клопотання від 12.03.2024 року та 20.03.2024 року про залучення його як потерпілого.

Постановою слідчого від 16.03.2024 року та постановою слідчого від 27.03.2024 року, у задоволенні вказаних клопотань було відмовлено.

При цьому, вказані постанови були мотивовані зокрема тим, що «задля залучення ОСОБА_3 до кримінального провадження в якості потерпілого, слідчим необхідно визнати останнього потерпілим у кримінальному провадженні та скласти необхідні процесуальні документи за участі ОСОБА_3 , які будуть відповідати передбаченим КПК України вимогам. Водночас, відповідно до вимог ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Крім цього, для прийняття обґрунтованого рішення про визнання ОСОБА_3 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні у порядку та строки, передбачені ст.ст.55, 220 КПК України, останньому необхідно надати наявні документи або інші докази, які підтверджують обставини кримінального правопорушення та завданої шкоди. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження на теперішній час ОСОБА_3 не надано органу досудового розслідування будь-яких документів чи інших доказів на підтвердження завдання йому моральної чи матеріальної шкоди, у зв`язку з чим відсутні очевидні та достатні підстави для залучення його до провадження в якості потерпілого».

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні, може бути зокрема фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Частина 5 ст.55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно зі ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В той же час, з постанов слідчого не вбачається, на підставі яких доказів він зробив висновок про відсутність завдання шкоди, зокрема моральної або майнової, ОСОБА_3 внаслідок можливого перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень.

Слідчий суддя звертає увагу, що контекст ч.5 ст.55 КПК України у поєднанні з п.3 ч.1 ст.91 КПК України, дозволяє зробити висновок, що саме слідчий після проведення певних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, повинен встановити наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

При цьому, слідчий суддя вважає, що й особа, яка подала заяву про залучення до провадження як потерпілого, також повинна проявляти активність та сприяти слідчому у з`ясуванні обставин для встановлення виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а не займати пасивну позицію посилаючись лише на обов`язки слідчого.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга заявника в частині скасування постанов слідчого є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Окрім цього, слідчий суддя наголошує, що положення КПК України не передбачають з боку слідчого обов`язку вчинення певних активних дій або прийняття рішення у результаті залучення особи до провадження як потерпілого.

На думку слідчого судді, положеннями КПК України встановлена презумпція виникнення у особи прав і обов`язків потерпілого з моменту подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого й до винесення вмотивованої постанови про відмову у визнанні потерпілим, а отже прийняття слідчим окремого рішення при визнання потерпілим, чинний КПК України не передбачає та не вимагає.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручається потерпілому особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення, але невручення такої пам`ятки особі не позбавляє її статусу потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки як зазначалося вище, момент виникнення таких прав і обов`язків передбачений ч.2 ст.55 КПК України та додаткового визнання зі сторони слідчого, дізнавача або прокурора не потребує.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга заявника в частині зобов`язання слідчого вручити заявнику пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого також є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що скарга заявника в частині визнання протиправною бездіяльність слідчого також є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки виходить за межі судового контролю під час досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

2. Постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 від 16.03.2024 року та постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві ОСОБА_4 від 27.03.2024 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000246 від 20.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України скасувати.

3. У задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

4. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1