Справа № 203/2274/24
Провадження № 1-в/0203/82/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро подання заступника начальника відділу №4 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального акту стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Маріуполя, Донецької області, з середньо-спеціальною освітою, маючої на утриманні двох малолітніх дітей 2014 та 2017 р.р.н.н., не працюючої, зареєстрованої та мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в:

Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.12.2020 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.

Вирок набрав законної сили 04.01.2021 року, однак засудженою штраф не сплачений.

Заступник начальника відділу №4 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_6 звернулася до суду з поданням, у якому просить звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання вироку.

Вирок набрав законної сили 04.01.2021 року.

03.05.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вказане подання заступника начальника відділу №4 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

Згідно вказаного подання, копія вироку та розпорядження суду відносно засудженої ОСОБА_5 отримано та прийнято до виконання 17.03.2021 р.

Направлені подання до Іллічівського районного суду м. Маріуполь на підставі частини 3 ст. 26 КВК України.

04.01.2024 р. отримано ухвали Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 10.06.2021 р. та 05.11.2021 р. про відмову у задоволені подання відносно ОСОБА_5

27.02.2024 р. до Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області направлено поданні для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 389 КК України.

21.03.2024 р. отримано повідомлення з Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області про те, що не міститься ознак кримінального правопорушення через те, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та тимчасовою окупацією частини Донецької області, в яку входить АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що у ОСОБА_5 не було можливості сплатити штраф чи надіслати на адресу уповноваженого органу пробації відповідний документ, а також закінчення строку давності виконання обвинувального вироку.

Відділом № 4 не надається можливим надати відомостей щодо працевлаштування, матеріального стану (наявність доходу), адреси електронної пошти, контактного номеру, можливості сплати штрафу повністю або частинами (розстрочка), у зв`язку з тимчасовою окупацією міста Маріуполя Донецької області російською федерацією. Особові справи засуджених не були евакуйовані у зв`язку з настанням швидкого вторгнення військових російської федерації. На теперішній час телефонний зв`язок з засудженою відсутній (на території проживання засудженої на даний час окупаційною владою змінено оператора мобільного зв`язку).

Згідно отриманої відповіді з Державної податкової служби України ОСОБА_5 джерела отримання доходів немає.

Згідно отриманої відповіді з відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Донецькій області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління МЮ щодо ОСОБА_5 актового запису про смерть не виявлено.

Згідно відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб України, ОСОБА_5 як внутрішньо переміщена особа зареєстрована у АДРЕСА_2 , але проведеною перевіркою Бучанського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, місце проживання за вказаною адресою не підтверджено.

Згідно отриманої відповіді з ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на військову службу не призивалась.

Станом на 02.05.2024 р. уповноважений орган з питань пробації не отримував від ОСОБА_5 документа про сплату штрафу.

Інформації про причини невиконання вироку суду уповноважений орган з питань пробації не має.

Представник органу пробації подала суду заяву в якій зазначає, що подання підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити та розглянути без її участі.

Прокурор в судовому засіданні вважав за можливе подання органу пробації задовольнити.

Засуджена ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про день та час судового засідання, про причини неявки суду не повідомила, заяв до суду не надавала.

Заслухавши думки прокурора, дослідивши матеріали подання, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до аб. 1 ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно вимог п. 1 ч. 1ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Ч.3 та ч. 4 ст. 80 КК України передбачено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.12.2015 р. у справі № 5-324кс15, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Таким чином, ст. 80 КК України передбачає звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання та якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 ст. 80 КК України, засуджений не вчинить новий злочин.

В свою чергу, у матеріалах подання відсутні дані про ухилення засудженої ОСОБА_5 від відбування покарання, та про вчинення нею нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності, а відтак підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався, не встановлено.

Відповідно до положень ст. 152 КВК України, підставами звільнення від відбування покарання є: закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що наданий час закінчились строки давності виконання вироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.12.2020, факт ухилення засудженої ОСОБА_5 від відбування покарання невстановлений, відомості про вчинення засудженою нового кримінального правопорушення до закінчення строку давності відсутні, суд приходить до висновку, що подання заступника начальника відділу №4 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. ст.537,539 КПК України, -

у х в а л и в:

Подання заступника начальника відділу №4 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.12.2020 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1