Дата документу 13.05.2024 Справа № 335/2645/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2645/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/248/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

представника заявника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою представника заявника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність уповноважених службових осіб відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

8 березня 2024 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга представника заявника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 на бездіяльність уповноважених службових осіб відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування скарги представник заявника вказував, що 19 лютого 2024 року ОСОБА_7 засобами електронної пошти у порядку ст. 214 КПК України звернувся до ГУНП в Запорізькій області, Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора та Управління СБУ у Запорізькій області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 129, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 343, ч. 2 ст. 353 КК України. Згідно з інформацією від ГУНП в Запорізькій області дана заява була скерована до виконання до відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГКНП в Запорізькій області та зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційного порталу Національної поліції України» за №4292 від 20 лютого 2024 року. 7 березня 2024 року ОСОБА_7 на подану ним заяву отримав відповідь, за змістом якої уповноваженими особами слідчого відділу ознак кримінального правопорушення за вказаними відомостями не встановлено.

Просив зобов`язати слідчого СВ відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які містяться в заяві ОСОБА_10 від 19 лютого 2024 року про вчинення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 129, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 343, ч. 2 ст. 353 КК України та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 з тих підстав, що повідомлені в його заяві відомості містять абстрактний характер, не містять достатніх та конкретних даних, які б вказували на наявність в діях осіб ознак об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення, передбаченого КК України, із звернення ОСОБА_7 неможливо встановити ні предмет, ні межі та напрямок досудового розслідування, яке ним ініціюється.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 вважає оскаржувану ухвалу такою, що постановлена із неповним судовим розглядом, висновки суду, які викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому ухвала є незаконною та підлягає скасуванню.

В обґрунтування скарги вказує, що невнесення відомостей про кримінальне правопорушення обмежує гарантований Конституцією України доступ до правосуддя, слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали неправильно застосовано імперативні приписи ст. 214 КПК України, у зв`язку із чим відмова у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого є незаконною та безпідставною.

Зазначає, що слідчий суддя не надав жодної правової оцінки доводам скаржника і не врахував правову позицію Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладену в п.п. 1 Узагальнень «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування».

Зауважує, що заява ОСОБА_7 про вчинення кримінальних правопорушень не була анонімною, містила усі необхідні реквізити, і в ній були зазначені конкретні докази (як письмові, так і фото- і відеодокази) та конкретні (не абстрактні) обставини, які свідчать про наявність ознак злочинів в діях групи осіб - членів ГО «Річковий патруль», до заяви були додані відповідні докази матеріального світу.

Вказує, що в заяві ОСОБА_7 про вчинення кримінальних правопорушень зазначалось, що ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , незаконно використовуючи військову форму Збройних сил України, вогнепальну зброю, діючи як виконавці за заздалегідь розробленим планом, організатором якого є ОСОБА_11 , не будучи службовими особами Держрибагенства чи інших державних органів, не володіючи будь-якими службовими повноваженнями, представляючись представниками «Річкового патрулю Запоріжжя», яке не є правоохоронним органом, систематично проводять незаконні обшуки громадян, їх майна, зокрема човнів, проведення обшуків супроводжується погрозами, застосуванням вогнепальної зброї, нанесенням тілесних ушкоджень. Вказані дії вчиняються з метою подальшого незаконного заволодіння майном громадян та/або нанесенням тілесних ушкоджень, знищення, пошкодження майна з хуліганських мотивів. ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 діючи за прямими наказами організатора злочинного угруповання ОСОБА_11 , представляючись громадськими діячами, вимагають від громадян передання майна, грошових коштів, вчинення інших дій, спрямованих на своє незаконне збагачення або реалізуючи дії, спрямовані на знищення, пошкодження майна, нанесення тілесних ушкоджень з хуліганських мотивів.

Зазначає, що майно, яким зазначені вище особи незаконно заволодівають у громадян, зокрема, рибою, в подальшому реалізують (продають) з метою особистого збагачення, а човні, які безпідставно вилучають з законного володіння громадян, використовують у власних цілях та не повертають. До громадянина, який не виконав незаконні вимоги зазначених осіб, застосували насильство у вигляді нанесення тілесних ушкоджень, заволодіння майном, прив`язування до стовпу та подальшим облиттям діамантовим зеленим розчином, дані дії зазначені особи особисто зафіксували шляхом фотофіксції та виклали у соціальній мережі.

Крім того вказує, що при постановлені оскаржуваної ухвали слідчий суддя відхилив клопотання скаржника від 14 березня 2024 року про долучення письмових та відео-доказів, не надав жодної правової оцінки доводам ОСОБА_7 , які він виклав у своїх письмових поясненнях, скерованих до суду 21 березня 2024 року, а отже слідчий суддя не взяв до уваги докази, які могли б істотно вплинути на його висновки та допустив неповний судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою скаргу задовольнити та зобов`язати слідчого СВ відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, які містяться в заяві ОСОБА_10 від 19 лютого 2024 року про вчинення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 129, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 343, ч. 2 ст. 353 КК України та розпочати досудове розслідування.

У судовому засіданні апеляційного суду представник заявника - адвокат ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу та вказав, що слідчий суддя вийшов за межі предмету розгляду скарги. Зазначив, що ст. 214 КПК України є імперативною нормою, тільки в межах розслідування можливо встановити чи був вчинений злочин, слідчий суддя передчасно вирішив, що заява не містить ознак кримінального правопорушення та заявника навіть не було допитано.

Заявник ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та вказав, що до нього в редакцію надходило багато звернень щодо вчинення злочинів цими особами.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та підтримав подані заперечення.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_7 , його представника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є наявність об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину, фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Також Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа №761/20985/18, провадження 51-8007км18) наголосив, якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правосуддя.

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Так, як вбачається із матеріалів скарги, ОСОБА_7 подано до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Запорізької обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Управління СБУ в Запорізькій області заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 129, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 343, ч. 2 ст. 353 КК України (а.с. 8-11).

Зі змісту заяви випливає, що йому як кореспонденту, журналісту газети «Акцент Запоріжжя» та помічнику депутата стало відомо про вчинення депутатом Запорізької обласної ради ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 129, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 343, ч. 2 ст. 353 КК України.

Із відповіді Відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 6 березня 2024 року №П-27/46/01/02-2024 вбачається, що у зверненні ОСОБА_7 відсутні дані, які б вказували на наявність кримінального правопорушення (а.с. 16).

На переконання колегії суддів, висновки слідчого судді з приводу того, що заява ОСОБА_7 не містить ознак кримінальних правопорушень, передбачених Особливою частиною КК України, а також не підтверджує факту вчинення таких правопорушень є переконливими та обґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, враховуючи положення ч. 1 ст. 2, ст. 11 КК України, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Об`єктивна сторона злочину - це сукупність ознак, які визначають зовнішню сторону злочину і характеризують суспільно - небезпечне діяння (дію або бездіяльність), його негативні наслідки та причинний зв`язок між діяннями та наслідками, який обумовив настання останніх, а також місце, час, обстановку, спосіб, знаряддя та засоби вчинення злочину.

Таким чином, до Єдиного реєстру досудового розслідування, крім іншого вноситься інформація про сукупність ознак, які свідчили б про вчинення того чи іншого злочину, і дали змогу кваліфікувати дії або бездіяльність, про яку йдеться в повідомленні про злочин, за відповідними статтями кримінального кодексу.

В своїй заяві ОСОБА_7 посилається на вчинення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 129, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 343, ч. 2 ст. 353 КК України.

Зі змісту заяви випливає, що з метою створення підґрунтя для вчинення тяжких, особливо тяжких кримінальних правопорушень, в умовах воєнного стану, ОСОБА_11 створено громадську організацію «Річковий патруль Запоріжжя», яка не має жодного відношення до будь-якого правоохоронного органу, а тому її учасники не наділені будь-якими владними повноваженнями, реалізуючи заздалегідь розроблений злочинний план, будучи головою ГО «Річковий патруль Запоріжжя», депутат ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , під виглядом проведення «громадської діяльності» разом вчиняти дії, спрямовані на незаконне заволодіння майном громадян, нанесення тілесних ушкоджень, приниження, вимагання, застосування погроз, шантажу, знищення, пошкодження майна, застосування вогнепальної зброї тощо.

Під час розгляду скарги слідчим суддею ОСОБА_7 були долучені в якості доказів на обґрунтування своєї заяви про вчинення кримінальних правопорушень скрін-шоти публікацій та оптичний носій інформації СD-диск із відеозаписами, які на думку заявника, свідчать про вчинення кримінальних правопорушень.

Так, на долученому СD-диску містяться два відеозаписи, датовані 12 березня 2024 року, іншої інформації про дату зафіксованих подій вказані відеозаписи не містять, разом з тим, заява ОСОБА_7 про вчинення кримінальних правопорушень датована 5 лютого 2024 року, що передує даті зазначених на відеозапису подій.

Крім того, із доданих відеозаписів, не можливо встановити осіб та в клопотанні ОСОБА_7 про долучення відеодоказів не вбачається джерело отримання таких відеозаписів.

Додатково слід зазначити, що статті 129, 187 КК України є умисними злочинами, де обов`язковим або додатковим об`єктами виступають життя чи здоров`я потерпілого.

Разом з тим, із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених в тому числі статтями 129, 187 КК України звернувся ОСОБА_7 з його слів як журналіст та кореспондент, зазначаючи про абстрактні обставини вчинення таких кримінальних правопорушень щодо абстрактного кола громадян, без зазначення прізвищ потерпілих та конкретизації фактів щодо вчинення відносно них кожного окремо таких злочинів.

Крім того, диспозиція ст. 194 КК України, за якою ОСОБА_7 також просить внести відомості до ЄРДР, встановлює кримінальну відповідальність за умисне знищення або пошкодження майна, тобто предметом такого злочину є безпосередньо майно, що належить державним, комунальним організаціям, а також приватне майно.

Конкретних фактів, які б свідчили про пошкодження державного, комунального або приватного майна, ОСОБА_7 в своїй заяві не було зазначено, тобто не вказано ані власника майна, ані переліку майна, а також ані вартість такого майна, яке на думку заявника, було умисно знищено або пошкоджено.

Крім того, слід зазначити, що потерпілим від злочину, передбаченого ст. 343 КК України є працівник правоохоронних органів, проте, заяву про вчинення такого злочину було подано ОСОБА_7 також без зазначення конкретних фактів щодо вчинення злочину саме відносно працівника правоохоронного органу.

Надані заявником скрін-шоти також не свідчать про вчинення особами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 129, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 255, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 343, ч. 2 ст. 353 КК України.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в заяві ОСОБА_7 не було наведено відомостей, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а тому, викладені в заяві відомості не підлягали внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до положень ст. 214 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя прийняв законне і обґрунтоване рішення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність уповноважених службових осіб відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4