Справа № 201/4655/24
Провадження № 1-кс/201/1573/2024
23 квітня 2024 року м. Дніпро
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, яка має вищу освіту, не заміжня, на утриманні перебуває дитина ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України,
В судовому засіданні приймали участь:
- підозрювана ОСОБА_4
Короткий виклад клопотання.
Враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор просив продовжити застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити.
Підозрювана проти задоволення клопотання заперечила, повідомила, що має малолітню дитину, має намір працювати (про що надала довідку про працевлаштування), а тому з урахуванням зазначеного, а також того, що вона жодного разу не порушила умови домашнього арешту, просили змінити їй обов`язки і дати можливість працювати у денний час доби.
Захисник підтримав думку своєї підзахисної.
Встановлені слідчим суддею обставини.
Вислухавши учасників судового процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
В рамках зазначеного кримінального провадження 23.01.2024 про підозру повідомлено: ОСОБА_6 і ОСОБА_4 , 08.12.1990 р.
Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно у грудні 2022 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 реалізуючи свій спільний єдиний умисел разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , завчасно розподіливши ролі у вчиненні кримінальних правопорушень, з метою незаконного заволодіння грошовими коштами вчинили ряд злочинів проти власності за наступних обставин.
Так ОСОБА_7 , реалізуючи свій спільний єдиний умисел разом із ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , завчасно розподіливши ролі у вчиненні кримінальних правопорушень, з метою незаконного заволодіння бюджетними коштами шляхом обману, повторно, з грудня 2022 по серпень 2023 року організовано злочинну діяльність через програму реімбурсації «Доступні ліки» з використанням електронно-обчислювальної техніки. ОСОБА_7 , діючи як лікар загальної практики сімейної медицини , умисно, протиправно, згідно до відведеної ролі, шляхом використання своїх повноважень, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , з використанням електронно-обчислювальної техніки разом із ОСОБА_6 , здійснили вхід електронної системи охорони здоров`я та відповідних Реєстрів як лікар загальної практики сімейної медицини, із використанням свого цифрового підпису, пройшовши автентифікацію, здійснили вхід до свого електронного кабінету, отримавши доступ до відомостей про пацієнтів, із якими у ОСОБА_7 укладена декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, та із використанням своїх прав медичного працівника, створили електронні рецепти відповідно переліку ліків за програмою реімбурсації «Доступні ліки» для пацієнтів, достовірно знаючи про те, що вказані особи за отриманням медичної допомоги до ОСОБА_7 не звертались.
Встановлено, що свою протиправну діяльність вищевказані особи здійснювали використовуючи електронну медичну програму HELSI, а саме в особистому кабінеті лікаря ОСОБА_7 створювалися медичні рецепти на осіб, які в дійсності до вказана лікаря не зверталися. В подальшому такі рецепти направлялися до аптек для здійснення шахрайських дій. На даний час в органу досудового розслідування наявна інформація стосовно того, що особи стосовно яких ОСОБА_7 видавалися рецепти можуть буть штучно створеними, або лікарем використовувались персональні дані осіб, з якими у нього було укладено декларацію, без згоди вказаних осіб. Також встановлено, що велика кількість таких «пацієнтів» були зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_4 із використанням штучно придбаних стартових пакетів мобільних операторів. В ході досудового розслідування було проведено обшуки за місцем мешканням ОСОБА_6 було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено комп`ютерну техніку, яка в подальшому також була оглянута. Так, було встановлено, що на комп`ютері ОСОБА_6 знаходяться переліки з анкетними даними осіб (близько тисячі таких осіб), а також реквізити електронних рецептів (близько тисячі таких рецептів) які використовувались для злочинної діяльності. Згідно показів підозрюваної ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вказані особи не є реальними людьми, а є штучно створеними для використання їх у програмі HELSI для подальшого створення електронних рецептів та отримання компенсацій від НСЗУ.
23.01.2024 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 КК України. В подальшому, в лютому 2024 кожній з них повідомлено про підозру у вчиненні не менше як 45 епізодів шахрайської діяльності, пов`язаних з використанням підроблених електронних рецептів для отримання компенсацій від НСЗУ.
24.01.2024 року слідчими суддями Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська підозрюваним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, термін закінчення ухвал становить 23.03.2024 ( ОСОБА_4 ) та 24.03.2024 ( ОСОБА_6 )., який в подальшому продовжувався і спливає 23.04.2024.
19.03.2024 постановою керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_10 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 23.04.2024.
19.04.2024 ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська №201/4359/24 строк досудового розслідування продовжено до 6-ти місяців, тобто до 23.07.2024.
Щодо обґрунтованої підозри.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Слідчий суддя наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для застосування або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому слідчий суддя не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.
Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри повністю підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме: Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 05.06.2023; Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 08.06.2023; Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 24.01.2023; Протоколом огляду веб-ресурсу від 24.01.2023; Протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 11.12.2023; Протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 18.01.2023; Протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 15.02.2023; Протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 06.03.2023; Протоколом НСРД від 04.09.2023; Протоколом НСРД від 04.09.2023; Протоколом НСРД від 13.09.2023; Протоколом НСРД від 13.09.2023; Протоколом НСРД від 24.09.2023; Протоколом обшуку від 23.01.2024 за адресою мешкання ОСОБА_6 ; Протоколами обшуку від 23.01.2024 за адресами мешкання ОСОБА_4 ; Протоколом допиту в якості підозрюваної ОСОБА_6 від 23.01.2024; Протоколом допиту в якості підозрюваної ОСОБА_4 від 23.01.2024; Протоколами огляду вилученого в ході обшуків у ОСОБА_4 та ОСОБА_6 майна; Іншими матеріалами кримінального провадження.
При цьому, обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).
Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність обрання на даній стадії досудового розслідування, підозрюваній запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.
Більш того, слідчий суддя звертає увагу, що з урахуванням результатів досудового розслідування будуть перевірені доводи сторони захисту щодо існування у захисту сумнівів щодо обґрунтованості підозри.
Слідчий суддя констатує, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.
Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту слідчому судді не наведено.
З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_4 повідомлено про підозру та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження застосованого запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри у вчиненні інкримінованих їй дій.
Слідчий суддя наголошує, що на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно такої особи запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.
Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, долученими доказами, обґрунтованість підозри щодо вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є підтвердженою.
При цьому ОСОБА_4 не зазначено обставин та не надано доказів на підтвердження існування таких обставин, які б очевидно та беззаперечно свідчили про непричетність підозрюваної до кримінальних правопорушень, у вчиненні яких їй повідомлено про підозру, або вказували на необґрунтованість повідомленої підозри.
Щодо існування ризиків.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК України).
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Слідчий вказує на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.
Як передбачено ст. 177 КПК України, підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
На переконання слідчого судді, підозрювана ОСОБА_4 спроможна переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи, що згідно із ст. 12 КК України, обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжких і тяжких злочинів, за які їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, а тому, на думку слідчого судді, підозрювана з високою ймовірністю зможе вжити заходи щодо переховування від слідства та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Також підозрювана ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.
Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.
Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Про наявність ризику, передбаченого п.5, ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що, підозрювана ОСОБА_4 вже повідомлено про підозру у декількох злочинах передбачених ч.2 ст.190, ч.3 ст.190 КК України тому, залишаючись без запобіжного заходу, підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення.
У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Щодо необхідності проведення слідчо-розшукових дій.
Для закінчення досудового розслідування необхідно: провести тимчасові доступи з метою отримання інформації стосовно діяльності пов`язаної з електронними медичними рецептами в НСЗУ, страхових та банківських установ; Провести аналіз отриманої інформації; Після аналізу вилученої інформації в залежності від необхідності ініціювати проведення необхідних заходів та експертиз з метою встановлення точної суми завданих протиправними діями збитків; На підставі отриманої в ході тимчасових доступів інформації вирішити питання стосовно зміни раніше повідомленої підозри ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ; Надати доступ до матеріалів досудового розслідування усім сторонам кримінального провадження; Виконати вимоги ст. 290 КПК України; Скласти обвинувальний акт у кримінальному провадженні, затвердити його у процесуального керівника; Скласти реєстр матеріалів досудового розслідування.
Отримання результатів зазначених процесуальних дій зі збору доказів у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 93 КПК України, має суттєве значення для доказування у кримінальному провадженні та потребує додаткового часу, що може негативно вплинути на повноту на об`єктивність досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні.
Слідчим суддею встановлена обґрунтованість підозри та ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу, встановлено, що органу досудового розслідування дійсно необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, втім строк дії ухвали слідчого судді спливає.
Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід як домашній арешт у повній мірі забезпечує дотримання підозрюваною процесуальних обов`язків під час досудового розслідування. При цьому застосований до підозрюваної запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені слідчим суддею ризики є дійсними та триваючими.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної слідчий суддя на даному етапі не встановив.
Разом з цим суд вважає, що обов`язки, покладені на підозрювану під час досудового розслідування, на теперішній час, з урахуванням інтересів дитини слід змінити, надавши можливість підозрюваній працювати у денний час доби, у зв`язку з чим покладені обов`язки слід змінити, виклавши їх в новій редакції.
Продовження застосованого запобіжного заходу обумовлюється відповідними ризиками, які встановлені слідчим суддею і є підтвердженими, і, на думку слідчого судді, у випадку непродовження запобіжного заходу, підозрювана з високою ймовірністю зможе вжити заходи, передбачені встановленими ризиками.
Вирішуючи питання про продовження застосованого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що такий запобіжний захід у повній мірі забезпечить дотримання підозрюваною процесуальних обов`язків під час досудового слідства.
Щодо строку дії запобіжного заходу.
У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
В подальшому згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.
Тому, оскільки строк досудового розслідування продовжено до 6-ти місяців, тобто до 23.07.2024, а тому саме до цього строку в межах 60 днів слідчий суддя може продовжити запобіжний захід.
Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194, 196-197, 205, 369-372, 392-393 КПК України, -
Клопотання прокурора задовольнити частково.
Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.01.2024 року - продовжити на строк 60 днів, тобто до 21 червня 2024 року включно, та змінити покладені на неї обов`язки, які викласти у наступній редакції:
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 на строк дії ухвали суду наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та місця роботи (за наявності);
- з 22-00 години до 07-00 години кожного дня не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за винятком випадків переміщення до найближчого укриття на час дії сигналу «Повітряна тривога» та подальшого невідкладного повернення до житла після відбою повітряної тривоги;
- не відлучатись з місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, залежно від стадії кримінального провадження (за виключенням випадків безпосередньої загрози життю та здоров`ю внаслідок збройної агресії РФ проти України);
- утриматися від спілкування зі свідками, експертами, спеціалістами, потерпілими (їх представниками), іншими підозрюваними (за наявності) у даному кримінальному провадженні, за виключенням випадків спільної участі останніх у проведенні слідчих чи процесуальних дій, а також окрім близьких родичів та членів її сім`ї;
- за наявності, здати на зберігання до органів міграційної служби свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виконання ухвали слідчого судді покласти на прокурора Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1