Провадження №1-кп/369/1304/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю представника потерпілого ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України,

встановив:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 із застави на особисте зобов`язання та повернення їй, як заставодавцю частини внесеної нею застави за обвинуваченого ОСОБА_6 в сумі 2 178 716,00 грн. та обвинуваченому ОСОБА_6 частини внесеної ним застави в сумі 100 000,00 грн., обґрунтовуючи своє клопотання тим, що минув значний час з часу обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді застави та обвинувачений ОСОБА_6 за цей час довів своєю процесуальною поведінкою відсутність ризиків, які були підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки та на утриманні у нього двоє малолітніх дітей, дружина та хворі батьки, які потребують його допомоги.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.

Представник потерпілого поклався на розсуд суду при вирішенні вказаного клопотання.

Прокурор заперечував, щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому із застави на особисте зобов`язання, зазначивши що ризики які були підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу продовжують існувати.

Вислухавши доводи учасників судового засідання, суд дійшов такого висновку.

Згідно з доданої до клопотання копії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2023 (справа № 757/34168/23-к) вбачається, що до підозрюваного ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у виді застави в розмірі 849 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2278716 грн. Ухвалою передбачено, що на підозрюваного ОСОБА_6 покладаються кілька обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 27.09.2023 включно.

Відповідно до копії банківської квитанції №128 від 21.08.2023 вбачається, що ОСОБА_5 внесла частину застави за ОСОБА_6 в сумі 2178716,00 грн., згідно із зазначеною вище ухвалою слідчого судді від 17.08.2023. Також відповідно до копії банківської квитанції №130 від 21.08.2023 вбачається, що ОСОБА_6 вніс частину застави за себе в сумі 100000,00 грн., згідно із зазначеною вище ухвалою слідчого судді від 17.08.2023.

Згідно з доданої до клопотання копії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2023 (справа № 757/43067/23-к) вбачається, що у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_6 відмовлено.

Як зазначила захисник ОСОБА_5 у своєму клопотанні, після 27.09.2023 строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не був продовжений.

Отже на день розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 продовжує діяти запобіжний захід у виді застави у розмірі 849 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 278 716 грн., що відповідно до вимог ч. 5 ст.194 КПК України зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Так, ч. 1 ст. 194 КПК України встановлює, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, суд виходить із того, що в силу ч. 2 ст. 42 КПК України ОСОБА_6 перебуває у процесуальному статусі обвинуваченого, тому суд не надає оцінку наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, а питання вагомості доказів висунутого обвинувачення та його обґрунтованості суд вирішує у змагальному судовому процесі під час розгляду справи по суті.

Розглядаючи питання наявності ризиків, суд переконаний, що на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Так, з матеріалів кримінального вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

На даному етапі судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 показань суду не давав і судом продовжується дослідження доказів, що не виключає мотивацію для незаконного впливу обвинуваченого на свідків у цьому кримінальному провадженні, а тому суд вважає доведеними існування ризиків, що ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також суд не залишає поза увагою те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Вимоги ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», роз`яснення Верховного Суду, надані у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», де у п. 8 зазначено, що суди оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом, мають враховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні як відповідний ризик.

Відомості про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків на території України, зокрема дітей, дружини та хворих батьків пенсійного віку, на переконання суду не нівелюють ризик переховування.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про відсутність ризику переховування з огляду на належну процесуальну поведінку, а також на відсутність спроб обвинуваченого переховуватись від суду.

Суд переконаний, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого та сумлінне виконання ним обов`язків, не свідчить про відсутність ризику переховування, а навпаки вказує на те, що застосований запобіжний захід у вигляді застави, є таким, що достатньою мірою гарантує належну поведінку обвинуваченого у кримінальному провадженні, а загроза втрати такої застави (стягнення у дохід держави) є ефективним стримуючим фактором для нього.

Згідно з ч. 8 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Суд наголошує, що обов`язок обвинуваченого з`являтись до суду передбачений ч. 7 статті 42 КПК України. В свою чергу, стаття 194 КПК України визначає перелік обов`язків, які можуть покладатися на підозрюваного (обвинуваченого) рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Так, частина 5 статті 194 КПК України визначає умовами покладення додаткових обов`язків обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, і доведеність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Ці обов`язки не є окремим запобіжним заходом, а застосовуються додатково до обраного підозрюваному запобіжного заходу за наявності визначених в частині 5 статті 194 КПК України умов. Отже застава забезпечує виконання підозрюваним, обвинуваченим як тих обов`язків, що покладені судом при застосуванні запобіжного заходу, так і тих, що покладені процесуальним законом. А не виконання таких обов`язків обвинуваченим є наслідком стягнення застави в дохід держави.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України внесення застави заставодавцем є його правом, а не обов`язком. Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Внесення застави неможливе без взаємної згоди підозрюваного/обвинуваченого та заставодавця. Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню та волі, тобто вона висловлює своє добровільне волевиявлення на внесення застави та згоду нести матеріальну відповідальність за дії особи, за яку вона вносить заставу. Погоджуючись внести заставу та нести відповідні обов`язки як заставодавця, останній мав усвідомлювати існування ризику неповернення застави та звернення її в дохід держави. З огляду на вищезазначені законодавчі положення, у заставодавця відсутні законні підстави вважати, що грошові кошти внесені ним у якості застави за підозрюваного, будуть йому обов`язково повернуті до припинення дії цього запобіжного заходу.

З огляду на вищевикладене, суд вважає , що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, у даному випадку, буде недостатнім, так як виконання покладених обов`язків буде залежати виключно від волі самого обвинуваченого, а їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що під час судового розгляду ГУ ДСНС у Київській області було пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_6 в рамках даного кримінального провадження на суму 3084 956,00 грн.

За таких обставин, відповідно до вимог ч.11 ст. 182 КПК України у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, застава, внесена останнім у сумі 100 000 грн. може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

З урахуванням викладеного, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 131, 177-178, 194, 182, 201, 331, 372, КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1