УХВАЛА

19 березня 2024 року

м. Київ

справа № 205/975/23

провадження № 51-328ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року щодо нього,

встановив:

Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2024 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) залишено без руху і встановлено п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, з дня отримання ним копії вказаного судового рішення. При цьому в ухвалі засудженому було роз`яснено, що у разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

У межах наданого строку засуджений ОСОБА_4 повторно звернувся до суду

з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені в ухвалі Верховного Суду

від 22 січня 2024 року, не усунув.

Зокрема, за п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак всупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга засудженого, як і попереднього разу, адресована до Касаційного суду України.

Крім того, п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі необхідно зазначити судові рішення, що оскаржуються.

Однак, засуджений, як і попереднього разу, у вступній частині касаційної скарги

не конкретизує, які судові рішення він оскаржує. При цьому, як убачається

з мотивувальної частини скарги, засуджений знову зазначає про свою незгоду, у тому числі з ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, якою оскаржений ним вирок суду першої інстанції було змінено, тоді як з доданої ним копії вироку цього ж суду від вказаної дати видно, що вирок місцевого суду щодо нього

в частині призначення покарання скасовано, чим знову допустив суперечності,

які перешкоджають суду касаційної інстанції визначитись з предметом перевірки

у касаційному порядку та на які йому було вказано в ухвалі касаційного суду

від 22 січня 2024 року.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Однак, засуджений, як і попереднього разу, у мотивувальній частині касаційної скарги не наводить конкретних порушень закону, допущених судами під час постановлення оскаржених судових рішень, які відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК з урахуванням положень статей 412-414 цього Кодексу є підставами для їх скасування.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа

не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Враховуючи вказані положення КПК, колегія суддів уважає, що касаційну скаргу засудженого слід повернути особі, що її подала, з усіма доданими до неї матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 429 КПК, повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу

на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2023 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року щодо нього з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3