Справа № 496/727/24
Провадження № 1-кс/496/1357/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

власника майна ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000093 від 27.01.2024 року, за ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді Біляївського районого суду Одеської області від 31 січня 2024 року на автомобіль марки «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_1 та повернути автомобіль власнику.

Клопотання обґрунтовано тим, що на даний час потреби досудового розслідування у кримінальному провадженні не виправдовують та не потребують такого ступеню втручання у право власності ОСОБА_3 на вказаний вище транспортний засіб як арешт останнього та утримання його на спеціальному майданчику № 7, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки усі необхідні огляди автомобіля експертами були проведені, та даний автомобіль не належить особі, що вчинила кримінальне порушення ОСОБА_5 , а у разі необхідності вищевказаний транспортний засіб за першою вимогою буде наданий слідчому для проведення необхідних слідчих дій.

Власник майна ОСОБА_3 та представник власника майна адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягали на задоволенні клопотання про скасування арешту з майна.

Старший слідчий СВ розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, однак надіслав заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності та заперечує проти скасування арешту з майна, а саме автомобіля марки «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Також зазначив, якщо речовий доказ буде перебувати у користуванні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні у кримінальному провадженні, або до нього буде доступ сторонніх осіб - існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, а його втрата у свою чергу може призвести до втрати доказової бази у кримінальному провадженні. У матеріалах кримінального провадження наявні достатні підстави вважати, що вилучений транспортний засіб має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, що потребує накладення на нього арешту: існує реальна загроза зміни або знищення слідової інформації, яка наявна на теперішній час на ньому, а у разі неналежного зберігання речового доказів існує загроза втрати або знищення слідової інформації, що міститься на ньому. Слідчий також зазначив, що наразі вказані матеріали перебувають в експертній установі ОНДІСЕ МЮ України.

Ознайомившись із матеріалами клопотання про скасування арешту майна, вислухавши пояснення адвоката та власника майна, вивчивши заперечення слідчого, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слід зазначити, що слідчий суддя при накладанні арешту на майно, керується положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України, а саме застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, слідчим суддею в ухвалі від 31.01.2024 року встановлено, що транспортний засіб, на який було накладено арешт із забороною відчуження, користування та розпорядження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, слідчий суддя керувався, доданими до клопотання про накладення арешту доказами. Крім того, оскільки вилучене майно повинно бути дослідженим експертом, була необхідність у застосуванні такого обтяження, як: відчуження, користування та розпорядження.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, до реалізації мети та підстав такого арешту, а саме проведення експертного дослідження з метою встановлення складу кримінального правопорушення, за ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 27.01.2024 р., за ознаками ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Наразі слідчий у вказаному кримінальному провадженні зазначив, що на теперішній час по матеріалам кримінального провадження не проведені всі необхідні слідчі дії. Не отримані всі висновки судових автотехнічних експертиз. Проведено слідчий експеримент при наявності відповідних погодних умов, які існували в момент ДТП та призначено судову автотехнічну експертизу обставин ДТП, а саме наїзду автомобіля «Toyota Prius» реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках яких судовим експертами та слідчому необхідний автомобіль, як для можливого додаткового огляду так і для проведення слідчих дій.

Тобто, враховуючи вищевказане, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що ухвалою суду від 31.01.2024 року арешт було накладено обґрунтовано, та на даний час не спростовано необхідності подальшого застосування арешту майна і потреба в ньому не відпала, оскільки експертне дослідження може бути продовжено, оскільки висновок не надано.

Залишаючи арештованим майно, слідчий суддя також виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

На підставі викладеного, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість існування такого обмеження, на цьому етапі кримінального провадження. Потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна (третьої особи), з метою забезпечення кримінального провадження, при цьому на даній стадії слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної особи або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких є арешт майна, та впевнитись, що подальше існування такого заходу наразі є обґрунтованим.

Поряд з цим слідчий суддя зауважує, що накладений арешт на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними.

При цьому слід роз`яснити, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право знов звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту з майна накладеного ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 31.01.2024 року у кримінальному провадженні № 0000093 від 27.01.2024 року, за ч. 1 ст. 286 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 28 травня 2024 року о 10:00 годинні.

Слідчий суддя ОСОБА_1