Справа №295/3126/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє: 08.11.2018 Корольовським районним судом м. Житомир за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 31.05.2022 по відбуттю покарання

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, винесене в кримінальному провадженні № 0000996 від 27.02.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому вказав, що 27.02.2024 приблизно о 08 годині 45 хвилин, у ОСОБА_5 , який перебував у магазині «АРОРА» ТОВ «Вигідна покупка», що за адресою: м. Житомир вул. Житній ринок, 8, виник раптовий злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, що належить ТОВ «Вигідна покупка».

Реалізуючи свій раптовий злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, в умовах запровадженого в Україні воєнного стану, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу зі стелажів, що знаходяться в магазині, взяв в руки майно, належне ТОВ «Вигідна покупка», а саме: балон газовий Campin д/портативних приборів 220 г, вартістю з 49 грн 00 коп; запальничку кишенькову турбо Джет KDR 2021, вартістю 29 грн 00 коп; 1 упаковку набору батарейок +PLUS R20P, вартістю 64 грн 00 коп; колонку портативну міні із шнурком, вартістю 199 грн 00 коп та розклав його до кишень своєї куртки.

Після цього, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі пройшовши лінію кас вищевказаного магазину та не розрахувавшись за товар, попрямував до виходу з вищевказаного приміщення. В цей же час, охоронець, який спостерігав за торгівельним залом зі службового приміщення, побачив, що невідомий чоловік пройшов повз каси, не розрахувався за товар та покидає приміщення магазину.

В подальшому, охоронець вибіг до торгівельного залу магазину та намагався зупинити протиправні дії ОСОБА_5 , який в цей час вже майже покинув приміщення магазину. В свою чергу, ОСОБА_5 ігноруючи вимогу охоронця зупинитись, покинув приміщення магазину.

Таким чином, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, місце злочину залишив та розпорядився викраденим майно на власний розсуд, чим завдав ТОВ « Вигідна покупка» майнової шкоди на загальну суму 341 грн 00 коп.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом; протоколом прийняття заяви по кримінальне правопорушення та іншу подію; протоколом огляду місця події за адресою: м. Житомир, вул. Житній ринок 8; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду предметів за участі представника потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 27.02.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; копіями характеризуючих матеріалів щодо ОСОБА_5 ; повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України від 27.02.2024; протоколом огляду предмету.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Мотивуючи наявність ризиків слідчий зазначає, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років позбавлення волі, що відноситься до категорії тяжких злочинів. ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого в даному кримінальному провадженні кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду. Також, ОСОБА_5 може бути відоме місце проживання та роботи свідків в даному кримінальному провадженні, тому існує обґрунтована необхідність в недопущенні спілкування підозрюваного зі свідками з метою недопущення будь-якого впливу або погроз на них, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню.

Крім того, орган досудового розслідування вказує, що за віком ОСОБА_5 не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування. Окрім того, останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має ряд непогашених судимостей, востаннє: 08.11.2018 Корольовським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком 4 роки. Крім того 18.05.2023 скеровано обвинувальний акт до Богунського районного суму м. Житомира за ч. 4. ст.186 КК України.

Зважаючи на встановленні ризики, тяжкість кримінального правопорушення сторона обвинувачення вважає за необхідне обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання, просили його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Підозрюваний в судовому засіданні вину не визнав, заперечував з приводу задоволення клопотання та просив застосувати домашній арешт.

Захисник в судовому засіданні заперечував проти застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пояснив що прокурором неправильно кваліфіковано дії підозрюваного, оскільно правильно вважати, що підозрюваний вчинив замах на злочин, а тому просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, матеріали кримінального провадження, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

27.02.2024 о 08 год. 50 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

27.02.2024 о 20 год. 25 хв. ОСОБА_5 відмовився від вручення письмового повідомлення про підозру у присутності понятих.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, незаконно впливати на потерпілого, свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Частиною 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Слідчий суддя зважає і на те, що при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваного. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховання від повторного вчинення злочинів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Слідчий суддя звертає увагу, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального првавопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, № 12718/87, від 12.12.1991, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

За наведених обставин, враховуючи молодий вік, відсутність стійких соціальних зв`язків, відсутність постійого заробітку у підозрюваного, що свідчить про відсутність стримуючих факторів від вчинення інших злочинів, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до підозрювання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюв, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання доведеному у судовому засіданні ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися, визначити підозрюваному заставу у співідношенні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому виразі складає 60 560 гривень. Слідчий суддя вважає, що такий розмір застави здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст. ст. 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 08 год. 50 хв. 26.04.2024 року.

Визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн., яку має право внести підозрюваний або інша фізична чи юридична особа (заставодавець) на депозитний рахунок Богунського районного суду міста Житомира (м. Житомира одержувач ТУ ДСА України в Житомирській області, код 26278626, розрахунковий рахунок UA0000277, банк ДКС м. Київ).

У разі внесення застави на підозрюваного покладаються такі обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду у визначений ними час за кожною вимогою;

2) не відлучатися за межі місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету.

Строк дії ухвали в частині тримання під вартою встановити до 26.04.2024 року (включно).

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 15-15 год. 01.03.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1