Справа № 574/169/24
Провадження № 1-кп/574/65/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2024 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області кримінальне провадження №0000077 від 01.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода, Буринського району, Сумської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13.08.2018 року вирком Конотопського міськрайонного суду Сумської області за ст.ст.309 ч.2, 317 ч.1, 70 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. Від відбування покарання звільнений на підставі ст.ст.75,76 КК України з випробуванням та встановленням іспитового строку два роки;

-04.05.2020 року Буринським районним судом Сумської області за ч.1 ст.126 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 15 днів, маючого не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

06.01.2024 року близько 16 год. ОСОБА_3 перебував у будинку за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм братом ОСОБА_6 , де вони спільно розпивали спиртні напої. Під час розпивання спиртних напоїв між ними, на ґрунті побутових відносин, виникла словесна сварка під час якої ОСОБА_3 узяв металеву кочергу, та умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс два удари нею по лівій нозі ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому великогомілкової кістки без зміщення, яке по ступеню тяжкості відноситься до середніх, по ознаку тривалості розладу здоров`я більше 21 дня.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та пояснив, що 06.01.2024 року близько 16 год. він розпивав спиртні напої разом зі своїм братом ОСОБА_6 за місцем їх постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де між ними виникла сварка з приводу цигарок, під час якої він взяв металеву кочергу та наніс нею брату два удари по лівій нозі.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і сторонами кримінального провадження не оспорюються.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, приймаючи до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодилася з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого ним діяння, суд відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого, та документів, які стосуються речових доказів у справі.

При цьому судом було з`ясовано правильність розуміння учасниками провадження змісту цих обставин, не встановлено сумнівів у добровільності їх позиції та роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Надані обвинуваченим ОСОБА_3 в судовому засіданні, показання є послідовними та логічними, а тому не викликають у суду жодних розумних сумнівів щодо доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення доведеною повністю та його дії кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, так як своїми діями ОСОБА_3 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_6 .

При призначенні покарання для обвинуваченого суд, у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, згідно зі ст.12 КК України є умисним нетяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.

В якості обставин, що пом`якшують покарання суд враховує щире каяття обвинуваченого, оскільки він критично оцінив вчинений ним злочин, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, так як він правдиво повідомив про обставини його вчинення.

Обставинами, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України є рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою ОСОБА_3 перебуває у сімейних відносинах.

З урахуванням викладеного, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, дані про його особу, досудову доповідь органу пробації, згідно якої враховуючи дуже високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити дуже високу небезпеку для суспільства, суд вважає, що йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України, у виді обмеження волі.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування ст. ст. 69 та 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_3 , оскільки останній раніше неодноразово судимий, однак після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин. Крім того, раніше ОСОБА_3 вже звільнявся судом від відбування покарання з випробуванням, однак в зв`язку з вчиненням нового злочину у відповідності до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, був засуджений до покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню у відповідності до ст.100 КПК України.

Клопотань про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не надходило та підстав для його застосування судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Початок строку покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його прибуття та постановки на облік у виправному центрі.

Речовий доказ у справі: металеву кочергу, яка залишена на зберіганні у ОСОБА_7 , залишити в розпорядженні останньої та дозволити використовувати на власний розсуд.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Буринський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же самий строк з моменту вручення його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1