Справа № 303/311/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 01.02.2023 до ЄРДР за №0000037 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,

з боку сторони захисту обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисниць: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області проводиться судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000037 від 01.02.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Прокурором ОСОБА_8 подано клопотання про продовження застосування відносно ОСОБА_4 обраного запобіжного заходу - тримання під вартою.

В обґрунтування даного клопотання прокурор вказує на те, що ризики, існування яких було встановлено під час досудового розслідування, та підтверджено вже в ході судового розгляду кримінального провадження, зокрема при попередньому розгляді клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу, на даний час не втратили своєї актуальності, та не зменшилися. При цьому, застосування альтернативних запобіжних заходів не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_8 підтримано клопотання з викладених у ньому підстав.

ОСОБА_4 заперечив щодо подальшого продовження запобіжного заходу, просив суд змінити його на більш м`який, що не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт.

ОСОБА_6 підтримала позицію підзахисного щодо можливості зміни запобіжного заходу, просила в задоволенні клопотання прокурора відмовити або, якщо суд прийде до переконання щодо необхідності продовження існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просила суд визначити розмір застави.

При прийнятті рішення щодо можливості застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, а саме у вигляді домашнього арешту, а також можливості визначення застави, захисниця просить врахувати особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, виконав призначене йому вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 15.03.2023 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 51000 грн., а також обставину тривалого перебування обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_5 , захисниця ОСОБА_7 , кожен окремо, вважали за можливе змінити ОСОБА_4 запобіжний захід.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку тримання під вартою, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд має перевірити обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України на предмет того чи виправдовують вони подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Запобіжний захід має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання. Вирішуючи це питання, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в рішенні «Харченко проти України» від 10.02.2011 р. Зокрема в п.79 цього рішення зазначено, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявнику своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оцінивши доводи та заперечення учасників судового провадження, суд дійшов висновку про збереження на даний час тих ризиків, існування яких було встановлено при попередньому продовженні запобіжного заходу (ухвала Мукачівського міськрайонного суду від 05.03.2024 року).

При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 3ст. 370 КПК України, судом ухвалюється рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими безпосередньо під час судового розгляду.

Стороною захисту не надано будь-яких даних на підтвердження твердження того, що на даній стадії судового провадження, дані ризики перестали існувати або зменшилися.

Вищенаведені обставини, характер злочину в якому обвинувачується ОСОБА_4 , що відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, та який має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а також дані щодо особи обвинуваченого (утриманців не має, раніше судимий 15.03.2023 за ч. 2 ст.190 КК України до штрафу), його спосіб життя, а саме факт відсутності місця роботи та законного джерела доходів і засобів до існування, виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою та свідчать про відсутність підстав для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а саме домашнього арешту, на чому наполягає сторона захисту, оскільки він не забезпечать його належної процесуальної поведінки на даному етапі кримінального провадження.

Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини розширила дію гарантій частини 4 статті 5 Конвенції, яка зокрема згідно з доктриною Суду Конвенція вимагає періодичного перегляду тривалого тримання.

Так, аби відповідати вимогам Конвенції, такий перегляд повинен дотримуватись як матеріальних, так і процесуальних норм національного законодавства і, більше того, здійснюватись згідно з метою статті п`ятої Конвенції, тобто для захисту особи від свавілля. Остання вимога означає не тільки, що компетентний суд повинен приймати рішення «швидко», але також, що такі рішення мають прийматися з розумними інтервалами (рішення Herczegfalvy v.Austria, 1992 р.)

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

На переконання суду подальше продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України.

При цьому, згідно з положеннями ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього ж Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Із згаданого законодавчого положення слідує, що не визначення розміру застави щодо категорій злочинів передбачених ч.4 ст.183 КПК України це право, а не імперативний обов`язок суду.

Підсумовуючи наведене, з огляду на тривалість строку перебування ОСОБА_4 під вартою, а саме з 01.09.2023, суд вважає, що доводи сторони захисту частково заслуговують на увагу, а саме в частині щодо можливості визначення обвинуваченому застави, яка на цьому етапі кримінального провадження, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1-3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний (обвинувачений) може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищенаведене, ступінь тяжкості інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, обставини їх вчинення, майновий стан обвинуваченого, суспільний інтерес, суд вважає, що застава у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який визначено у відповідності до вимог п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

З врахуванням вищенаведеного клопотання прокурора підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 196-199, 331, 369, 370, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 до 26 червня 2024 року.

Визначити ОСОБА_4 розмір застави 100 (сто) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302800 гривень.

Покласти на ОСОБА_4 , в разі внесення ним застави, такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою суду;

- не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності.

В разі внесення застави, звільнити обвинуваченого з-під варти, зобов`язавши виконувати обов`язки, передбачені ст.194 КПК України. У разі невиконання покладених обов`язків обвинуваченим, настають наслідки передбачені КПК України.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною чи юридичною особою, окрім юридичної особи державної або комунальної власності або такої, що фінансується з місцевого, державного бюджету, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_1