Справа № 357/46/23
У Х В А Л А

30 січня 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, при секретарі судового засідання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква клопотання слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003365 від 25 грудня 2023 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Синява, Білоцерківського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , депутата Рокитнянської селищної ради VIII скликання, раніше не судимого, підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 342 КК України, частиною 1 статті 345 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003365 від 25.12.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345 КК України.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Білоцерківського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003365, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 грудня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345 КК України.

Згідно з рішенням 09 сесії VIII скликання Рокитнянської селищної ради Київської області від 18.06.2021 № 620 «Про визнання повноважень депутата Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області» визнано повноваження депутата Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області VIII скликання ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи Національної поліції, інші органи, які здійснюють правозастосовні та правоохоронні функції.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності, надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Підпунктами 3 та 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено основні повноваження поліції, згідно яких поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення та здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05:30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено, та який тривав на момент вчинення кримінального правопорушення та діє по теперішній час на підставі Указу Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Так, поліцейський відділу реагування патрульної поліції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області капрал поліції ОСОБА_7 та поліцейський відділу реагування патрульної поліції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_8 згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» є поліцейськими та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронного органу.

Поліцейський відділу реагування патрульної поліції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області капрал поліції ОСОБА_7 та поліцейський відділу реагування патрульної поліції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_8 24.12.2022 заступили на чергування у складі групи реагування патрульної поліції «Батут-34» та несли службу на службовому автомобілі «Мітсубісі Оутлендер», спеціальний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » на синьому фоні.

В подальшому, 24.12.2022 після 23:00 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , рухаючись на службовому автомобілі під керуванням останнього по вул. Незалежності в смт Рокитне Білоцерківського району Київської області, під час комендантської години, встановленої розпорядженням Київської обласної військової адміністрації «Про запровадження комендантської години на території Київської області» від 16.12.2022 № 968, в зустрічному напрямку помітили рух автомобіля «Ауді Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

При цьому, згідно з п. 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану» на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

У зв`язку з цим з метою зупинки вказаного транспортного засобу та перевірки документів у осіб, які знаходились в салоні автомобіля та здійснювали рух під час комендантської години, працівники поліції увімкнули проблискові маяки та розпочали переслідування автомобіля «Ауді Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У подальшому, водій автомобіля близько 23:10 год. зупинив вказаний транспортний засіб неподалік від АЗС «КЛО», що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, смт. Рокитне, вул. Незалежності, 122. Після цього водій автомобіля «Ауді Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , а також пасажири ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вийшли із автомобіля.

Також на територію АЗС «КЛО» близько 22:51 год. на автомобілі «Мітсубісі L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , прибув ОСОБА_6 .

У працівників правоохоронного органу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виникла підозра, що водій автомобіля «Ауді Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

У зв`язку із цим працівниками правоохоронного органу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на території АЗС «КЛО», що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, смт. Рокитне, вул. Незалежності, 122, вживались заходи для встановлення особи правопорушника ОСОБА_9 з метою складання протоколу про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп`яніння).

Знаходячись на АЗС «КЛО», що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, смт. Рокитне, вул. Незалежності, 122, після 23:23 год., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 розпочав конфлікт із працівниками поліції. Так, на законні вимоги працівника правоохоронного органу ОСОБА_8 до ОСОБА_9 щодо надання документів ОСОБА_6 надавав вказівки ОСОБА_9 не надавати документи працівнику правоохоронного органу та заперечував вчинення останнім адміністративного правопорушення.

Продовжуючи протиправну поведінку, ОСОБА_6 чинив опір здійсненню працівникам поліції своїх службових обов`язків, обмежуючи їх спілкування із правопорушником ОСОБА_9 та взявши за руку останнього, намагався відвести з метою уникнення адміністративної відповідальності.

У подальшому, відкрито та демонстративно ігноруючи законні вимоги працівників поліції, ОСОБА_6 вступив із працівником правоохоронного органу ОСОБА_8 у активну протидію, наблизившись до працівника поліції ОСОБА_8 , діючи умисно, схопив рукою та зірвав з останнього портативний відеореєстратор (нагрудну бодікамеру), який кинув на землю, після чого відійшов на незначну відстань, перебуваючи на автозаправній станції.

Під час того, як працівник правоохоронного органу ОСОБА_8 супроводжував ОСОБА_6 після вчинення останнім неправомірних дій, ОСОБА_6 відштовхнув його, у зв`язку з чим на підставі ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_8 повалив його на землю та за допомогою прийому «загиб рук за спину» намагався затримати.

Однак ОСОБА_6 піднявся, продовжував агресивно себе поводити, плюнув в обличчя ОСОБА_8 та далі чинив опір затриманню.

ОСОБА_6 підозрюється в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Крім цього, згідно з рішенням 09 сесії VIII скликання Рокитнянської селищної ради Київської області від 18.06.2021 № 620 «Про визнання повноважень депутата Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області» визнано повноваження депутата Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області VIII скликання ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів» до правоохоронних органів відносяться органи Національної поліції, інші органи, які здійснюють правозастосовні та правоохоронні функції.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є забезпечення публічної безпеки і порядку, охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності, надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Підпунктами 3 та 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено основні повноваження поліції, згідно яких поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення та здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05:30 год 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжено, та який тривав на момент вчинення кримінального правопорушення та діє по теперішній час на підставі Указу Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Так, поліцейський відділу реагування патрульної поліції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київськім області капрал поліції ОСОБА_7 та поліцейський відділу реагування патрульної поліції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_8 згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» є поліцейськими та відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронного органу.

Поліцейський відділу реагування патрульної поліції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області капрал поліції ОСОБА_7 та поліцейський відділу реагування патрульної поліції Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_8 24.12.2022 заступили на чергування у складі групи реагування патрульної поліції «Батут-34» та несли службу на службовому автомобілі «Мітсубісі Оутлендер», спеціальний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » на синьому фоні.

В подальшому, 24.12.2022 після 23:00 год ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , рухаючись на службовому автомобілі під керуванням останнього по вул. Незалежності в смт. Рокитне, Білоцерківського району Київської області, під час комендантської години, встановленої розпорядженням Київської обласної військової адміністрації «Про запровадження комендантської години на території Київської області» від 16.12.2022 № 968, в зустрічному напрямку помітили рух автомобіля «Ауді Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

При цьому, згідно з п. 8 Порядку здійснення заходів під час запровадження комендантської години та встановлення спеціального режиму світломаскування в окремих місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 № 573 «Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану» на території, де запроваджено комендантську годину, забороняється перебування у визначений період доби на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, а також рух транспортних засобів.

У зв`язку з цим з метою зупинки вказаного транспортного засобу та перевірки документів у осіб, які знаходились в салоні автомобіля та здійснювали рух під час комендантської години, працівники поліції увімкнули проблискові маяки та розпочали переслідування автомобіля «Ауді Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У подальшому, водій автомобіля близько 23:10 год. зупинив вказаний транспортний засіб неподалік від АЗС «КЛО», що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, смт. Рокитне, вул. Незалежності, 122. Після цього водій автомобіля «Ауді Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , а також пасажири ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вийшли із автомобіля.

Також на територію АЗС «КЛО» близько 22:51 год. на автомобілі «Мітсубісі L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , прибув ОСОБА_6 .

У працівників правоохоронного органу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виникла підозра, що водій автомобіля «Ауді Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

У зв`язку із цим працівниками правоохоронного органу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на території АЗС «КЛО», що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, смт. Рокитне, вул. Незалежності, 122, вживались заходи для встановлення особи правопорушника ОСОБА_9 з метою складання протоколу про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (керування транспортним засобом особою у стані алкогольного сп?яніння).

Знаходячись на АЗС «КЛО», що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, смт. Рокитне, вул. Незалежності, 122, після 23:23 год, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 розпочав конфлікт із працівниками поліції, висловив працівнику правоохоронного органу ОСОБА_8 погрози насильством шляхом завдання ударів та пошкодженням майна щодо працівників правоохоронного органу.

Так, ОСОБА_6 висловив погрозу пошкодити службовий автомобіль «Мітсубісі Оутлендер», спеціальний реєстраційний номер «1335» на синьому фоні шляхом вчинення умисного зіткнення з автомобілем «Мітсубісі L200», реєстраційний номер НОМЕР_4 .

З метою реалізації вказаного умислу, діючи умисно та демонстративно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, з метою пошкодження службового автомобіля поліції, ОСОБА_6 сів за кермо автомобіля «Мітсубісі L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , розвернув його та скерував в напрямку припаркованого службового автомобіля «Мітсубісі Оутлендер», спеціальний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » на синьому фоні.

Однак ОСОБА_6 зупинив автомобіль, оскільки невстановлена досудовим розслідуванням особа стала між автомобілем «Мітсубісі L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та службовим автомобілем працівників правоохоронного органу «Мітсубісі Оутлендер», спеціальний реєстраційний номер «1335» на синьому фоні.

Поряд із цим, ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, через відчинене вікно салону автомобіля «Мітсубісі L200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , висловив погрози насильством щодо працівника правоохоронного органу, залишивши місце події.

ОСОБА_6 підозрюється в погрозі насильством та пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

28.11.2023 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345 КК України.

Враховуючи тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 дані про особу підозрюваного з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, відносно ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ Білоцерківського РУП ГУНП у Київській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003365 від 25.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345 України.

28.11.2023 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 345 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, що стосується питання брання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїмрішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявностіпідстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належноїпроцесуальної поведінки.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 2 років.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинитиінше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію; 7) майновий стан; 8) наявність судимостей; 9) дотримання умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, що може переконати об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатнім, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Разом з тим, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання не довели наявність достатніх підстав для застосування відносно підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурором не надано суду переконливих доказів наявності ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, обмежившись загальними формулюваннями.

Оцінюючи наявність ризиків, на які посилалась у своєму клопотанні слідчий та прокурор, слідчий суддя враховує наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуваннямйогоконкретних обставин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості ,переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваногозлочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, щонаявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартоюзавжди може бути виправдано,занаявності ознак того, щоцьоговимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Аналізуючи ризик переховуванням від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, якіможутьабо підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманніпід вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Тому, аналізуючи даний ризик, слідчий суддя звертає увагу, що підозрюваний є пенсіонером, депутат, одружений, має визначене, постійне місце проживання, раніше не судимий, а відтак слідчим та прокурором даний ризик не доведено.

Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема впливу на свідків, у кримінальному провадженні, слідчий суддя зазначає, що даний ризик прокурором не доведено, оскільки ОСОБА_6 , свідки допитані у кримінальному провадженні, тому слідчим не доведено як само підозрюваний може впливати на інших учасників кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого містить посилання на відповідні матеріали, які підтверджують обставини, що дають підстави підозрювати останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Вагомість вказаних доказів сумнів не викликає. Сукупність матеріалів судової справи, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Крім того, це випливає також з практики Європейського Суду з прав людини, де "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконалинеупередженогоспостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Клопотання слідчого фактично ґрунтується на припущеннях про неможливість застосування іншого виду запобіжного заходу, ніж утримання під вартою, яке не доведене у встановленому порядку й не можуть свідчити про наявність законних підстав (ст. ст.177,178,194 КПК України) для обрання підозрюваному виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд враховує позицію ОСОБА_6 , а також факт співпраці підозрюваного з органами досудового слідства, про що також було заявлено у судовому засіданні.

Також суд бере до уваги особу підозрюваного, те що він є пенсіонером, депутат, одружений, має визначене, постійне місце проживання, раніше не судимий та не має наміру ухилятися від органів досудового розслідування та суду, а тому суд приходить до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слід обрати міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Згідно ст. 181 КПК України - домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведене обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш мякий запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, проте на думку слідчого судді, відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Таким чином, аналізуючи викладене, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Приймаючи до уваги обставини кримінального правопорушення, суд вважає, що в цьому випадку слід надавати перевагу саме запобіжному заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який в тому числі має виховний вплив.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176,183,184,186,192 - 194,196,205,309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003365 від 25 грудня 2023 року, відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 342 КК України, частиною 1 статті 345 КК України відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.02.2024.

Строк дії ухвали слідчого судді до 29.02.2024 включно.

Строк домашнього арешту обчислювати з моменту винесення ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду по даному кримінальному провадженні за першою вимогою;

2) не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця проживання;

4) утриматись від спілкування зі свідками та потерпілимим у даному кримінальному провадженні;

5) носити електронний засіб контролю.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнімарештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 02 лютого 2024 року.

Слідчий суддяОлександр ШОВКОПЛЯС