Справа № 308/3893/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

кримінальне провадження 1-кс/308/1240/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в місті Ужгороді клопотання т.в.о. заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001628, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 листопада 2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тарасівка, Тячівського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, працюючого охоронцем в ДНЗ № 16 м. Ужгород, одруженого, з середньо-спеціальною освітою,-

встановив:

29 лютого 2024 року т.в.о. заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції Закарпатській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням погодженим прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001628 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 ..

Клопотання обґрунтовано тим, що 18 листопада 2022 року близько 07 години 20 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «NISSAN» моделі «Almera» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Климента Тимірязєва, зі сторони вулиці Берчені у напрямку вулиці Джерельна, у населеному пункті м. Ужгород, та під`їжджаючи до дорожньої горизонтальної розмітки 1.14.2 «Зебра» нерегульованого пішохідного переходу, перед яким установлено дорожній інформаційно-вказівний знак 5.38.1 «Пішохідний перехід», для інформування учасників дорожнього руху, діючи всупереч вимог п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «дати дорогу», «небезпека для руху» та «перевага», п.п. б), д) п. 2.3., п. 12.2., п. 12.3., та п. 18.1. «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 які вступили в дію з 1 січня 2002 року, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, при під`їзді до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід, з моменту виникнення йому небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не своєчасно вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, щоб дати дорогу пішоходу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка в той час, діючи відповідно до п.п. а) п. 4.16 «Правил дорожнього руху» маючи перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, переходила проїзну частину вулиці Климента Тимірязєва, по дорожній горизонтальній розмітці 1.14.2 «Зебра» нерегульованого пішохідного переходу, з ліва на право по ходу руху водія ОСОБА_4 .

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: Важка ЗЧМТ. Забій головного мозку II-I ст., з субарахноїдальним крововиливом. Лінійний перелом лобної кістки. Набряк головного мозку, з дислокацією та вклиненням головного мозку. Гостра серцево-легенева недостатність. Мозкова кома ІІІ ст. При зовнішньому судово-медичному дослідженні трупа гр. ОСОБА_7 , 1958 р.н. було виявлено: синець лоба по центру, садно кінчика носа, садно верхньої губи зліва, синець підборіддя по центру, синець верхньої третини зовнішньої поверхні правої гомілки на відстані 27 см від стопи. При внутрішньому дослідженні було виявлено: перелом кісток склепіння черепа. Травматичний субарахноїдальний крововилив, забій головного мозку та множинні крововиливи у м`які тканини голови.

Тілесні ушкодження, у вигляді важкої 3ЧМТ, яка супроводжувалась переломом кісток склепіння черепа, субарахноїдальним крововиливом та забоєм речовини головного мозку, які в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу, через різні проміжки часу, спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю, і за цією ознакою 2.1.3. (б, в, г) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995р. № 6, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті її.

Смерть ОСОБА_7 є насильницька та є в прямому причинно-наслідковому зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «дати дорогу», «небезпека для руху» та «перевага», п.п. б), д) п. 2.3., п. 12.2., п. 12.3., та п. 18.1. «Правил дорожнього руху», якими визначено:

п. 1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

п. 1.10. Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

«дати дорогу» - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість;

«небезпека для руху» - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

«перевага» - право на першочерговий рух стосовно інших учасників дорожнього руху;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог п. 1.10. з посиланням на термін «дати дорогу», «небезпека для руху» та «перевага», п. 12.3., та п. 18.1. «Правил дорожнього руху», які безпосередньо перебувають у прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням потерпілою ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, яке знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням її смерті її, а також п. 1.3., п. 1.5., п.п. б), д) п. 2.3. та п. 12.2. «Правил дорожнього руху», які сприяли порушенню вищевказаних ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року та введені в дію з 01 січня 2002 року.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

27.02.2024 гр. ОСОБА_4 у встановленому ст. ст. 42, 276, 277, 278, 481 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у інкримінованованих йому злочинах підтверджується: рапортами оперативного чергового чергової частини ВП № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатської області ЖЄО № 18677 від 18.11.2022, про ДТП з потерпілими; протоколом огляду ТЗ від 21.11.2022; висновком судової автотехнічної експертизи технічного стану ТЗ № СЕ-19/107-22/10409-ІТ від 06.12.2022; рапортами оперативного чергового чергової частини ВП № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатської області ЖЄО № 19049 від 25.11.2022, про смерть потерпілої від тілесних ушкоджень в результаті ДТП; протоколом огляду трупа від 25.11.2022; висновком судово-медичної експертизи № 568 від 10.03.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 віз 11.01.2023; висновком судово-медичної комісійної експертизи трупа № 45 від 10.11.2023; протоколом огляду та перегляду відеозапису від 19.01.2024; висновком судово автотехнічної експертизи № 520-Е від 14.02.2024, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

З огляду на наявність вагомих доказів для підозри ОСОБА_4 у вчиненні наведеного вище злочину, заподіяння внаслідок порушення нею Правил дорожнього руху ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою її смерть, а також те, що злочин, у вчиненні якого вона підозрюється, відноситься до категорії тяжких і у разі визнання її винуватою - їй загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, - є достатні підстави вважати, що вона може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно впливати на експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні (п.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), які володіють відомостями щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини та впливати на понятих, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій - огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та складання схеми до нього, а також негативно впливати на судових експертів, які виконували наявні у матеріалах кримінального провадження висновки судових експертиз, що негативно вплине на хід досудового розслідування та/або до підбурювання дачі ними неправдивих показань, або відмови від надання таких, у разі виникнення необхідності допиту таких в суді.

Отже, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наведеному вище ризику, враховуючи наведені вищі обставини, орган досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити його з наведених у ньому підстав.

Представник обвинуваченого підтримав обставини викладені в раніше поданому письмовому клопотанні, просив застосувати більш мякий запобіжний захід посилаючись, на те, що потерпілі не мають до обвинуваченого претензій ні матеріального, ні морального характеру, шкода їм відшкодована. Процесуальна поведінка його підзахисного є бездоганною, крім того він хворіє на серцево-судинні захворювання, і потребує постійного відвідування лікарів, крім того працює, а застосування цілодобового домашнього арешту, позбвить його та його сім"ю засобів для існування.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту заперечив, зазначив, що не збирається ухилятись від слідства та суду, він хвора людина йому не має куди втікати, та просив застосувати більш м"який запобіжний захід.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (стаття 178 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені першою ст.177 КПК.

27.02.2024 ОСОБА_4 у встановленому ст. ст. 42, 276, 277, 278, 481 Кримінального процесуального кодексу України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий стосується питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України(п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, зокрема: рапортами оперативного чергового чергової частини ВП № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатської області ЖЄО № 18677 від 18.11.2022, про ДТП з потерпілими; протоколом огляду ТЗ від 21.11.2022; висновком судової автотехнічної експертизи технічного стану ТЗ № СЕ-19/107-22/10409-ІТ від 06.12.2022; рапортами оперативного чергового чергової частини ВП № 1 Ужгородського районного управління поліції ГУ НП в Закарпатської області ЖЄО № 19049 від 25.11.2022, про смерть потерпілої від тілесних ушкоджень в результаті ДТП; протоколом огляду трупа від 25.11.2022; висновком судово-медичної експертизи № 568 від 10.03.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 віз 11.01.2023; висновком судово-медичної комісійної експертизи трупа № 45 від 10.11.2023; протоколом огляду та перегляду відеозапису від 19.01.2024; висновком судово автотехнічної експертизи № 520-Е від 14.02.2024, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запропонований запобіжний захід (домашній арешт) пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що домашній арешт вважається «позбавленням волі» в розумінні статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення Великої Палати у справі Buzadji проти Республіки Молдова від 5 липня 2016 року, заява № 23755/07, параграф 104). Метою цієї статті є захист від самовільного та необґрунтованого позбавлення волі. Тому, слідчий суддя повинен всебічно оцінити обставини, на які посилаються сторона обвинувачення та сторона захисту.

Основними ризикам, на які посилається сторона обвинувачення у даному клопотанні є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, можливість незаконного впливу на експертів, спеціалістів та понятих у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував наявність ризиків, передбачених пунктами п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК, а саме переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на експертів, спеціалістів та понятих у кримінальному провадженні, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 в тому числі сімейний стан, наявність постійного місця проживання, вік, відсутність судимостей.

На підставі наведеного, зважаючи на необхідність дотримання цілей та загальних засад кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що клопотання слідчого, про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю слід задовольнити частково, оскіьки з врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, особи підозрюваного, суд вважає, що належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 цілком може забезпечити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання - задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 22.00 год. вечора по 07.00 год. ранку наступного дня, строком на два місяці до 27 квітня 2024 року.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 22.00 год. вечора по 07.00 год. ранку;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- утриматись від спілкування із свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про перебування під домашнім арештом та строк дії обов`язків визначити - до 27 квітня 2024 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали було проголошено 01 березня 2024 року о 16 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1