Справа № 154/1202/24 Провадження №11-сс/802/234/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

дізнавача ОСОБА_7 ,

представника власника майна

адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Володимир Волинського міського суду від 21 травня 2024 року про арешт майна (ЄРДР № 0000163),

В С Т А Н О В И В

Ухвалою слідчого судді Володимир Волинського міського суду від 21 травня 2024 року задоволено клопотання начальника сектору дізнання Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000163 від 30.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Накладено арешт на вилучені 30.03.2024 під час огляду місця події тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 02.05.2023 та довідку ВЛК №1299 від 02.05.2023, видані на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони розпоряджатися та користуватися цим майном.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що прокурором та слідчим доведено наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, а саме майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник власника майна подав апеляційну скаргу. Вважає, що слідчим суддею допущено неповноту дослідження матеріалів клопотання та справи і прийнято рішення, яке не враховує всіх обставин та містить невідповідність висновків фактичним обставинам справи, вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, слідчий суддя повинен був повністю відмовити в задоволенні клопотання, оскільки не враховано те, що ухвалою слідчого судді від 05.04.2024 в арешті майна відмовлено, однак воно, продовжує незаконно перебувати в сторони обвинувачення. У своїй апеляції просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

В доповненні до апеляційної скарги представник власника майна вказує на ряд порушеннь при вилучені документів, посилається, зокрема, на відповідь ІНФОРМАЦІЯ_2 , незаконне затримання ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, думку представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити, міркування прокурора та дізнавача, які заперечили доводи скарги, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно витягу №0000163 від 30.03.2024 убачається, що проводиться досудове розслідування за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Під час огляду місця події 30.03.2024 у громадянина ОСОБА_9 було вилучено, зокрема: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 02.05.2023 та довідку ВЛК №1299 від 02.05.2023, видані на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак з 30.03.2024 вилучене у ОСОБА_9 майно набуло статусу тимчасово вилученого.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

З матеріалів справи встановлено, що з клопотанням до суду про арешт тимчасово вилученого майна начальник сектору дізнання Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітан поліції ОСОБА_7 звернувся лише 15.05.2024 (а.с.1-4), з порушенням строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, не обґрунтовано наклав арешт на тимчасово вилучене майно, а тому апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Володимир Волинського міського суду від 21 травня 2024 року про арешт майна, скасувати.

В задоволенні клопотання начальника сектору дізнання Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області капітана поліції ОСОБА_7 про арешт майна, відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді