Справа №589/3584/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/866/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26.12.2023, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимого (на час вчинення інкримінованого діяння) 13.01.2021 Шосткинським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 в якій він просив вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26.12.2023, змінити в частині призначено покарання та замість покарання у виді 1 року позбавлення волі просив 1 рік обмеження волі.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили ОСОБА_7 визначено продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 490,35 грн процесуальних витрат.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений ОСОБА_7 просив врахувати, що будучи під вартою він не має можливості спілкуватися з рідними. В нього помер брат, а мати має слабке здоров`я і потребує догляду. Просив змінити йому вид призначеного покарання, що буде сприяти у спілкуванні з родиною.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 06.02.2021 близько 22-50 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в автомобілі, який знаходився біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне з корисливих мотивів викрадення чужого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи повторно, вирішив вчинити крадіжку мобільного телефону, що належить потерпілому ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 скориставшись тим, що водій автомобіля таксі ОСОБА_9 , не був обізнаним про його злочинний умисел, а потерпілий вийшов з автомобіля таксі та залишив без нагляду свій мобільний телефон, шляхом вільного доступу, викрав майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон «Samsung Galaxy А51» вартістю 6708 грн., після чого ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши своїми злочинними діями потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 6708 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою апеляційну скаргу підтримав, просив вирок суду першої інстанції змінити в частині призначено покарання та замість покарання у виді 1 року позбавлення волі просив 1 рік обмеження волі, думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечив, просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації дій за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, апелянтом не оскаржується, а тому з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України до аналізу вироку суду першої інстанції в цій частині колегія суддів не вдається.

Водночас, в апеляційній скарзі обвинувачений просив вирок суду змінити в частині призначеного йому покарання та замість покарання у виді 1 року позбавлення волі просив 1 рік обмеження волі.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах заявлених апелянтом вимог колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, у кожному конкретному випадку суд повинен дотримуватися вимог кримінального закону і враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів.

Як слідує з матеріалів справи за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_7 призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

При цьому, судом першої інстанції було враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин визнання вини та щире каяття, враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який має негативну характеристику з місця проживання та має погашену судимість і суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений зазначав, що будучи під вартою він не має можливості спілкуватися з рідними, в нього помер брат, а мати має слабке здоров`я і потребує догляду.

Аналізуючи вказані обвинуваченим доводи в сукупності з матеріалами справи, колегія суддів не може визнати їх достатніми для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, оскільки доказів в підтвердження вказаних доводів матеріали справи не містять, а сам факт перешкоди у спілкуванні обвинуваченого з рідними через перебування під вартою, колегія суддів не може визнати підставаою для пом`якшення йому покарання.

Як слідує з норм кримінального закону однією з засад призначення покарання за вчинені кримінальні правопорушення закон визначає призначення судом покарання, необхідного й достатнього для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Тому, з урахуванням встановленого, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання за вчинений злочин є справедливим і достатнім для ОСОБА_7 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, колегіє суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог обвинуваченого відмовити, а вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26.12.2023, слід залишити без зміни, як такий що узгоджується з вимогами ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26.12.2023, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4