Справа № 522/2503/24
Провадження №1-кс/522/1076/24
УХВАЛА

29 лютого 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000014 від 15.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000014 від 15.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України.

Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000014 від 15.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України.

У ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності на підставі інформаційної довідки № 12-03/21-2 від 12.03.2021, виданої 12.03.2021 ПП «Проект», та рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 20.02.2020 по справі № 509/6332/19 належать нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 61,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

У подальшому, а саме 25.12.2023 на підставі довідки № 1344/23, виданої ТОВ «Одеське бюро технічної інвентаризації», про можливість поділу здійснено поділ вказаного об`єкту нерухомого майна та 26.12.2023 державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 площею 16 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100) та нежитлове приміщення № 2 площею 45,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100), які на праві спільної часткової власності належать ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Також, у ході досудового розслідування встановлено, що державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області ОСОБА_6 . 06.02.2024 внесено відомості про припинення речового права на належні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності вищевказані об`єкти та закрито розділи вказаних об`єктів нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Крім того, 05.02.2024 державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області припинено речове право ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 101 та зареєстровано право власності на нежитлові приміщення весільного салону площею 61,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_7 , про що відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено 06.02.2024.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для проведення державної реєстрації права власності стала постанова Одеського апеляційного суду від 30.11.2023 по справі № 521/10694/19.

Відповідно до вказаної постанови суду позов ОСОБА_7 задоволено частково, витребувано з незаконного володіння ОСОБА_5 та ОСОБА_4 нежитлові приміщення весільного салону за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Верховного суду від 06.02.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 та зупинено дію постанови Одеського апеляційного суду від 30.11.2023 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі:

1) знищення об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості;

2) поділу, об`єднання об`єктів нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна;

3) виключення об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з проектної документації на будівництво у зв`язку із змінами проектної документації на будівництво;

4) скасування державної реєстрації земельної ділянки;

5) набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ;

6) визнання прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання Міністерством юстиції України рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ, - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

З огляду на викладене, державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області ОСОБА_6 рішення про закриття розділів об`єктів нерухомого майна: нежитлове приміщення АДРЕСА_2 площею 16 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100) та нежитлове приміщення № 2 площею 45,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100), які на праві спільної часткової власності належать ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прийнято у порушення ст. 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за відсутності підстав для прийняття рішення про закриття відповідних розділів.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для відмови в державній реєстрації прав є:

- подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

- наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Так, зі змісту постанови Одеського апеляційного суду від 30.11.2023 по справі № 521/10694/19 неможливо встановити яких об`єктів нерухомого майна вона стосується, оскільки не зазначено площу об`єкту, не вказано реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна тощо.

Крім того, як вже вище було зазначено, ухвалою Верховного суду від 06.02.2024 зупинено дію вказаної постанови до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Крім того, відповідно до даних Державного реєстру речових прав не нерухоме майно наявне зареєстроване право власності на три об`єкти нерухомого майна, а саме - нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 61,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), нежитлове приміщення АДРЕСА_2 площею 16 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100) та нежитлове приміщення № 2 площею 45,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 100), що створені в результаті його поділу, що вказує на наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами.

Незважаючи на викладене, державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області ОСОБА_6 за наявності підстав для відмови у державній реєстрації прав, у порушення ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за наявності ухвали Верховного суду від 06.02.2024 про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 30.11.2023 прийнято рішення про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення весільного салону площею 61,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_7 .

Щодо нежитлових приміщень весільного салону загальною площею 61,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), то вказаний об`єкт є речовим доказом у кримінальному провадженні, тобто містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, наявні підстави вважати, що нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 61,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101), які згідно даних Державного реєстру речових прав не нерухоме майно на праві приватної власності належить ОСОБА_7 є предметом злочину.

Враховуючи викладене, прокурор просить слідчого суддю винести ухвалу про накладення арешту на майно, а саме - на нежитлові приміщення весільного салону загальною площею 61,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101) із забороною проведення будь-яких реєстраційних дій.

У судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1частини другої статті 170цього Кодексу); 3)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність(якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Слідчим суддею встановлено, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки у ньому належним чином не мотивовано мету та підстави накладення арешту на вищевказане майно, яке доказове значення має саме це майно у даному кримінальному провадженні.

У клопотанні прокурор як підставу накладення арешту зазначив лише те, що невстановлені особи можуть здійснити відчуження вищевказаної квартири.

Таким чином, у даному випадку накладення арешту на майно не відповідатиме принципу розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000014 від 15.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362 КК України, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1