Справа № 405/1795/24
провадження № 1-кс/405/795/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2024 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 лютого 2024 року №0000079 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, українцю, уродженцю смт. Добровеличківка Добровеличківського району Кіровоградської області, із середньою-спеціальною освітою, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

В обгрунтування клопотання слідчий вказав, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000079 від 29.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України.

Під час досудового розслідування, було встановлено, що 28.02.2024 до чергової частини ВП № 2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в області надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 жительки АДРЕСА_2 про те, що з 26.02.2024 її батько ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 житель АДРЕСА_3 не виходить на звязок.

29.02.2024 за вказаним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000079 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

01.03.2024 під час проведення пошукових заходів поблизу с. Міжколодяжне, Новоукраїнського району неподалік від траси М-13 працівниками поліції виявлено труп безвісти зниклого ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями у вигляді вогнепальних поранень.

Також було встановлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спільно з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в складському приміщенні, що розташоване по АДРЕСА_1 , яке фактично належить ОСОБА_9 , незаконно зберігають вогнепальну зброю та вибухові речовини.

01.03.2024 за вказаним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Крім того було встановлено, що ОСОБА_9 , військовослужбовець, призваний за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_5 , проходить військову службу на посаді санітара медичного пункту батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, в період з початку проходження служби за мобілізацією разом з невстановленими посадовими особами військової частини НОМЕР_1 здійснили викрадення зброї та боєприпасів, а саме: 83 гранати (Ф1 - 79 шт., М67- 2 шт., М50 - 1 шт.; саморобна - 1 шт.), деталі до 5 екземлярів автоматичної зброї, 4 магазини до автоматичної зброї з набоями, ручний протитанковий гранатомет РПГ 7, постріли ВОГ - 3 шт., запали до гранат УЗРГМ - 14 шт., 3 гранатометні постріли ПГ 7с; 3 - ПГ7Л; 7 - ОГ7Л; 9 порохових зарядів до гранатометних пострілів, 1 набій 5.45 мм., 2 металеві ящика з набоями 5.45 мм. по 1080 шт. кожен.

02.03.2024 за вказаним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

02.03.2024 постановою прокурора матеріали досудових розслідувань за № 0000079 від 29.02.2024, № 0000082 від 01.03.2024 та №0000050 від 02.03.2024 було об`єдано в одне провадження під єдиним номером 0000079.

Крім того було встановлено, що 01.03.2024 в 14.15 год. під час проведення працівниками поліції, огляду місця події на території складських приміщень по АДРЕСА_1 , власник приміщень ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 житель АДРЕСА_4 , самостійно підірвав себе гранатою, вчинивши таким чином самогубство.

02.03.2024 вказаним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

09.03.2024 постановою прокурора матеріали досудових розслідувань за № 0000079 від 29.02.2024 та № 0000085 від 02.03.2024 було об`єдано в одне провадження під єдиним номером 0000079.

Крім того, під час досудового розслідування за вказаними фактами також було встановлено, що 26.02.2024 у період часу з 12 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв. більш точного часу досудовим розслідуванням на даний час не встановлено, ОСОБА_4 разом зі своїм знайомими ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який являється діючим військовослужбовцем військової служби за мобілізацією будучи на посаді санітара батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 у званні солдата та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували на території складського приміщення, належного ОСОБА_9 розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали алкогольні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв ОСОБА_9 пригадав та розповів присутнім, що від свого сина ОСОБА_10 , йому стало відомо, що ОСОБА_8 , напередодні відвідував дане складське приміщення, де в присутності ОСОБА_10 говорив, про те, що наявне на складі майно, краще продати, а грошові кошти спрямувати на потреби Збройних сил України.

Вказана ситуація та поведінка ОСОБА_8 сильно розлютила ОСОБА_9 з ОСОБА_4 , та здалася їм занадто зухвалою та самовпевненою, через що ОСОБА_9 та ОСОБА_4 вирішили покарати ОСОБА_8 .

З цією метою ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 може чинити супротив та в подальшому втекти, вирішили позбавити ОСОБА_8 такої можливості, для чого діючи умисно та цілеспрямовано, за попередньою змовою групою осіб, проти волі потерпілого ОСОБА_8 , з метою подолання подальшого опору останнього та безперешкодного застосування до нього фізичного та психологічного насильства, проявляючи агресію посилену станом алкогольного сп`яніння, із застосуванням сили схопили ОСОБА_8 , та зв`язавши руки останнього за спиною, одягнувши на його голову мішок, з використанням підручних засобів, прив`язавли потерпілого під руки, до електричної лебідки (крану), яка знаходиться в складському приміщенні та в подальшому способом небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що супроводжувалось нанесенням тілесних ушкоджень та психологічного тиску, спричиняючи ОСОБА_8 сильний фізичний біль та страждання, підняли ОСОБА_8 на лебідці високо над землею. Після чого почали вимагати у останнього пояснення з приводу цілей його перебування у даному приміщенні напередодні.

ОСОБА_8 , в свою чергу відчуваючи нестерпний біль та страждання, прохав опустити його на землю та надати можливість пояснитися, перед ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , на що останні ніяк не відреагували та продовжували знущатися над потерпілим, вимагаючи пояснити, свій вчинок.

В подальшому ОСОБА_9 , розуміючи, що ОСОБА_8 не бажає надавати будь-які пояснення та не хоче визнавати своєї провини перед ним, вирішив вчинити вбивство останнього.

З цією метою ОСОБА_9 , перебуваючи в тому ж місці у той же час, продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання смерті ОСОБА_8 , діючи умисно та цілеспрямовано взявши до рук не встановлену на даний час вогнепальну зброю та обравши її знаряддям для вчинення вбивства ОСОБА_8 , проявляючи агресію посилену станом алкогольного сп`яніння по відношенню до потерпілого, здійснив не менше 3 пострілів в область життєво важливих органів голови та тулубу ОСОБА_8 .

В результаті отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 помер на місці події.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на приховування слідів скоєного ОСОБА_9 злочину та уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 допоміг та сприяв ОСОБА_9 у знищенні доказів вбивства та приховуванні трупу ОСОБА_8 шляхом замивання слідів крові ОСОБА_8 , перенесення та подальшого приховування трупу потерпілого ОСОБА_8 та знищення знаряддя вчинення кримінального правпорушення.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_4 та ОСОБА_9 вважали за необхідне, останні з місця скоєння злочину зникли.

Крім того, 26.02.2024 у період часу з 12 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв. більш точного часу досудовим розслідуванням на даний час не встановлено, ОСОБА_4 разом зі своїм знайомими ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 який являється діючим військовослужбовцем військової служби за мобілізацією будучи на посаді санітара батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 у званні солдата та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували на території складського приміщення, належного ОСОБА_9 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали алкогольні напої.

Під час вживання алкогольних напоїв ОСОБА_9 пригадав та розповів присутнім, що від свого сина ОСОБА_10 , йому стало відомо, що ОСОБА_8 , напередодні відвідував дане складське приміщення, де в присутності ОСОБА_10 говорив, про те, що наявне на складі майно, краще продати, а грошові кошти спрямувати на потреби Збройних сил України.

Вказана ситуація та поведінка ОСОБА_8 сильно розлютила ОСОБА_9 та ОСОБА_4 та здалася їм занадто зухвалою та самовпевненою, через що ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , вирішили покарати ОСОБА_8 .

З цією метою ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 може чинити супротив та в подальшому втекти, вирішили позбавити ОСОБА_8 такої можливості та заподіяння ОСОБА_8 сильного фізичного болю, морального страждання, в тому числі примусу останнього до визнання своєї провини, діючи умисно та цілеспрямовано, за попередньою змовою групою осіб, проти волі потерпілого із застосування до ОСОБА_8 фізичного насильства, проявляючи агресію посилену станом алкогольного сп`яніння, схопили ОСОБА_8 та з використанням підручних засобів зв`язавши руки останнього за спиною та одягнувши на голову мішок, прив`язали потерпілого під руки, до електричну лебідки (крану), яка знаходиться у вказаному складському приміщенні після чого підняли його високо над землею.

ОСОБА_8 , будучи піднятим на лебідці високо над землею, відчуваючи нестерпний біль та страждання, прохав, опустити його на землю та надати можливість пояснитися, перед ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , на що останні ніяк не відреагували та продовжували знущатися над потерпілим, спричиняючи останньому сильний фізичний біль, та страждання, вимагаючи від потерпілого визнавати своєї провини перед ними.

В подальшому ОСОБА_9 , розуміючи, що ОСОБА_8 не бажає надавати будь-які пояснення та не хоче визнавати своєї провини перед ним, вирішив вчинити вбивство останнього.

З цією метою ОСОБА_9 , перебуваючи в тому ж місці у той же час, продовжуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання смерті ОСОБА_8 , діючи умисно та цілеспрямовано взявши до рук не встановлену на даний час вогнепальну зброю та обравши її знаряддям для вчинення вбивства ОСОБА_8 , проявляючи агресію посилену станом алкогольного сп`яніння по відношенню до потерпілого, здійснив не менше 3 пострілів в область життєво важливих органів голови та тулубу ОСОБА_8 .

В результаті отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 помер на місці події.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на приховування слідів скоєного ОСОБА_9 злочину та уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 допоміг та сприяв ОСОБА_9 у знищенні доказів вбивства та приховування тіла ОСОБА_8 .

Виконавши всі дії, які ОСОБА_4 та ОСОБА_9 вважали за необхідне, для знищення та приховування слідів скоєних злочинів, останні з місця скоєння злочину зникли.

Таким чином в ході проведення слідчих (розшукових) дій було встановлено, що у вчиненні криміналних правопорушень, передабачних ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий в клопотанні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід - тримання під вартою, посилаючись на обґрунтування пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість їх запобіганню, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор у судовому засіданні надав пояснення, згідно з якими клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник вважав, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення є не доведеними, а пред`явлена підозра необгрунтована.

Підозрюваний у судовому засіданні надав пояснення, згідно яких не заперечував щодо задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0000079 від 29.02.2024 за підозрою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 410 КК України (а.к. 8- 10 витяг з ЄРДР). 19.03.2024 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 вручене письмове повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч.2 ст.127 КК України (а.к. 117-121).

19.03.2023 о 14 год. 19 хв. ОСОБА_4 затримано на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2024 про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу до Ленінського районного суду м. Кіровограда для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст.191 КПК України затримана на підставі ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

20.03.2024 ОСОБА_4 доставлено до Ленінського районного суду м. Кіровограда.

Щодо обґрунтованості підозри:

Слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч.2 ст.127 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується рапортом чергового ВП № 2 (смт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровограсдькій області, про надходження заяви від ОСОБА_7 про те, що її батько ОСОБА_8 на протязі 2-х днів не виходить на зв`язок (а.к. 11), протоколом огляду місця події від 01.03.2024, а саме складського приміщення яке належить ОСОБА_9 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.к. 18-34), рапортом чергового ВП АДРЕСА_5 , про надходження повідомлення про виявлення трупу ОСОБА_8 неподалік траси М-13 (а.к. 12), протоколом огляду місця події від 01.03.2024, а саме ділянки місцевості розташованої на автодорозі Е584 сполученням «Кропивницький Платоново», де під час огляду місцевості було виявлено труп ОСОБА_8 зі тілесними ушкодженнями в області голови та грудної клітини (а.к. 35-41), лікарським свідоцтвом про смерть на ім`я ОСОБА_8 , відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_8 є забій головного мозку, перлом кісток склепіння і основи черепу, вогнепальне поранення голови, напад з метою вбивства з використанням вогнепальної зброї (а.к. 45-46), протоколом огляду місця події від 02.03.2024, під час якого в приміщенні моргу «КНП Добровеличкувська лікарня» (а.к. 42-44), протоколом допиту свідка ОСОБА_12 (а.к.56-57), протоколом допиту свідка ОСОБА_13 (а.к.58-59), протоколом допиту свідка ОСОБА_9 (а.к. 63-68), протоколом допиту свідка ОСОБА_4 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 (а.к. 60-61), протоколами допиту потерпілої ОСОБА_15 (доньки ОСОБА_8 ), свідка ОСОБА_16 (доньки ОСОБА_8 ) (а.к.50), допиту свідка ОСОБА_17 , протоклом огляду місця події від 01.03.2024 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 (а.к. 68-73), протоколом тимчасового доступу до речей та документів (а.к. 74-91), протоколом допиту свідка а.к. 92-95), протоколом перегляду відеозапису за участі свідка (а.к. 96-100), повідомленням про підозру (а.к.117-121).

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 146, ч.2 ст.127 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 146 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Так, кримінальні правопорушення в яких підозрюється ОСОБА_4 відноситься до злочинів проти життя та здоров`я особи та проти волі, честі та гідності особи.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, суд приходить до переконання, що враховуючи: характер кримінального правопорушення, його тяжкість, обізнаність підозрюваного про коло свідків у справі, резонанс справи є всі підстави для висновку, що в даному випадку суспільний інтерес перевалює над презумпцією невинуватості і виправдовує такий спосіб втручання в особисту свободу особи, як застосування тримання під вартою.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Воляник проти України» від 02 жовтня 2014 року зазначено, що допустимими для взяття й утримання особи під вартою є наявність таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Перевіряючи доводи прокурора та слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, на даний час існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду, так як підозрюваному вручено повідомлення про підозру у скоєнні тяжкого злочину за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також у разі направлення до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , останній, маючи для цього всі можливості, зможе виїхати на непідконтрольні Україні на даний час території, що також підвереджується показами самого ОСОБА_4 відповдіно до яких він їздить в рейси та працює водієм на компанії ТОВ «ІНТЕК», яка займається роздрібною торгівлею пальним).

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, у рішенні ЄСПЛ по справі "Бессієв проти Молдови" суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні прокурора обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обґрунтованим ризик переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення які на даний час не встановлені органом досудового розслідування, в тому числі не встановлено місцезнаходження мобільного терміналу потерпілого ОСОБА_8 , а також знаряддя вчинення вбивства останнього вогнепальної зброї, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, так як підозрюваний отримав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додатки до нього, серед яких маються процесуальні документи, які містять анкетні дані, адреси проживання та іншу контакту інформацію про свідків, які проживають в одному населеному пункті із підозрюваним та які надали покази, які мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, що дає підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на вказану категорію осіб, з метою зміни чи відмови від наданих нимим показів, що зокрема також підтверджується зібраними у кримінальному провадженні на даний час доказами та обставинами вчиненого відносно ОСОБА_8 злочину.

Оцінюючи обґрунтованість даного ризику, слідчий суддя виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то слідчий суддя погоджується з тим, що доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

?перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто вводити слідство в оману, в тому числі ухилятись від викликів слідчого, прокурора та суду, в тому числі укривати від слідства та суду дійсні обставини та мотиви скоєння тяжкого злочину та обставин необхідні для встановлення істини у провадженні, що підвереджується показами самого ОСОБА_4 який схильний до зміни показів, та приховуванні від органу досдувого розслідування обставин і фактів, які мають значення для кримінального провадження.

?вчиняти нові кримінальні правопорушення, так як ОСОБА_4 вчинив злочини пов`язаний із застосування насильства над людиною, вчинені способом, небезпечним для життя та здоров`я особи, що свідчить про жорстокість та зухвалість особи підозрюваного, а також те, що вказаний злочини відносяться до категорії тяжких, за які в тому числі передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років позбавлення волі, може свідчити про можливість та реальність настання вказаного ризику, у випадку застосування до ОСОБА_4 , запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КК України.

Крім того, слідчий суддя відзначає, що переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, стороною захисту не надано суду.

Разом з тим, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, як того вимагають положення ст. 178 КПК України.

Таким чином, під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_4 та ризики, передбачені п.п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства» запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України і його належної поведінки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У рішенні від 26.06.1991, справа «Лательє до Франції», зазначено, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, та є обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При цьому слідчий суддя, оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнає за реальну небезпеку можливість її ухилення від правосуддя та неможливість запобігання наявному ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за вказаних обставин справи, серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючих даних на підозрюваного, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому усі наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, строком на 60 днів.

З урахуванням зазначеного клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто з 14 год. 19 хв. 19.03.2024 до 14 год. 19 хв. 17.05.2024.

Строк дії ухвали визначити до 14 год. 19 хв. 17.05.2024.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_18