Справа № 496/1373/24
Провадження № 1-кс/496/710/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання дізнавача СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000199 від 22.02.2024 року, за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, яке обґрунтовано тим, що 21.02.2024 р. до ЧЧ Одеського РУП №2 надійшло телефонне повідомлення зі спец-лінії 102 про те, що 21.02.2024 о 16:03 за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, 49 км автодороги «Одеса-Рені», на пункті пропуску «Маяки», громадянин ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , працівникам СБУ пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 17.10.2023р. та довідку ВЛК № 3553 від 17.10.2023р. видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на своє ім`я з явними ознаками підробки. В подальшому, на підставі вищевказаного повідомлення про скоєне кримінальне правопорушення слідчим СВ ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_7 21.02.2024 р. у період часу 18 год. 55 хв. по 19 год. 05 хв., за участі з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено огляд місця події на території контрольно - прикордонного посту « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований на ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в ході якого виявлено та вилучено: довідка ВЛК № 3553 від 17.10.2023 р. видана ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 17.10.2023 р. видане ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вищевказані вилучені документи під час проведення зазначеного вище огляду місця події запаковано до сейф пакету Національної поліції України за № ЕХР0203273.

Вилучене майно, а саме тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 17.10.2023 р. та довідка ВЖ № 3553 від 17.10.2023 р. видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім`я ОСОБА_6 належало та знаходилося у ОСОБА_6 .

Допитаний в якості свідка - співробітник СБУ ОСОБА_8 пояснив, що 21.02.2024 р. за адресою: Одеська обл. Одеський р-н с. Маяки 49 км Одеса - Рені було на пункті пропуску під час перевірки документів у ОСОБА_6 , який пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на його ім`я, під час перевірки було встановлено, що вказані документи мають ознаки підробки, а саме, при огляді співробітником СБУ наданих документів встановлено, що на ТПВ відсутній штрих код разом з засвідченим підписом уповноваженої посадової особи РТЦК та СП та гербовою печаткою, а також відсутня печатка ЗНЯТО з надписом « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Вилучене майно необхідне органу досудового розслідування з метою подальшого призначення у кримінальному провадженні судової експертизи.

Прохальна частина клопотання містить вимогу про слухання справи за відсутності дізнавача та прокурора.

Представник власника документів ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 в судове засідання заперечував проти накладання арешту на документи, з підстав отримання ним відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_5 про отримання ОСОБА_6 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 17.10.2023 р. та довідки ВЛК № 3553 від 17.10.2023 р.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

В судовому засіданні досліджено відповідь на запит адвоката від 22.02.2024 року, відповідно якої, начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомив, що дійсно ОСОБА_6 отримав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 17.10.2023 р. та довідку ВЛК № 3553 від 17.10.2023 р.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на вищевказане, слідчий суддя вважає, що тимчасово вилученні довідка ВЛК № 3553 від 17.10.2023 видана ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та тимчасове посвідчення військовозобов?язаного серії НОМЕР_1 від 17.10.2023 р. видане ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідають вимогам ст. 98 КПК України, оскільки вказані документи є дійсними, та не можуть бути речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000199 від 22.02.2024 року, за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України залишити без задоволення.

Негайно повернути документи, які виявлені та вилучені під час огляду місця події, який проведено 21.02.2024 р. у період часу 18 год. 55 хв. по 19 год. 05 хв. на території контрольно - прикордонного посту « ІНФОРМАЦІЯ_3 » розташованого на ІНФОРМАЦІЯ_4 ), а саме: довідку ВЛК № 3553 від 17.10.2023р. видана ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та тимчасове посвідчення військовозобов?язаного серії НОМЕР_1 від 17.10.2023 р. видане ІНФОРМАЦІЯ_2 на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - власнику.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено 29 лютого 2024 року о 15:00 годинні в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області в кабінеті № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1