ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/8154/21 Номер провадження 11-кп/814/331/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора обвинуваченого захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000520 від 11.10.2021, за апеляційною скаргою прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_9 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.11.2021 відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 23.04.2021 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України на 100 годин громадських робіт,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.389 КК України на 3 місяці арешту.

За вироком суду встановлено що, ОСОБА_7 , засуджений 23.04.2021 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт. Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.04.2021 набрав законної сили 09.08.2021 та 19.08.2021 прийнятий до виконання Слобідським районним відділом філії Державної установи «Центр пробацїї» в Харківській області.

22.09.2021 громадянин ОСОБА_7 прибув до уповноваженого органу з питань пробації де йому були роз`яснені порядок та умови виконання покарання у виді громадських робіт, а також відповідальність за ухилення від відбування покарання, про що він надав підписку та письмове пояснення, в якому зазначив, що на даний час не працює та йому нічого не заважає відпрацьовувати 100 годин громадських робіт. Цього ж дня останній отримав направлення до відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області для відпрацювання 100 годин громадських робіт, в якому зазначено початок відбування покарання з 23.09.2021.

Незважаючи на неодноразові виклики, ОСОБА_7 в період з 23.09.2021 до теперішнього часу, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, умисно не являвся до ВП № 2 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області для відпрацювання покарання у виді громадських робіт без поважної причини.

ОСОБА_7 будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, письмово попередженим про настання кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання, діючи умисно, виконувати вирок суду не став, безпідставно ухилився від відпрацювання громадських робіт, чим не відбув в загальній кількості 100 годин у вересні-жовтні 2021 року та відпрацював 0 годин вказаних робіт.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

За наслідками апеляційного розгляду прокурор просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч.2 ст.389 КК України на 5 місяців арешту. На підставі ч.1 ст.71. ст.72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.04.2021 і остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді 5 місяців 10 днів арешту.

Необхідність ухвалення такого рішення прокурор мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано ст.71 КК України та не приєднано покарання за попереднім вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.04.2021, оскільки останній вчинив новий злочин до повного відбуття покарання за попереднім вироком.

Щодо необхідності призначення більш суворого покарання за вчинене, прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_7 надавалась можливість виправитись без призначення покарання, не пов`язаного з обмеженням його волі, проте останній умисно ухилився від його виконання.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку поданої ним апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України за обставин, викладених у вироку суду та правильність правової кваліфікації його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України; особу обвинуваченого; наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття,), та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Призначене обвинуваченому покарання за ч.2 ст.389 КК України в межах санкції цієї статті є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Підстав для призначення більш суворого покарання у виді 3 місяців арешту, всупереч доводам прокурора, не вбачається.

Разом з тим, доводи прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_7 покарання, а саме - незастосування закону, який не підлягає застосуванню - ст. 71 КК України, є слушними.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 23.04.2021 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України на 100 годин громадських робіт, які він не відпрацював взагалі, тобто ухилився від відбування покарання за вироком. Таки чином, 100 годин громадських робіт є невідбутим покаранням за вирком Фрунзенським районним судом м. Харкова від 23.04.2021.

Тому, оскільки обвинуваченому призначено покарання за попереднім вироком у вигляді громадських робіт, яке повністю не відбуте та його належить відбувати реально, то наведене вказує на необхідінсть застосування до ОСОБА_7 положень ст.71 КК України при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.

Між тим, суд першої інстанції, не застосувавши приписи ст.71 КК України, які підлягали застосуванню, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене вище, оскаржуваний вирок у частині призначення обвинуваченому покарання належить скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Таким чином апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Слобідської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.11.2021 відносно ОСОБА_7 , в частині призначення покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.389 КК України 3 місяці арешту.

На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за Фрунзенського районного судом м. Харкова від 23.04.2021 і остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 місяців 10 днів арешту.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4