Справа № 201/3145/24
Провадження № 1-кс/201/1045/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , погоджене заступником начальника відділу Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінального провадження № 0000746 від 09.03.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 1 ст. 438 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду із погодженим прокурором клопотанням про арешт майна підозрюваного.

В обґрунтування заявленого клопотання посилався на те, що У Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) зазначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту й неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною й не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з вказаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави всього світу, серед яких і Російська Федерація.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії й Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримку миру та стабільності в Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, що укладений між державами СНД, серед яких є Україна та Російська Федерація (далі РФ), держави підтвердили непорушність існуючих кордонів один одного та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їхню непорушність, а також вирішувати усі суперечки, що виникають з питань кордонів і територій, тільки мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо такі виникнуть; не встановлювати з ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій і комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічної, фінансової, військової та іншої допомоги.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі, Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року № 42ФЗ). Відповідно до статей 2 3 зазначеного Договору Російська Федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису й карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований РФ 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької й Луганської областей відноситься до території України.

Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава; Суверенітет України поширюється на всю її територію; Україна є унітарною державою; Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною; Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу; На території України забороняється створення й функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом; На території України не допускається розташування іноземних військових баз; Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України; Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей; Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Статтями 132-134 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища й села.

Згідно з вимогами ст. ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

У березні-квітні 2014 року у м. Луганськ та в інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств РФ, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Луганської області та порушення територіальної цілісності України.

Внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, приблизно в березні-квітні 2014 року захоплено та окуповано м. Луганськ, а також інші міста та населенні пункти Луганської області.

У подальшому в окремих містах та районах Луганської області, всупереч законодавству України, 11.05.2014 проведено незаконний референдум з питання «Про підтримку акту про державну самостійність Луганської Народної Республіки», за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «Луганська Народна Республіка» (далі «ЛНР»).

Надалі представниками самопроголошеної «ЛНР», які контролюються окупаційною адміністрацією Російської Федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські (так звані «органи державної влади «ЛНР») та силові органи, а також здійснено захоплення державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та інших об`єктів на окремій тимчасово окупованій території Луганської області.

24.02.2022 Російською Федерацію здійснено відкрите повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України (№ 133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, №757/2022від07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023) із затвердженням відповідними Законами України.

З 23.09.2022 по 27.09.2022 на усій тимчасово окупованій території Луганської області та на так званих «закордонних дільницях» на території РФ проведено незаконний референдум з питання «входження Луганської Народної Республіки до складу Російської Федерації на правах суб`єкта Російської Федерації».

30 вересня 2022 року підписано «Договор между Российской Федерацией и Луганской Народной Республикой о принятии в Российскую Федерацию Луганской Народной Республикой и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта» (мовою оригіналу), який був ратифікований «Федеральным законом от 04 октября 2022 года № 373-ФЗ, вступил в силу 5 октября 2022 года письмо МИД России от 05.10.2022 № 19696/дп» (мовою оригіналу). Внаслідок чого з листопада 2022 року розпочалася перереєстрація та створення нових незаконних органів державної влади так званої «ЛНР», правоохоронних органів тощо, як суб`єкта РФ.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Луганської області опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів Російської Федерації на території Луганської області так званої «ЛНР», яка Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015, Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 та наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» № 309 від 22.12.2022 визнана тимчасово окупованою територією.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у листопаді 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, знаходячись на тимчасово окупованій території м. Луганськ, переслідуючи особисті інтереси, керуючись ідеологічними мотивами, маючи умисел на здійснення всебічної підтримки окупаційної влади та здійснення співпраці з державою-агресором, його окупаційною адміністрацією та реалізуючи його, вступила в злочинну змову з представниками окупаційної держави - РФ та представниками так званої «ЛНР», отримавши від них пропозицію на зайняття посади начальника штабу регіонального відділення Всеросійського дитячо-юнацького військово-патріотичного суспільного руху «Юнармія» в «ЛНР».

Громадянка України ОСОБА_5 , у листопаді 2022 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, діючи з особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної держави - РФ та представників так званої «ЛНР», зайняла посаду начальника штабу регіонального відділення Всеросійського дитячо-юнацького військово-патріотичного суспільного руху «Юнармія» в «ЛНР». Відповідно до п. 2.1 та п. 2.2 Статуту «Всеросійського дитячо-юнацького військово-патріотичного суспільного руху «Юнармія» основними цілями та завданнями руху є: участь у реалізації державної молодіжної політики Російської Федерації; реалізація державної політики в галузі виховання (у тому числі військово-патріотичного) підростаючого покоління; надання сприяння у підготовці громадян Російської Федерації до військової служби та формування у молоді готовності, та практичної спроможності до виконання громадянського обов`язку, та конституційних обов`язків щодо захисту Вітчизни; вивчення історії країни та військово-історичної спадщини Вітчизни, розвиток краєзнавства, розширення знань про історію та видатних людей «великої» та «малої» Батьківщини; формування позитивної мотивації у молодих людей до проходженню військової служби та підготовки молоді до служби у Збройних Силах Російської Федерації, а також підвищення в суспільстві (насамперед, серед молоді) авторитету та престижу військової служби; організація заходів для зміцнення єдності та спільності серед юнармійців; здійснення діяльності у сфері сприяння добровільності тощо. Статтею 15 Закону «Про систему патріотичного виховання громадян Луганської Народної Республіки» передбачено інформаційне забезпечення системи патріотичного виховання, затвердження патріотизму, готовності до гідного служіння Вітчизні як найважливіших цінностей у свідомості та почуттях громадян, активне використання елементів та ідей патріотичного виховання у засобах масової інформації у процесі здійснення виховної діяльності з усіма категоріями громадян за активної участі соціальних та державних інститутів.

Реалізуючи свій злочинний умисел на здійснення всебічної підтримки окупаційної влади та здійснення співпраці з державою-агресором, його окупаційною адміністрацією, ОСОБА_5 з листопада 2022 року та по теперішній час здійснює інформаційну діяльність в медіа-просторі регіону Луганської області спрямовану на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації, збройних формувань.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника штабу регіонального відділення Всеросійського дитячо-юнацького військово-патріотичного суспільного руху «Юнармія» в «ЛНР», у квітні 2023 року прийняла участь в організації та особисто передала гуманітарну допомогу військовослужбовцям 2 Армійського корпусу «ЛНР». Після цього ОСОБА_5 надала інтерв`ю засобам масової інформації під час якого зазначила, що вона переказує вітання від всіх Юнармійських загонів Російської Федерації й передає допомогу зібрану регіональним штабом «Юнармії» Московської області. Таким чином, остання звернула увагу населення на тимчасово окупованій території Луганської області на важливість підтримання військовослужбовців ЗС РФ усіма категоріями громадян, чим окрім іншого, сприяє формуванню позитивної мотивації у молодих людей до проходженню військової служби у Збройних Силах Російської Федерації.

Разом з тим, ОСОБА_5 , у січні 2023 року організувала у м. Сорокине Луганської області (колишня назва м. Краснодон) урочисту посвяту в ряди Всеросійського дитячо-юнацького військово-патріотичного суспільного руху «Юнармія» учнів Станице Луганської гімназії. У інтерв`ю засобу масової інформації «ЛУГАНЬМЕДІА», ОСОБА_5 зазначає, що 33 учні стали «Юнармійцями», а також, що це вже другий загін на територіях, які визволені минулим літом «Луганською Народною Республікою». Тим самим, остання акцентувала увагу населення на тимчасово окупованій території Луганської області щодо виховання (у тому числі військово-патріотичного) підростаючого покоління, надання сприяння у підготовці громадян Російської Федерації до військової служби та формування у молоді готовності, та практичної спроможності до виконання громадянського обов`язку, та конституційних обов`язків щодо захисту Вітчизни.

Окрім того, ОСОБА_5 здійснюючи інформаційну діяльність у співпраці з державою-агресором на території тимчасово окупованої Луганської області неодноразово надавала відеоінтерв`ю телеграм-каналу та групі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » прес-центру Народної міліції «ЛНР», які 01 лютого 2023 року перейменовані в «Сини Вітчизни», а також Державному унітарному підприємству так званої Луганської Народної Республіки «ЛУГАНЬМЕДІА», офіційному сайту з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на якому окрім новин, публікуються закони та підзаконні нормативно-правові акти так званої «Луганської Народної Республіки» та прес-службі «Міністерства культури, спорту й молоді « ІНФОРМАЦІЯ_3 » тощо.

19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі ЗС РФ), яке керівники РФ назвали переміщенням військових підрозділів у межах звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території АРК і

м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно з цим, протягом березня-квітня 2014 року під безпосереднім керівництвом, контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих РФ, взяли під контроль будівлі, у яких були розташовані органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьк створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганськ терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які досі функціонують.

Внаслідок військових дій у період із травня по серпень 2014 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації РФ окремих територій України є 19.02.2014. Автономна республіка Крим та м. Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20.02.2014. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими РФ (зокрема окупаційною адміністрацією РФ) починаючи з 07.04.2014, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24.02.2022, президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього близько четвертої години ранку того ж дня ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 Наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ) тощо.

Відповідно до статті 2 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (далі - Конвенція), вона застосовується до всіх випадків оголошення війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жоден збройний спротив.

Таким чином, із 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією РФ проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Відповідно до статті 4 Конвенції, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Крім того, статтею 13 Конвенції визначено, що положення частини II (Загальний захист населення від деяких наслідків війни) стосуються всього населення країн, які перебувають у конфлікті, без будь-якої дискримінації за ознакою, зокрема, раси, національності, релігійних або політичних переконань, і спрямовані на полегшення страждань, спричинених війною.

Згідно зі статтею 27 Конвенції, особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, які перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

Відповідно до статті 51 Конвенції окупаційна держава не має права примушувати осіб, які перебувають під захистом, служити в її збройних чи допоміжних силах. Забороняється будь-який тиск чи пропаганда, спрямовані на забезпечення добровільного вступу на військову службу.

У порушення зазначених норм міжнародного гуманітарного права, з метою забезпечення успішності призовних кампаній і добровільного вступу в її армію, держава - окупант РФ упроваджує й реалізує комплексні програми так званого «військово-патріотичного виховання», а також пропаганду служби в армії РФ шляхом забезпечення загальної орієнтації позитивного ставлення в навчальних закладах на тимчасово окупованій території Луганської області до проходження військової служби в лавах ЗС РФ.

За ініціативою Міністра оборони РФ ОСОБА_6 . 29 жовтня 2015 року Президентом РФ ОСОБА_7 підписано указ про створення «Юнармії». Рух мав об`єднати всі організації, органи, що займаються допризовною підготовкою громадян. Структура руху має прив`язку до місць дислокації військових частин, військово-учбових закладів, інфраструктури загальноросійської громадсько-державної організації « ІНФОРМАЦІЯ_4 » - мовою оригіналу (далі ДОСААФ) та Центрального спортивного клубу армії (далі - ЦСКА). Рух « ІНФОРМАЦІЯ_5 » 29 липня 2016 року отримав державну реєстрацію, і з цього моменту організація отримала свій прапор, емблему та стала юридичною особою. Рух почав свою офіційну роботу 01 вересня 2016 року. Для проведення заходів під егідою руху використовується інфраструктура Міністерства оборони РФ, ЦСКА та ДОСААФ.

Співзасновниками «Юнармії» є: ДОСААФ РФ, Ветеранська громадська організація ЗС РФ, а також ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Статуту «ДОСААФ РФ» ця державна організація має, крім іншого, за основну мету та завдання організацію патріотичного (військово-патріотичного) виховання громадян.

Відповідно до пункту 2.2 розділу ІІ Статуту «ДОСААФ РФ» для досягнення вказаних цілей у відповідності із постановою Уряду РФ ця державна організація виконує, крім іншого, таку державну задачу, як патріотичне (військово-патріотичне) виховання громадян.

Згідно з пунктом 3.2 розділу ІІІ Статуту «ДОСААФ РФ» в структуру цієї державної організації входять регіональні (міжрегіональні), місцеві й первинні відділення, філії й представництва «ДОСААФ РФ». Регіональні (міжрегіональні), місцеві й первинні відділення «ДОСААФ РФ» (далі -структурні підрозділи «ДОСААФ РФ») діють на підставі Статуту «ДОСААФ РФ» й не в праві приймати свої статути.

Пунктом 12.6 розділу ХІІ Статуту «ДОСААФ РФ» передбачено, що джерелами фінансування цієї державної організації, поряд з іншими, є кошти, що виділяються з федерального бюджету РФ, бюджетних суб`єктів РФ, місцевих бюджетів, кошти федеральних органів виконавчої влади на виконання державних завдань і спів-виконання цільових програм.

На відділення «ДОСААФ РФ» покладено наступні державні завдання:

1) патріотичне (військово-патріотичне) виховання громадян;

2) підготовка громадян по військово-обліковим спеціальностям;

3) розвиток авіаційних і технічних видів спорту;

4) участь у розвитку фізичної культури і військово-прикладних видів спорту;

5) льотна підготовка курсантів льотних освітніх установ професійної освіти, підтримка належного рівня натренованості льотного і інженерно-технічного складу, а також виконання інших видів авіаційних робіт;

6) участь в підготовці до військової служби громадян, що перебувають у запасі;

7) підготовка спеціалістів масових технічних професій і розвиток технічної творчості;

8) участь в ліквідації наслідків стихійних лих, аварій, катастроф і інших надзвичайних ситуацій;

9)утримання об`єктів інфраструктури «ДОСААФ РФ» з метою виконання задач в період мобілізації й у військовий час.

«ДОСААФ РФ» є одним з засновників Всеросійського дитячо-юнацького військово-патріотичного громадського руху «Юнармія».

28 травня 2016 року прийнято Статут «Всеросійського дитячо-юнацького військово-патріотичного суспільного руху «Юнармія».

Відповідно до пункту 2.1. вищевказаного статуту передбачено наступні цілі руху:

- формування у молоді готовності та практичної здатності до виконання громадянського обов`язку та конституційних обов`язків із захисту Батьківщини.

У пункті 2.2. вищевказаного Статуту серед іншого вказано:

- формування позитивної мотивації у молоді до проходження військової служби та підготовки юнаків до служби у Збройних Силах РФ;

- підвищення у суспільстві авторитету та престижу військової служби.

У відповідності до статті 1 «закону» «Про систему патріотичного виховання громадян Луганської Народної Республіки» патріотичне виховання це систематична та цілеспрямована діяльність органів державної влади та організацій щодо формування у громадян високої патріотичної свідомості, готовності до виконання громадянського обов`язку та конституційних обов`язків щодо захисту інтересів Батьківщини.

Згідно зі статтею 4 вищевказаного «закону» так званої «ЛНР» державна політика у сфері патріотичного виховання ґрунтується, окрім іншого, на принципах системно-організованого підходу, що передбачає скоординовану роботу всіх державних та громадських структур із патріотичного виховання громадян.

Статтею 15 «закону» «Про систему патріотичного виховання громадян Луганської Народної Республіки» визначено, що інформаційне забезпечення системи патріотичного виховання передбачає затвердження патріотизму, готовності до гідного служіння Вітчизні як найважливіших цінностей у свідомості та почуттях громадян, активне використання елементів та ідей патріотичного виховання у засобах масової інформації у процесі здійснення виховної діяльності з усіма категоріями громадян за активної участі соціальних та державних інститутів.

Згідно з Положенням «Про Юнармійський загін», затвердженим Головним штабом Всеросійського дитячо-юнацького військово-патріотичного суспільного руху «Юнармія» у 2023 році, основними формами роботи юнармійського загону, окрім іншого є засвоєння додаткових загальноосвітніх програм з профільних направлень підготовки й військово-прикладних видів спорту, участь у заходах військово-професійної орієнтації, участь у військово-пошукових і археологічних експедиціях.

У тексті «Методичних рекомендацій з організації взаємодії регіональних та місцевих відділень ВВПОД «ЮНАРМІЯ» з органами державної влади та органами місцевого самоврядування» від 09.11.2017, зазначається наступне: «Федеральним законом від 28.03.1998 № 53-ФЗ «Про військовий обов`язок та військову службу» встановлено, що рішенням вищої посадової особи суб`єкта РФ (керівника вищого виконавчого органу державної влади суб`єкта РФ) створюється призовна комісія суб`єкта РФ. До неї включаються: вища посадова особа суб`єкта РФ із функцією голови комісії; військовий комісар з функцією заступника голови комісії; представник органу виконавчої влади суб`єкта РФ за освітою; представник міністерства внутрішніх справ, управління (головного управління) внутрішніх справ за суб`єктом РФ та ін. Встановлено включення до складу призовної комісії суб`єкта РФ також представників інших органів та організацій суб`єкта РФ.

Дана модель взаємодії Руху з регіональними виконавчими органами державної влади та органами місцевого самоврядування реалізована більшістю суб`єктів РФ. Керівники (представники) ВВП «ЮНАРМІЯ» включаються до основного та резервного складу призовних комісій суб`єктів. В окремих регіонах вже є досвід розвитку цієї норми. Наприклад, у Республіці Інгушетія рішенням Голови республіки визначено функціональні обов`язки призовної комісії республіки, у тому числі представника регіонального відділення ВВП «ЮНАРМІЯ» (Указ Голови Республіки Інгушетія від 23.03.2017 № 58 (ред. від 20.07.2017) «Про проведення чергового призову на військову службу до Збройних Сил Російської Федерації громадян 1999 року народження, й навіть старшого віку, що втратили право на відстрочку»).

Окрім іншого, у «Методичних рекомендаціях з організації взаємодії регіональних та місцевих відділень ВВПОД «ЮНАРМІЯ» з органами державної влади та органами місцевого самоврядування» від 09.11.2017, рекомендується регіональним та місцевим відділенням руху на території своєї присутності активізувати роботу щодо звернення до відповідних державних та муніципальних структур з пропозицією про включення до складу регіональних та муніципальних призовних комісій представників регіональних та місцевих відділень ВВПОД «ЮНАРМІЯ»; при обґрунтуванні своєї пропозиції спиратися на статутні цілі та завдання руху, серед яких підвищення у суспільстві авторитету та престижу військової служби, формування у молоді готовності та практичної спроможності до виконання громадянського обов`язку та конституційних обов`язків щодо захисту Вітчизни (п. 2.1. Статуту руху), формування позитивної мотивації у молодих людей до проходженню військової служби та підготовки юнаків до служби у ЗС РФ (п. 2.2. Статуту руху); здійснювати підготовку свого представника до роботи у складі регіональних та муніципальних призовних комісій, добиватись наявності у нього таких компетенцій: знання законодавства РФ з питань призову громадян на військову службу, вміння дотримуватись регламенту засідання призовної комісії, здатність вносити пропозиції щодо вдосконалення роботи призовної комісії, в тому числі письмово формулювати свою позицію у протоколі засідання призовної комісії; вміння працювати з особовими справами громадян, які перебувають у запасі; знання основних принципів роботи із зверненнями громадян, здатність кваліфіковано розглядати скарги, заяви громадян, які призиваються на військову службу, членів їх сімей на рішення призовних комісій; здатність проводити роз`яснювальну роботу серед громадян, призваних на військову службу та їх батьків.

За таких обставин убачається, що Загальноросійська громадсько-державна організація «ДОСААФ РФ», Всеросійський дитячо-юнацький військово-патріотичний громадський рух «Юнармія» на території Луганської області, тобто на тимчасово окупованій території України, отримуючи фінансування та оснащення від державних органів РФ, організовують здійснення пропаганди серед місцевого населення Луганської області, а саме дітей та підлітків, на користь добровільного вступу до збройних сил та інших силових відомств країни окупанта РФ шляхом навчання громадян основам військового ремесла, здійснення військово-патріотичного виховання для служби в ЗС РФ та інших силових відомствах РФ, таким чином, порушують заборону, передбачену статтею 51 Женевської Конвенції «Про захист цивільного населення під час війни» від 12 серпня 1949 року, яка набрала чинності для України 03.01.1955.

Достовірно знаючи про тимчасову окупацію РФ території Луганської області, усвідомлюючи нікчемність вищевказаних нормативно-правових актів, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_5 виник умисел на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме на організацію й здійснення пропаганди серед населення Луганської області вступу на військову службу до ЗС РФ та підконтрольних їй збройних формувань.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2022 році, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, знаходячись на тимчасово окупованій території м. Луганськ, переслідуючи особисті інтереси, керуючись ідеологічними мотивами, маючи умисел на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а саме на організацію й здійснення пропаганди серед цивільного населення Луганської області вступу до Збройних Сил та інших силових відомств РФ, реалізуючи його, вступила в злочинну змову з представниками окупаційної держави - РФ та представниками так званої «ЛНР», отримавши від них пропозицію на зайняття посади начальника штабу регіонального відділення Всеросійського дитячо-юнацького військово-патріотичного суспільного руху «Юнармія» в «ЛНР».

У ході проведення чергового засідання Всеросійського дитячо-юнацького військово-патріотичного громадського руху «Юнармія» у листопаді 2022 року ОСОБА_5 затверджено на посаду начальника штабу регіонального відділення «ЛНР».

Реалізуючи свій злочинний умисел на порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, ОСОБА_5 з листопада 2022 року забезпечує здійснення пропаганди, що спрямована на позитивне ставлення до проходження служби в армії РФ серед цивільного населення та пропаганду участі в «Юнармії» - дитячо-юнацькому військово-патріотичному русі під патронажем Міністерства оборони РФ серед дітей, яка окрім іншого, виражається у неодноразових виступах в засобах масової інформації так званої «ЛНР».

Зокрема, на виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , у січні 2023 року організувала у м. Сорокине Луганської області (колишня назва м. Краснодон) урочисту посвяту в ряди Всеросійського дитячо-юнацького військово-патріотичного суспільного руху «Юнармія» учнів Станично-Луганської гімназії. Після чого, в інтерв'ю засобу масової інформації «ЛУГАНЬМЕДІА», ОСОБА_5 звернула увагу на те, що 33 учні стали «Юнармійцями», а також зазначила, що це вже другий загін на територіях, які визволені минулим літом «Луганською Народною Республікою». Тим самим, остання акцентувала увагу населення на тимчасово окупованій території Луганської області щодо виховання (у тому числі військово-патріотичного) підростаючого покоління; надання сприяння у підготовці громадян РФ до військової служби та формування у молоді готовності, та практичної спроможності до виконання громадянського обов`язку, та конституційних обов`язків щодо захисту Вітчизни.

Окрім того, ОСОБА_5 , неодноразово надавала інтерв`ю телеграм-каналу та групі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » прес-центру т. зв. «Народної міліції «ЛНР», які 01 лютого 2023 року перейменовані в «Сини Вітчизни», а також так званому «Державному унітарному підприємству «ЛНР» « ІНФОРМАЦІЯ_6 », офіційному сайту з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якому окрім новин, публікуються закони та підзаконні нормативно-правові акти так званої «ЛНР» та прес-службі «Міністерства культури, спорту й молоді «ЛНР», в яких формувала позитивне ставлення молоді й населення до ЗС РФ.

Разом з тим, ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника штабу регіонального відділення Всеросійського дитячо-юнацького військово-патріотичного суспільного руху «Юнармія» в «ЛНР», у квітні 2023 року взяла участь в організації та особисто передала гуманітарну допомогу військовослужбовцям «Народної міліції 2 АК «ЛНР». Після цього ОСОБА_5 надала інтерв`ю засобам масової інформації, під час якого зазначила, що вона переказує вітання від всіх Юнармійських загонів РФ й передає допомогу зібрану регіональним штабом «Юнармії» Московської області. Таким чином, остання звернула увагу населення на тимчасово окупованій території Луганської області на важливість підтримання військовослужбовців ЗС РФ усіма категоріями громадян, чим окрім іншого, сприяла формуванню позитивної мотивації у молодих людей до проходження військової служби у ЗС РФ.

15 лютого 2024 року слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 1 ст. 438 КК України, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) від ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до інформації, наданої Головним сервісним центром МВС на запит №78/3/3/1495 від 30.01.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , має у власності транспортні засоби: ЗАЗ VIDA, 2012 року випуску, синього кольору, державний номер знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 ; РАФ 22031, 1986 року випуску, білого кольору, державний номер знак НОМЕР_5 , номер кузову НОМЕР_6 .

У поданому клопотанні слідчим зазначено, що у урахуванням вищевикладеного, та враховуючи те, що санкцією ч. 6 ст. 111-1 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , окрім іншого передбачено покарання у вигляді конфіскації майна, є всі підстави для арешту майна з метою можливої подальшої конфіскації майна у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, слідчий просив накласти арешт майно підозрюваної ОСОБА_5 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, у зв`язку з тим, що існує реальна загроза зміни та приховування вказаного майна шляхом зміни його власника, з метою забезпечення арешту майна проводити розгляд даного клопотання без участі власника цього майна підозрюваної у кримінальному провадженні та її представників.

Слідчий у судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, про час та місце його розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна у його відсутність, на його задоволенні наполягав, неприбуття прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З метою забезпечення арешту майна, клопотання розглядається без повідомлення підозрюваної.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання за відсутності осіб, що не з`явилися.

Вивчивши матеріали клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Розглядом клопотання встановлено, що слідчим відділом 3 управління (з дислокації у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування, у кримінальному провадженні № 0000746 від 09.03.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 1 ст. 438 КК України.

15 лютого 2024 року слідчим відділом 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 1 ст. 438 КК України, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № 33 (7693) від ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Доведено, що відповідно до інформації, наданої Головним сервісним центром МВС за №31/3185-3385-2024 від 05.02.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , має у власності транспортні засоби: ЗАЗ VIDA, 2012 року випуску, синього кольору, державний номер знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 ; РАФ 22031, 1986 року випуску, білого кольору, державний номер знак НОМЕР_5 , номер кузову НОМЕР_6 .

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

Вказана норма передбачає можливість накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Санкція ч. 6 ст. 111-1 КК України, за якою зокрема підозрюється ОСОБА_5 , передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Пунктами 4, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу). У положеннях пункту 4 цієї ж статті йдеться про те, що у разі задоволення клопотання слідчий суд, застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, суд зобов`язаний застосовувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, за наявності усіх підстав для арешту майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, шляхом накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

Керуючись ст. ст.117, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000746 від 09.03.2023 із забороною користування, розпорядження та відчуження на рухоме майно підозрюваної ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , а саме транспортні засоби: ЗАЗ VIDA, 2012 року випуску, синього кольору, державний номер знак НОМЕР_3 , номер кузову НОМЕР_4 ; РАФ 22031, 1986 року випуску, білого кольору, державний номер знак НОМЕР_5 , номер кузову НОМЕР_6 .

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1