Справа № 175/7692/23
Провадження № 1-кп/175/436/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000553 від 19.08.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, головного сержанта, стрільця 2 взводу комендантської роти військової частини НОМЕР_1 «Хартія» Національної гвардії України, маючого статус НОМЕР_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимості не маючого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 260 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на посаді головного сержанта 3 взводу оперативного призначення 3 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах, на бойових машинах піхоти) 2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України, у липні 2023 року, перебуваючи на території бойових дій та виконуючи бойове завдання в АДРЕСА_2 , більш точну дату, час та місце кримінальним провадженням не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав, шляхом привласнення знайденого, конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпусом ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху; конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме: споряджений корпусом осколкової оборонної ручної гранати типу РГО, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху; уніфікований запал ручних гранат модернізований типу UZRGM irv промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху; запал типу УДЗ, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, які поклав в наявну при ньому власну солдатську сумку, в якій транспортуючи безпосередньо при собі придбані вибухові речовини та пристрої перемістив їх до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив тим самим носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, які почав зберігати в обраному ним місці - собачому вольєрі за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу до 16-00 год. 18.08.2023.

18.08.2023, в ході відпрацювання працівниками СРПП ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області заяви ОСОБА_6 щодо скоєння відносно неї домашнього насильства з боку її чоловіка ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння будинку АДРЕСА_1 , у період часу з 16:00 год. до 16:13 год., при проведенні огляду за письмовим дозволом власника домоволодіння ОСОБА_4 та в його присутності на запитання працівників поліції стосовно наявності заборонених до обігу речей та предметів указав на собачій вольєр, при огляді якого працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_1 , були виявлені та вилучені: конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпусом ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху; конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпусом осколкової оборонної ручної гранати типу РГО промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху; уніфікований запал ручних гранат модернізований типу UZRGM irv промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху; запал типу УДЗ промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, які ОСОБА_4 носив, зберігав та придбав без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України визнав повністю та показав, що в липні 2023 року брав участь в бойових діях в районі м. Кремінна де знайшов дві бойові гранати та поклав їх до солдатської сумки. Коли виїжджав з ОСОБА_7 до госпіталя забув про них, і згадав лише коли приїхав додому. Думав пізніше повернути гранати до Кремінної, а тому заховав до собачого вольєру подалі від дітей. Згодом до нього додому прийшли співробітники поліції та вилучили гранати. В скоєному щиро розкаюється.

Надані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам судового провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу і стосуються вирішення питання про долю речових доказів та процесуальних витрат.

Таким чином, винуватість ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Аналізуючи вищенаведене суд кваліфікує умисні дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України, тобто придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

При призначенні покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, вчинив тяжкий злочин, обставини його вчинення, наявність обставини, що пом`якшує покарання, відомості про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має постійне місце проживання у м. Підгородне Дніпровського району за яким характеризується задовільно, на теперішній час проходить військову службу та за місцем служби характеризується позитивно, має статус УБД, судимості не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, суд вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Тому, з урахуванням обставини, яка пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що з метою виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 263 КК України в мінімальних межах санкції частини статті у виді позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з усіх обставин справи, з урахуванням позиції обвинуваченого, який у вчиненому розкаявся, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому вважає, що обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд виходить із того, що він є військовослужбовцем, отримав поранення в ході бойових дій, одружений, на утриманні має неповнолітню доньку, має постійне місце проживання, зробив відповідні висновки, а тому суд вважає, що таке покарання є достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи засудженого таке призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст.100 КПК України, а питання щодо скасування арешту майна відповідно до ст.174 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертиз по справі підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 1 (один) рік він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок спливу іспитового строку обчислювати з моменту проголошення вироку суду - 10 квітня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової вибухово-технічної експертизи у розмірі 956,00 грн..

Арешт, накладений ухвалю слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.08.2023 на предмет схожий на «Ф-1» маркування іrv 29173 Т4150 та предмет схожий на «УДЗ» маркування 5398 - скасувати.

Речові докази: згідно Акту №742 від 28.08.2023 знищення (знешкодження) вибухових матеріалів або таких що їх нагадують Управління вибухотехнічної служби ГУНП в Дніпропетровській області (корпуси гранат: Ф-1 - 1 шт., РГО - 1 шт., запали типу: УЗРГМ 1 шт., УДЗ 1 шт.) знищено в ході проведення експертного експеррименту.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до суду апеляційної інстанції через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1