Справа № 754/7318/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2508/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тростянець, Ічнянського району, Чернігівської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Прилуцького міського суду Чернігівської області від 26.05.2006 року за ст.128 КК України, із застосуванням 69 КК України, до покарання у виді громадських робіт 100 годин;

- вироком Прилуцького міського суду Чернігівської області від 26.02.2008 року за ч.2 ст.389, ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до 3 років 10 днів позбавлення волі;

- вироком Ковпаківського міського суду м. Суми від 11.06.2009 року за ст.391 КК України, із застосуванням 71 КК України, до 4 років 4 місяців 15 днів позбавлення волі;

- вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.07.2010 року за ст.391 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до 4 років позбавлення волі;

- вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.02.2012 року за ст.391 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- вироком Дніпровського районного суду м. Київ від 02.08.2016 року за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 1 рік позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік;

- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 01.03.2018 року за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2018 року за ч.1 ст.309 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до покарання у виді 2 років 8 місяців позбавлення волі, 21.04.2020 року звільнився по відбуттю строку покарання, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 15.05.2022 року приблизно о 16.15год. обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи по АДРЕСА_3 переслідуючи корисливу мету, під вигаданим приводом покататись деякий час на велосипеді, шляхом обману, повторно заволодів чужим майном, що належало потерпілому ОСОБА_9 , а саме велосипедом «Comanche Tomahawk 26» червоного кольору, вартістю 12333грн., після чого з місця вчинення злочину втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник в апеляційній скарзі просить скасувати його та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, в суді і вичерпання можливості їх отримання.

В обґрунтуванні вказує, що в судовому засіданні ОСОБА_8 повідомив, що 15.05.2022 року близько 16.15 год. попросив у потерпілого покататися на його велосипеді, з яким познайомився через свого знайомого ОСОБА_10 . Коли приїхав на АДРЕСА_4 , то впав з велосипеда, оскільки знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Коли отямився, то виявив, що велосипед зник. Після цього він пішов до себе додому. Наміру заволодіти шахрайським шляхом вказаним велосипедом у нього не було.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий фактично лише пояснив, що дійсно він надав обвинуваченому велосипед покататися, оскільки останній залишив йому свій паспорт та мобільний телефон. Коли обвинувачений не повернувся, то він звернувся з відповідною заявою до поліції.

Щодо слідчого експерименту ОСОБА_8 пояснив, що він давав неправдиві свідчення, оскільки про це його попросили працівники поліції.

Захисник вказує, що відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_11 нібито мав умисел на шахрайське заволодіння вказаним велосипедом, він до сих пір не знайдений. Також нічим не спростовані пояснення підзахисного про те, що він впав з велосипеда і його хтось украв у нього.

Обвинувачений ОСОБА_8 належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотання про участь обвинуваченого в судовому засіданні та про відкладення судового засідання не надіслав.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченого в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію прокурора, який вважав апеляційні вимоги необґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та вказав, що 15.05.2022 року він через свого знайомого ОСОБА_10 познайомився із ОСОБА_9 , після чого останній попросив його поїхати та придбати спиртні напої. Погодившись, він сів на велосипед останнього, та поїхав. По ходу руху у дворах по АДРЕСА_4 він не впорався з керуванням і впав з велосипеда, внаслідок чого отримав ушкодження. Коли отямився, він виявив відсутність велосипеда, після чого пішов додому. Вказав, що велосипедом він не заволодівав, а його у нього викрали невідомі особи, поки він приходив до тями після падіння з велосипеду.

Однак, незважаючи на таку позицію обвинуваченого ОСОБА_8 його вина повністю доводиться зібраними та дослідженими належним чином доказами, а саме:

- показами свідка потерпілого ОСОБА_9 , з яких вбачається, що 15.05.2022 року він звернувся до свого знайомого ОСОБА_10 з приводу придбання шлангу. В цей же день, ОСОБА_10 познайомив його з ОСОБА_8 , який сказав, що допоможе у його придбанні. На зустріч він, ОСОБА_9 , приїхав на велосипеді «Comanche Tomahawk 26» червоного кольору. ОСОБА_8 попросив його дати велосипед на годину з`їздити за цигарками. Він, ОСОБА_9 , погодився дати велосипед, однак для страховки, взяв у ОСОБА_8 мобільний телефон та паспорт. Після цього ОСОБА_8 поїхав на велосипеді і не повернувся. Він, ОСОБА_9 , намагався знайти ОСОБА_8 , однак йому цього не вдалось зробити, після чого він 17.05.2022 року звернувся до поліції, яким одразу віддав мобільний телефон та паспорт ОСОБА_8 . Уточнив, що після звернення до поліції, він ОСОБА_8 вперше побачив вже під час слухання справи у суді;

- даними, що містяться у протоколі прийняття заяви ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 17.05.2022 року, згідно якого 15.05.2022 року по АДРЕСА_3 , наглядно знайомий взяв у тимчасове користування велосипед та не повернув;

- даними, що містяться у висновку експерта №СЕ-19/111-22/18070-ТВ від 06.06.2022 року, згідно якого ринкова вартість викраденого велосипеда «Comanche Tomahawk 26» станом на 15.05.2022 року складала 12333грн.;

- даними, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.06.2022 року, згідно якого ОСОБА_10 впізнав в особі ОСОБА_8 , особу яка 15.05.2022 року шляхом обману заволоділа велосипедом, який належав його знайомому на ім`я ОСОБА_12 ;

- даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 24.08.2022 року, де ОСОБА_8 детально розповів та показав за яких обставин він заволодів велосипедом, що належав ОСОБА_9 , а також вказав, що вказаний велосипед продав раніше незнайомому йому чоловіку;

Отже, суд першої інстанції встановивши фактичні дані, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у своїй сукупності, та з точки зору їх належності та допустимості, надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.190 КК України - як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не заволодівав велосипедом шляхом обману, що його у нього було викрадено, суд першої інстанції обґрунтовано вважав неправдивими та вірно розцінив як бажання уникнути покарання за вчинене кримінальне правопорушення, оскільки про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, за обставин викладених у обвинувальному акті, переконливо свідчать приведені вище докази.

Крім того, враховуючи показання потерпілого ОСОБА_9 , про те, що ОСОБА_8 не звернувся до поліції з приводу викрадення велосипеда, не вживав жодних заходів, щоб зустрітись з потерпілим та повідомити про подію, суд обґрунтовано вважав версію ОСОБА_8 намаганням заплутати судове слідство та уникнути таким чином кримінального покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, не працює, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.

Відтак, врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.190 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень і домірне скоєному.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги, і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 401, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: