ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1180/24 Справа № 204/5250/24 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000024 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2006, 2012, 2014 років народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_4

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року продовжений підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 12 червня 2024 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя прийняв до уваги, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, а також дійшов висновку про продовження існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення, яким застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в клопотанні про подовження строку тримання під вартою не зазначено ні самі ризики, які свідчать про виправдання застосування саме цього запобіжного заходу, без жодного альтернативного застосування запобіжного заходу; не викладені обставини, які б свідчили про не зменшення ризиків або виявлення нових ризиків.

Зазначає, що жодний із зазначених ризиків не існує, оскільки немає законних підстав вважати, що ОСОБА_5 буде їх вчиняти, оскільки він має міцні соціальні зв`язки: має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні та виховує трьох дітей, не судимий, відомостей про те, що підозрюваний схильний до антисоціальної поведінки суду стороною обвинувачення не надано.

Заслухавши сторони кримінального провадження, захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши їх доводи, колегія суддів виходить з наступного.

За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

Так, при продовженні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою враховано, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що, продовжує існувати ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду.

Разом з цим, слід прийняти до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справах «Ткачов проти України» від 13.12.2007 p., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008р., де зазначено, що ...ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються .

Так, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 тримається під вартою вже більше шести місяців. Досудове розслідування вже закінчено та на момент перегляду оскаржуваного рішення виконуються положення ст. 290 КПК України.

А тому такий ризик, як імовірність вчинення тиску на свідків чи інших підозрюваних, за наведених обставин, нівелювався, тому слід визнати, що ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 з часом зменшилися.

За такого висновку необхідно розглянути можливість застосування до даної особи інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.п. 61, 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України»), існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, та у практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Отже, з практики Європейського суду з прав людини випливає, що суд повинен уважно ставиться до того, що зі спливом часу продовження тримання особи під вартою потребує більшого обґрунтування і що сторона обвинувачення повинна надавати додаткові підстави щодо цього питання.

Проте з моменту застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу, а саме з 12 грудня 2023 року, сторона обвинувачення не заявляла про нові ризики, які виправдовують подальше тримання його під вартою.

В свою чергу сторона захисту зазначила, що ОСОБА_5 перебуває під вартою вже більше шести місяців, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні та виховує трьох дітей, раніше не судимий, що не спростовано а ні прокурором в судовому засіданні, а ні матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, задовольняючи клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не в повній мірі з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним слідчим у клопотанні ризикам.

Європейський суд з прав людини підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»). При цьому, ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного особою під вартою (п. 64 рішення ЄСПЛ «Ноймайстер проти Австрії»).

У той час як серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Отже, зважаючи на зазначені вище правові позиції, враховуючи перебування ОСОБА_5 під вартою вже більше шести місяців, закінчення досудового розслідування, зменшення ризиків, тому подальше тримання його під вартою свідчитиме про недотримання конституційних гарантій захисту його прав і свобод людини і громадянина, принципів справедливості, рівності та домірності (пропорційності).

Таким чином, за наведених обставин, враховуючи особу підозрюваного, міцність його соціальних і сімейних зв`язків, зменшення ризиків, недоведеність прокурором недостатності застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні. Також слід врахувати відсутність нових ризиків, виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, що передбачено кримінальним процесуальним законом України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зважаючи на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей ст. 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, буде відповідати обставинам та завданням кримінального провадження, а також цілком забезпечить виконання ним покладених на нього обов`язків.

За наведеного, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановлянням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000024 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 12 червня 2024 року включно.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк до 12 червня 2024 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою на визначений час до прокурора, слідчого та суду;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що згідно ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів, що входять до складу групи прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали доручити органам Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, направивши їм копію цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3