1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4877/24 1-кс/335/1837/2024
02 травня 2024 року м. Запоріжжя
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 22.11.2023 поштою (в.4210 від 22.11.2023) до Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області надійшли матеріали з ВП N?2 (с.Краснопілля) Сумського РУП, про те що, 29.10.2023 року невстановлена особа, шляхом обману військовослужбовця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зв`язавшись по номеру телефону НОМЕР_1 , під приводом отримання завдатку за продаж автомобілю, здійснила заволодіння грошовими коштами останнього, які він перерахував на картковий рахунок емітований АТ „Укргазбанк НОМЕР_2 в сумі 19 296 грн., проте товар не отримав.
Під час допиту потерпілого ОСОБА_5 встановлено, що 29.10.2023 інтернет мережі на веб - сайті «OLX» знайшов оголошення про продаж автомобіля марки Subaru, вартістю 3900 доларів, після чого зателефонував за номером НОМЕР_3 , слухавку підняв чоловік, котрий представився ОСОБА_6 та який пояснив, що автомобіль в наявності, але необхідно внести аванс, після чого, надіслав номер банківської картки на яку, необхідно було перерахувати грошові кошти в якості завдатку.
29.10.2023 за допомогою додатка «Приват24» зі своєї картки ОСОБА_5 перерахував грошові кошти в сумі 19 200 грн. на банківську картку № НОМЕР_2 емітовану ПАТ АБ «Укргазбанк».
13.02.2024 отримано інформацію щодо руху грошових коштів по банківській картці ПАТ АБ «Укргазбанк» № НОМЕР_2 , відповідно до якої встановлено, що на вказану картку 29.10.2023 перераховано грошові кошти в сумі 19 200,00 грн. Також по вказаній картці маються зняття грошових коштів, таким чином власник картки в особі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпоряджається грошовими коштами, які були отримані шахрайським шляхом на власний розсуд.
Враховуючи, що на даний час є достатні підстави вважати, що картковий рахунок № НОМЕР_2 , емітований в ПАТ АБ «Укргазбанк», на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є доказом вчинення кримінального правопорушення, а грошові кошти, які знаходяться на вказаних рахунках отримані в результаті вчинення шахрайських дій, а також можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто мають всі ознаки речового доказу, а розмір шкоди завданої злочинними діями є обов`язковою обставиною доказування у кримінальному провадженні, відповідно до матеріалів якого є всі підстави вважати, що дане майно, здобуте в результаті вчинення шахрайських дій по відношенню до потерпілих, а тому тимчасове у встановленому кримінально-процесуальним законом позбавлення права на відчуження зазначеного у клопотанні майна є необхідним для проведення подальшого досудового розслідування, встановлення всіх обставин, що підлягають доказуванню і збереження речових доказів, з метою повного, всебічного встановлення істини по справі.
На підставі вищевикладеного, слідчий просить накласти арешт на банківську картку№ НОМЕР_2 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в ПАТ АБ «Укргазбанк», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів в ПАТ АБ «Укргазбанк» по банківському картковому рахунку № НОМЕР_2 .
Дізнавач в судове засідання не з`явився, подав заяви про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з огляду на таке.
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Частиною 3 ст.132 КПК України встановлено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України визначено правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94 КПК України, ст.132 КПК України, ст.173 КПК України, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та спів розмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Як вбачається з клопотання, під час досудового розслідування встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 29.10.2023 інтернет мережі на веб - сайті «OLX» знайшов оголошення про продаж автомобіля марки „Subaru, вартістю 3900 доларів, після чого зателефонував за номером НОМЕР_3 , слухавку підняв чоловік, котрий представився ОСОБА_6 та який пояснив, що автомобіль в наявності, але необхідно внести аванс, після чого, надіслав номер банківської картки на яку, необхідно було перерахувати грошові кошти в якості завдатку.
29.10.2023 за допомогою додатка «Приват24» зі своєї картки ОСОБА_5 перерахував грошові кошти в сумі 19 200 грн. на банківську картку № НОМЕР_2 емітовану ПАТ АБ «Укргазбанк».
13.02.2024 отримано інформацію щодо руху грошових коштів по банківській картці ПАТ АБ «Укргазбанк» № НОМЕР_2 , відповідно до якої встановлено, що на вказану картку 29.10.2023 перераховано грошові кошти в сумі 19 200,00 грн. Також по вказаній картці маються зняття грошових коштів, таким чином власник картки в особі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпоряджається грошовими коштами, які були отримані шахрайським шляхом на власний розсуд.
Слідчий з метою недопущення відчуження майна (зняття, перерахування грошових коштів), чи внесення змін про власника (ів), просить накласти арешт на вищевказану банківську картку.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Клопотання про накладення арешту на рахунок подано до суду 30 квітня 2024 року.
Враховуючи, що з часу здійснення транзакцій (29.10.2023) пройшов значний проміжок часу та слідчим не надано будь-яких доказів того, що на картці, на яку необхідно накласти арешт, наявні грошові кошти, а також чи являється на час подання клопотання банківський рахунок діючим, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вищевказаний банківську картку не виправдовуватиме потреби досудового розслідування.
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.
В матеріалах провадження відсутні будь-які відомості на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на конкретне майно, зокрема не надано постанови про визнання банківської картки речовим доказом.
За таких обставин, з огляду на завдання кримінального провадження, розумність та співмірність обмеження права власності в даному конкретному випадку, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим не доведено необхідності накладення арешту на майно.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи, що вищевказане, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно необхідно відмовити.
Керуючись ст.ст. 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1