Справа № 453/776/24
№ провадження 1-кп/453/164/24
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ;
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
з участю прокурора ОСОБА_3 ;
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
та потерпілої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка Стрийського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-
ОСОБА_4 , 05 травня 2024 року приблизно о 23:00 год. перебував неподалік зупинки громадського транспорту, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час між ним та його знайомою ОСОБА_5 розпочався словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на умисне спричинення останній тілесних ушкоджень.
Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, повалив ОСОБА_5 на землю та в подальшому коли остання перебувала на землі, ступнею правої ноги наніс їй один удар в область ліктя лівої руки.
Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження, а саме садна на лівій долоні і синець на лівім лікті, які згідно висновку судово-медичного експерта відностяться до легких тілесних ушкоджень, чим вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному проступку визнав у повному обсязі, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює, як і докази на їх підтвердження, від давання показань не відмовився. На даний час він щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати, зокрема не позбавляти його волі.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному проступку визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
На підставі вищенаведеного, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне спричинення потерпілій ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок.
Пом`якшуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, при обранні йому міри покарання суд вбачає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.
Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.
При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а тому, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу. З врахуванням вимог ст.ст. 50,65 КК України таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні, обвинуваченому не обирався та, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177- 178 КПК України і дані про його особу, суд не вбачає підстав для його визначення на цей час.
Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (вісімсот п`ятдесят гривень).
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою, через Сколівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя