Справа № 333/5303/24
Провадження № 1-кс/333/1728/24
УХВАЛА

12 червня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Василівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Василівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001658, відомості про яке внесені до ЄРДР 14.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2024 року слідчий СВ Василівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001658, відомості про яке внесені до ЄРДР 14.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня, одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , проходить військову службу за контрактом на посаді водія відділення безпілотних авіаційних комплексів розвідувального взводу ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «содат», раніше не судимого.

Своє клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий обґрунтував таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовця ЗСУ за контрактом, старшого оператора 1 протитанкового відділення протитанкового взводу ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_5 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2021 № 1 призначено на посаду водія відділення безпілотних авіаційних комплексів розвідувального взводу ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 , зараховано на всі види забезпечення, він вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 06.04.2023, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 , розташоване поблизу АДРЕСА_3 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв.

Таким чином, ОСОБА_5 за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.4 ст.408 КК України - дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_5 11 червня 2024 року о 16 год. 27 хв. затримали у порядку ст. 208 КПК України.

12.06.2024 року ОСОБА_5 повідомили про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 408 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри ОСОБА_5 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме самовільне залишення місце служби в умовах воєнного стану, яке по своїй суті являється переховуванням від військового командування та правоохоронних органів.

Існування вказаного ризику підтверджується і тим, що підозрюваний є військовослужбовцем Збройних Сил України, і у разі не застосування запобіжного заходу пов`язаного з позбавленням волі має повернутися до місця служби, де в разі наявного бойового розпорядження може бути відряджений до зони бойових дій де є можливість здійснити спробу залишити підконтрольну ЗСУ територію України під час безпосереднього виконання свої обов`язків військової служби з метою уникнення настання кримінальної відповідальності та його ув`язнення на підставі вироку суду.

Зазначене вище в сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що на даний час, у зв`язку із початковим етапом досудового розслідування даного кримінального провадження, встановити всіх свідків не виявилося можливим, однак, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_5 , у випадку обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них, які враховуючи початковий етап досудового розслідування ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження.

При цьому слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, необхідно взяти до уваги, що підозрюваний є військовослужбовцем, у зв`язку із покладеними на нього обов`язками військової служби має доступ до зброї, що може призвести до її використання для впливу на свідків шляхом залякування та погрозою застосування насильства.

Зазначене вище в сукупності підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_5 являється військовослужбовцем та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим може повторно покинути місце служби, чим фактично вчинить нове кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 407-409 КК України.

Вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені обставини свідчать про необхідність ізоляції ОСОБА_5 задля нівелювання ризиків можливості переховуватися від суду і слідства, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою.

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 не можливо, оскільки, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , значну суспільну небезпечність інкримінованого йому злочину, беручи до уваги, що військове кримінальне правопорушення у період воєнного стану, у вчиненні якого він підозрюється, є тяжким та вчинене в той час коли весь Український народ героїчно протистоїть військовій агресії російської федерації, а також те, що вказане кримінальне правопорушення має підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає на обороноздатність України, та те, що вказана його протиправна діяльність створює в очах інших військовослужбовців та суспільства в цілому негативне враження - безладдя та безкарності у Збройних силах України, сторона обвинувачення вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки вона не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 повністю підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити та не застосовувати до ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід - заставу.

Слідчий ОСОБА_3 також просив задовольнити клопотання, при цьому додатково зазначив, що він тривалий час не міг знайти ОСОБА_5 , так як останній не був зареєстрований як ВПО на території, підконтрольній Україні, а слухавку на численні телефонні дзвінки ОСОБА_5 не брав.

Підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що він не визнає себе винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Дійсно він за контрактом перебував на військовій службі і з 2021 року та перебував на посаді водія відділення безпілотних авіаційних комплексів розвідувального взводу ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_1 .

Коли почалося повномасштабне вторгнення російських військ у лютому 2022 року, його син також пішов добровольцем воювати на фронт. У кінці серпня 2022 року син загинув. Керівництво військової частини його відпустило на поховання сина у м. Запоріжжя, а потім він знову повернувся у військову частину, а дружина повернулася із Запоріжжя до смт. Михайлівка, де вони проживали увесь цей час до війни, яка вже була тимчасово окупованою з березня 2022 року.

Так як він учасник АТО, служив разом із сином у ЗСУ, за місцем проживання його сім`ї у смт. Михайлівка російські військові та окупаційна влада у нього вдома декілька разів провела обшуки. Тому, його дружина з донькою та онуками переїхали до Черкаської області у с.Скаливатка, де дружина та донька стали на облік як ВПО і постійно проживали.

У квітні 2023 року його військова частина стояла біля АДРЕСА_4 . Він декілька разів після смерті сина просив керівництво своєї військової частини його звільнити, враховуючи такі сімейні обставини, але його заяви не реєстрували та відкладали це питання на пізніший строк.

Весь цей час він працював водієм, але коли у квітні 2023 року змінився безпосередній його командир і тимчасово став виконувати обов`язки командира старший солдат, з яким у нього були неприязні відносини, останній видав бойове розпорядження про направлення його у безпосередню зону бойових дій (на «нуль») як солдата для штурмових завдань.

Він повідомив в.о. командира, що він фізично не зможе виконувати бойові завдання, але останній відмовився його направляти на ВЛК та не задовольнив його прохання залишити на посаді водія. Враховуючи свій стан здоров`я, він пояснив, що у такому разі поїде до своєї родини, на що в.о. командира відповів про подання його у список тих, хто самовільно покинув розташування військової частини. Після цього, він переночував у військовій частини та на наступний день, 06.04.2023 року поїхав до своєї родини у Черкаську область.

11.06.2024 року до нього додому приїхав слідчий, який затримав його та на машині повіз у м. Запоріжжя.

Весь цей час він проживав разом з дружиною, донькою та онуками, працював неофіційно, жодного дня ні від кого не переховувався.

Повідомлень від правоохоронних органів, що відносно нього розслідується кримінальне провадження і повісток, що необхідно з`явитися до слідчого, він не отримував. Дійсно, міг інколи не взяти слухавку, але через те, що працював на городі і з собою телефон не носить.

Переховуватися не збирається, так як у нього є родина та постійне місце мешкання, жодного впливу не здійснював та не збирається здійснювати будь-які кримінальні правопорушення.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що підозра ОСОБА_5 необґрунтованою. Останній, враховуючи загибель сина на фронті дійсно мав усі підстави для звільнення з військової служби. ОСОБА_5 намагався подати документи на це, але їх не приймали. Останній продовжував нести військову службу, не зважаючи на вказані обставини.

Покинув розташування військової частини ОСОБА_5 у зв`язку з виниклими об`єктивними обставинами, так як через стан свого здоров`я не міг виконувати покладені на нього обов`язки. Останній не переховувався, а проживав увесь час з родиною.

Прокурор під час судового засідання не довів про наявність ризиків, зазначених у ньому. Підозрюваний має сталі достатні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, тому відсутні підстави для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вислухавши доводи прокурора, слідчого та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 14.12.2023 року до ЄРДР слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального Управління ДБР, розташованого у місті Краматорську були внесені відомості за ч.4 ст.408 КК України за фактом самовільного залишення військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_5 без поважних причини місце тимчасової дислокації підрозділу поблизу АДРЕСА_3 (кримінальне провадження №0001658).

22.03.2024 року заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_9 прийняв постанову, якою доручив здійснювати досудове розслідування кримінального провадження №0001658 слідчим Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області враховуючи, що слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню проводиться неефективно.

06.04.2024 року начальник СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 доручив проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001658 слідчому СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11

06.04.2024 року начальник СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 прийняв постанову про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні №0001658, а саме: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_3 , старший групи - ОСОБА_11

14.04.2024 року керівник Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_17 визначив групу прокурорів для здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні №0001658, а саме: ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 , старший групи - ОСОБА_8 .

11.06.2024 року ОСОБА_5 був затриманий слідчим СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у порядку ст.208 КПК України.

12.06.2024 року ОСОБА_5 слідчим СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 12.06.2024 року ОСОБА_5 був звільнений з-під варти у залі суду, враховуючи відсутність підстав для його затримання у порядку ст.208 КПК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором - прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 . Копію вказаного клопотання та доданих до нього матеріалів захисник та підозрюваний ОСОБА_5 отримали своєчасно (12.06.2024 року о 10 год. 30 хв.). До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Водночас, слідчий суддя зобов`язаний перевірити обґрунтованість підозри, яка містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий - питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства), § 32).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.408 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які пояснили, що вони проходять військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Станом на початком квітня 2023 року їх підрозділ дислокувався поблизу АДРЕСА_3 у зв`язку із виконанням бойових завдань. 06.04.2023 року, під час перевірки наявності особового складу за вказаним місцем тимчасової дислокації було виявлено відсутність водія відділення безпілотних авіаційних комплексів розвідувального взводу ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 . Причини, що стали підставою для залишення ОСОБА_5 розташування військової частини, їм невідомі;

- матеріалами службового розслідування;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 є цілком обґрунтована. Доводи захисника та підозрюваного, заявлені на захист прав та інтересів останнього про поважні причини залишення військової частини обов`язково будуть перевірятися в ході досудового розслідування даного кримінального провадження та судового розгляду у встановленому законом порядку.

Водночас, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор у судовому засіданні не довели, що маються достатні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на які вказують останні.

Так, у своєму клопотанні слідчий зазначив, що маються ризики , що ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що про вказаний намір (переховуватися) ОСОБА_5 свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме самовільне залишення місце служби в умовах воєнного стану, яке по своїй суті являється переховуванням від військового командування та правоохоронних органів.

У судовому засіданні встановлено, що 06.04.2023 року підозрюваний ОСОБА_5 покинув розташування військової частини та направився до місця проживання своєї родини: АДРЕСА_2 , де і проживав до моменту свого затримання працівниками поліції (11.06.2024 року).

Відомостей, які б вказували, що ОСОБА_5 знав про існування даного кримінального провадження, про наявність викликів до слідчого або суду та факти їх ігнорування підозрюваним, під час судового розгляду ні прокурором, ні слідчим, надано не було.

Жодних доказів виклику ОСОБА_5 слідчий не надав і такі не містяться у матеріалах, долучених до клопотання слідчого. ОСОБА_5 не оголошувався у розшук, а в орієнтуванні, яке міститься у матеріалах, долучених до клопотання слідчого, де вказано, що ОСОБА_5 розшукується працівниками поліції жодним чином не підтверджено.

Підозрюваний має постійне місце мешкання зі своєю сім`єю, при цьому його дружина та донька були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за місцем їхнього мешкання ще з 22.08.2023 року.

На цей час підозрюваний надав показання, в яких визнав факт залишення ним військової частини у квітні 2023 року.

Доказів того, що ОСОБА_5 намагався перейти лінію бойових зіткнень та потрапити на тимчасову окуповану територію (про що також зазначав слідчий у своєму клопотанні), тобто до свого місця реєстрації слідчому судді не надано і це не є логічним, враховуючи, що уся його сім`я перебуває у Черкаській області, син похований у АДРЕСА_5 за місцем його реєстрації проводилися обшуку окупаційною владою.

За таких обставин вважаю, що відсутні обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_5 має намір переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків

Обґрунтовуючи вказаний ризик слідчий зазначив, що на даний час, встановити всіх свідків не виявилося можливим, однак, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_5 , у випадку обрання відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них. При цьому ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків. Крім того, підозрюваний є військовослужбовцем, і у зв`язку із покладеними на нього обов`язками військової служби має доступ до зброї, що може призвести до її використання для впливу на свідків шляхом залякування та погрозою застосування насильства.

Під час судового розгляду встановлено, що у даному кримінальному провадженні фактично слідчими допитано 3 свідків - військовослужбовців військової частини, де проходив службу ОСОБА_5 . Від жодного з них не було заяв про якийсь вплив з боку підозрюваного.

Крім того, посилання слідчого, що ОСОБА_5 може впливати на майбутніх свідків слідчий суддя оцінює критично, так як підозрюваний не скоїв жодних дій, не висловив намірів, які б свідчили про такий можливий вплив. Також, слідчим не зазначено взагалі, чи будуть ним або іншим слідчим допитані будь-які особи як свідки у даному кримінальному провадженні.

Доводи слідчого, що ОСОБА_5 може до свідків застосувати вогнепальну зброю, так як він має до неї доступ, враховуючи, що є військовослужбовцем, вважаю, що є лише припущенням слідчого, так як підозрюваний на цей час більше року відсторонений від проходження військової служби, тому звісно не має і доступу до вказаної у клопотанні слідчим зброї.

Щодо вчинення іншого кримінального правопорушення

Обґрунтовуючи цей ризик, слідчий вказав, що ОСОБА_5 являється військовослужбовцем у зв`язку з чим може повторно покинути місце служби, чим фактично вчинить нове кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 407-409 КК України.

Вказане твердження слідчого не відповідає дійсності, так як на цей час ОСОБА_5 відсторонений від проходження військової служби, тому звісно і відсутні підстави для висновку про можливість скоєння ним злочинів, передбачених ст.ст. 407-409 КК України.

Про наміри або можливість вчинити інші кримінальні правопорушення, слідчим у клопотанні зазначено не було.

За таких обставин вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання слідчого у зв`язку з недоведеністю наявності достатніх підстав вважати, що у підозрюваного ОСОБА_5 існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, на який вказує слідчий та прокурор.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 194, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Василівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001658, відомості про яке внесені до ЄРДР 14.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного.

Повний текст рішення складений 17.06.2024 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1