Провадження №11-кп/801/515/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2024 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

за участю сторін кримінального провадження

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_6

в с т а н о в и в :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2024 року клопотання прокурора задоволено. Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - продовжено на 60 діб, починаючи з 21.03.2024 року до 19.05.2024 року, включно.

На підставі п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено ОСОБА_6 заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60460,00 гривень.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1)прибувати по першому виклику до суду на визначений час;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4)утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснено ОСОБА_6 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме те, що якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 березня 2024 року про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою застосувати до останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 .

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що судом першої інстанції, всупереч вимог п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, неналежним чином оцінено в сукупності всі обставини справи. Стороною обвинувачення не представлено суду достатніх доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.

З протоколу затримання ОСОБА_6 та протоколів інших слідчих дій вбачається, що в нього не вилучено будь-яких предметів, що свідчать про його причетність до вчинення правопорушень. ОСОБА_6 в суді пояснив, що він не причетний до крадіжки електроінструментів із будинку ОСОБА_9 та інших правопорушень.

Крім того, сторона захисту вказує, що прокурором не доведено ризики, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в результаті чого висновки суду першої інстанції є необгрунтованими.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин.

Судом першої інстанції не враховано те, що ОСОБА_6 є уродженцем м. Вінниці, він тут зареєстрований на має постійне місце проживання, до затримання працював за цивільно-правовими угодами.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив її задоволити, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав думку свого захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні сукупності тяжких корисливих кримінальних правопорушень, вчинених повторно, що підтверджується суттю самого обвинувачення, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років. Усвідомлюючи тяжкість покарання за вказані кримінальні правопорушення ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може ухилятись від суду з метою уникнення відповідальності. Разом з тим, сама лише тяжкість обвинувачення не є вирішальною для суду, проте оцінюється в сукупності з іншими даними провадження, в тому числі і даними щодо особи обвинуваченого.

Посилання у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 , що прокурором не доведено ризики, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що судом першої інстанції, всупереч вимог п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 , неналежним чином оцінено в сукупності всі обставини справи є безпідставними та на увагу не заслуговують, оскільки спростовуються вказаними вище висновками суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ст. 178 КПК України судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, зазначені обставини приймались до уваги в сукупності зі всіма обставинами провадження, які мають значення для прийняття правильного рішення.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо наявності підстав для відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними, оскільки суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог кримінального процесуального закону та перевірив обгрунтованість клопотання прокурора.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває, свідки по даному провадженню ще не допитані, що з огляду на тяжкість можливого покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , створює ризик незаконного впливу на них з метою зміни їх показань, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочинів, у яких він обвинувачується.

Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що його підзахисний ОСОБА_6 не причетний до крадіжки електроінструментів із будинку ОСОБА_9 та інших кримінальних правопорушень на увагу не заслуговують, оскільки апеляційний суд не наділений повноваженнями надавати правову оцінку цим доводам при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки дане питання підлягає вирішенню при слуханні справи по суті.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Підстави для скасування ухвали Вінницького міського суду від 21 березня 2024 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21.03.2024 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3