Справа № 686/3774/23
Провадження № 1-кс/686/3033/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000064,

встановив:

03.04.2024 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, яке 02.04.2024 р., в ході проведення обшуків було тимчасово вилучено у ОСОБА_3 , зокрема, на майно, вилучене в ході проведення 02.04.2024 р., у період часу з 15 год. 40 хв. до 17 год. 40 хв., обшуку у належній ОСОБА_4 квартирі АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «IPhone 11», із сім картою мобільного оператора «Київстар» із № НОМЕР_1 ; дві сім-карти із цифрами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; тримачі для сім-карт мобільного оператора «Київстар» із № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 та мобільного оператора «Водафон» із № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , а також на майно, вилучене в ході проведення 02.04.2024 р., у період часу з 18 год. 05 хв. до 21 год. 06 хв., обшуку у належному ОСОБА_5 автомобілі марки «TESLA МODEL Y», д.н.з. НОМЕР_9 , а саме: мобільний телефон марки «IPhone», в силіконовому прозорому чохлі; ?мобільний телефон марки «Bravis S 500, імейл: НОМЕР_10 ; чотири флеш носії; ?дві сім карти мобільних операторів «Київстар» та «Водафон»; ?макбук марки Apple моделі НОМЕР_11 ; грошові кошти, в сумі 7250 доларів США, (32 купюри номіналом по 100 доларів США та 81 купюра номіналом по 50 доларів США); автомобіль марки «TESLA МODEL Y», д.н.з. НОМЕР_9 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів; спеціальної конфіскації.

Зі змісту ст.170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України; крім того, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення мають вилучені речі, на які просить накласти арешт прокурор та дозвіл на відшукання яких не надавався в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку (в тому числі автомобіль, грошові кошти), як речові докази для встановлення обставин, з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке розслідується по факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.206-2, ч.3 ст.365-2, ч.2 ст.205-1 КК України, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня належна аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України. Зокрема, у клопотанні прокурор посилається на те, що вилучене майно могло бути отримано внаслідок злочинної діяльності, однак, будь-яких матеріалів, в обґрунтування цих доводів, до клопотання долучено не було. Крім того, у клопотанні прокурор також посилається на те, що є необхідність проведення експертиз із вилученим майном, серед якого є й сім-картки, однак, із врахуванням тієї обставини, що інформацію щодо телефонних з`єднань абонентів, які користувались означеними сім-картами, орган досудового розслідування може отримати шляхом здійснення тимчасового доступу до документів, які знаходяться в операторів та провайдерів телекомунікацій, прокурором у клопотанні також не наведено, яка є необхідність в накладенні арешту на сім-картки, які лише пов`язані з абонентськими номерами, що належать держателям цих сім-карток, проте власником таких сім-карток є мобільні оператори, що випустили картки.

Не вбачається із матеріалів поданого прокурором клопотання й та обставина, що вилучені в ході проведення вказаних обшуків речі мають бути об`єктом будь-яких експертних досліджень (не долучено постанов про призначення експертиз).

Також, у своєму клопотанні прокурор зазначає, що все вилучене майно, окрім транспортного засобу, належить ОСОБА_3 , разом з тим, конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження вказаною третьою особою таким майном, прокурор у клопотанні не наводить.

Крім того, із врахуванням тієї обставини, що прокурор у клопотанні як мету арешту зазначає про необхідність забезпечення спеціальної конфіскації майна, прокурор до клопотання мав би долучити документи, які б дали змогу пересвідчитись в обґрунтованості підозри тієї особи, що є власником майна, у вчиненні кримінального правопорушення, або докази того, що третя особа, на майно якої просить накласти арешт прокурор, набула це майно безоплатно чи за ціною відмінною від ринкової вартості, і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст.96-2 КК України, а також докази, які б давали підстави вважати, що таке майно підлягатиме спеціальній конфіскації.

Однак, до клопотання прокурором долучено лише витяг з ЄРДР, а також копії: постанови про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні (на 2 арк.); протоколу допиту свідка ОСОБА_3 (на 3 арк.); постанови про продовження строку досудового розслідування (на 6 акр.); 2-х ухвал слідчого судді, якими надавався дозвіл на проведення обшуків (на 8 арк.); 2-х протоколів обшуків (на 19 арк.); направлення на зберігання та акту прийняття-передачі транспортного засобу (на 4 арк.); 2-х довідок НАІС (на 2 арк.); витягу з Армору (на 1 арк.); 2-х рапортів (на 8 арк.); 2-х постанов про визнання речових доказів (на 4 арк.); договору про надання правової допомоги (на 4 арк.); інформаційної довідки (на 2 арк.); фрагменту висновку експерта (на 2 арк.); особової картки ОСОБА_3 (на 1 арк.); повідомлення ОСОБА_6 про підозру (на 6 арк.), інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було.

Також, не конкретизує у клопотанні прокурор майно, на яке він просить накласти арешт, зокрема, не вказує в прохальній частині свого клопотання індивідуальних ознак вилучених під час обшуку мобільних телефонів марки «IPhone» та грошових коштів .

Не наведено у клопотанні прокурора й про існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. У клопотанні йдеться, що є необхідність в арешті майна, з позбавленням права розпорядження та користування цим майном, однак, в чому полягає ця необхідність, з врахуванням того, що не все майно містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, прокурор у клопотанні не зазначає.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять актуальних контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити цих осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, з долученням документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000064, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя