Клопотання обґрунтовується тим, що слідчим управлінням Головного управління національної поліції в Запорізькій області (далі СУ ГУНП в Запорізькій області) здійснюється вищезазначене досудове розслідування.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2023 надано дозвіл на обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (заявника) за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення: мобільних телефонів та сім-карток операторів мобільного зв`язку, які могли використовуватися, та на яких може зберігатися листування між неповнолітньою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , комп`ютерів, ноутбуків, флеш-носіїв, дисків для лазерних систем зчитування, фотокарток, які у собі можуть містити фотознімки або відеозаписи порнографічного характеру за участю неповнолітніх осіб, в тому числі неповнолітньої ОСОБА_6
10.11.2023 співробітниками СУ ГУНП в Запорізькій області проведено обшук за вказаною в ухвалі суду адресою, у ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон «Samsung M22» в корпусі чорного кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон» ( НОМЕР_1 ); ІМЕІ НОМЕР_2 та ІМЕІ НОМЕР_3 , SN:RF8R91B0SKD з флеш носієм упаковці до спец. пакету № WAR0085607, які належить ОСОБА_4 .
В подальшому, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.11.2023 накладено арешт на речовий доказ мобільний телефон «Samsung M22» в корпусі чорного кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон», ІМЕІ НОМЕР_2 та ІМЕІ НОМЕР_3 .
11.03.2024 представником заявника направлено на адресу начальника СУ ГУНП в Запорізькій області адвокатський запит про надання інформації щодо: визначення статусу особи ОСОБА_4 ; накладення арешту на вилучене майно; проведення експертизи вилученого майна; правової підстави утримання та не повернення майна вилученого у ОСОБА_4
20.03.2024 отримано відповідь на адвокатський запит відповідно до якої: ОСОБА_4 не має процесуального статусу у зазначеному кримінальному провадженні; арешт накладено ухвалою суду від 17.11.2023; підстави для повернення вилученого майна відсутні; інформація щодо проведення експертизи та її результати не розголошуються слідством.
Разом з цим, відповідно до п. 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-медичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України за № 53/5 від 08.10.1998 (із змінами та доповненнями), строк проведення експертизи встановлюється керівником експертної установи (або заступником керівника чи керівником структурного підрозділу) і не повинен перевищувати 90 календарних днів. З моменту вилучення майна під час проведення обшуку минуло вже більше 186 календарних днів, що вдвічі перевищує встановлений строк проведення експертизи.
Оскільки ОСОБА_4 в кримінальному провадженні не має жодного статусу; інформація щодо проведення експертизи мобільного телефону «Samsung M22» в корпусі чорного кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон», ІМЕІ НОМЕР_2 та ІМЕІ НОМЕР_3 слідством не розголошується; всі строки на проведення експертизи вийшли; позбавлення права користування майном за таких умовах не є співмірним меті, з якою арешт був накладений; слідством та обвинуваченням не може бути надано доводів і відповідних доказів, що свідчили б про те, що передання арештованого майна власнику зашкодить інтересам досудового розслідування, з метою дотримання вимог ст. 41 Конституції України, виникає необхідність в зверненні до суду з цим клопотанням про скасування арешту з мобільного телефону «Samsung M22» в корпусі чорного кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон», ІМЕІ НОМЕР_2 та ІМЕІ НОМЕР_3 .
Тому, враховуючи норми законодавства, перелік який зазначається у клопотанні, враховуючи правову кваліфікацію вказаного кримінального провадження, та проведення слідчих і процесуальних дій, про які зазначено слідчим, представник заявника вважає, що у подальшій дії запобіжного заходу, як арешт майна, а саме на: мобільний телефон «Samsung M22» в корпусі чорного кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон», ІМЕІ НОМЕР_2 та ІМЕІ НОМЕР_3 , відпала потреба, оскільки слідчим не наведено підстав вважати, що вказане майно має доказове значення по вказаному кримінальному провадженню та має суттєве значення для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, жодної інформації щодо того, що у відношенні даного майна необхідно на даний час збереження такого запобіжного заходу, як арешт, не надано, що має розцінюватися як відсутність підстав для його збереження.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту майна у судовому засіданні підтримує, з підстав та мотивів викладених в ньому, просив клопотання задовольнити.
Старший слідчий-криміналіст СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у зв`язку із складанням заліків у вказану дату та заліків зі службової підготовки. У заяві вказує, що проти скасування арешту заперечує, оскільки вилучений в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 мобільний телефон «Samsung M22» в корпусі чорного кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон», ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 має статус речового доказу у провадженні та інформацію, яка міститься в ньому, має значення для досудового розслідування, крім цього по даному предмету проводяться відповідні експертизи, потреба в арешті не відпала.
Вислухавши представника заявника адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання та документи, що долучені до нього, враховуючи заяву слідчого, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В той же час, наведені у клопотанні підстави для скасування арешту та повернення вилученого майна не дозволяють слідчому судді зробити висновок про те, що вилучене майно не відповідають критеріям передбаченим ч. 2 ст. 170 КПК України або в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, або арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається із письмової заяви старшого слідчого-криміналіста СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , остання проти скасування арешту заперечує, обґрунтовуючи свою позицію тим, що вилучений в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 мобільний телефон «Samsung M22» в корпусі чорного кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон», ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 має статус речового доказу у провадженні та інформацію, яка міститься в ньому, має значення для досудового розслідування.
З листа заступника начальника відділу СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 від 20.03.2024 № 3090/6-2024 витікає, що був адресований адвокату ОСОБА_10 , 17.11.2023 ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя на вилучений в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 мобільний телефон «Samsung M22» накладено арешт. Оскільки, вилучений мобільний телефон визнаний речовим доказом у провадженні та на нього накладено арешт, який у встановленому КПК України порядку не скасований, у органу досудового розслідування відсутні законні підстави для повернення вказаного майна. Оскільки ОСОБА_4 не має статусу у кримінальному провадженні, орган досудового розслідування не може розголошувати відомості щодо проведення досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 222 КПК України, в частині проведення експертиз.
Слідчим суддею встановлено, що ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя про накладення арешту на майно від 17.11.2023 є чинною та в апеляційною порядку не переглядалася.
Отже, як встановлено в судовому засіданні арешт накладено обґрунтовано.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Водночас слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (у справах «Бакланов проти Російської Федерації», «Фрізен проти Російської Федерації»), судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів.
Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Матеріали кримінального провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_4 з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя на даній стадії не в праві оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Відповідно до вимог ст.ст. 22, 26 КПК України, кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.
Таким чином, потреба у арешті мобільного телефону, а також мета, у зв`язку з якою було накладено арешт (забезпечення збереження речових доказів) не відпала, оскільки провадження у справі не закінчено, та вилучене майно містить інформацію, яка має значення для досудового розслідування.
За вказаних обставин тимчасове втручання в право власності, яке прямо передбаченого КПК України, не суперечить змісту ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту з мобільного телефон «Samsung M22» в корпусі чорного кольору з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон», ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 слід відмовити, оскільки заявник не довів суду, що арешт накладено необґрунтовано, та відповідно не довів що у застосуванні даного заходу забезпечення у кримінальному провадженні відпала потреба, оскільки вилучене майно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та мобільний телефон вилучений за місцем мешкання ОСОБА_4 містить інформацію, яка має значення для досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1