Справа № 304/829/24 Провадження № 1-кс/304/367/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000107 від 06 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000107 від 06 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, про накладення арешту на речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме три банкноти одну номіналом 1 000 грн серії АЄ № 322130, 2019 року випуску, дві банкноти номіналом 500 (п`ятсот) грн серії ФЖ № 2876093, 2015 року випуску, та серії НОМЕР_1 , 2015 року випуску, що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном. Клопотання мотивує тим, що Перечинським відділом Ужгородської окружної прокуратури відповідно до вимог КПК України здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення слідчим відділом відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, під час якого встановлено, що 06 квітня 2024 року о 08.08 год у м. Перечин по вулиці Будівельників працівниками СРПП відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію України» було зупинено автомобіль марки ВАЗ «21104», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як вказує прокурор, у ході з`ясування обставин з метою уникнення від відповідальності ОСОБА_4 запропонував службовій особі працівнику поліції неправомірну вигоду у розмірі 2 000 грн за не притягнення його до адміністративної відповідальності, які поклав у салон службового автомобіля марки «Renault Duster», р/н НОМЕР_3 на синьому фоні. Того ж дня дане кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за № 0000107 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України. Прокурор зазначає, що у ході проведення огляду у салоні службового автомобіля марки «Renault Duster», р/н НОМЕР_3 , у ніші для речей на передній панелі виявлено три згорнуті банкноти одна номіналом 1 000 грн серії АЄ № 322130, 2019 року випуску, та дві банкноти номіналом 500 грн серії ФЖ № 2876093, 2015 року випуску, та серії НОМЕР_1 , 2015 року випуску, які за наслідками огляду вилучено. Постановою слідчого від 05 квітня 2024 року вищевказані грошові кошти визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки такі можуть містити на собі сліди вчинення злочину, що можуть бути використані як доказ фактів чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження. Посилаючись на норми кримінального процесуального закону, які визначають питання речових доказів та накладення арешту на майно, прокурор зазначає, що у органу досудового розслідування існує необхідність у накладенні арешту на зазначене у клопотанні майно, задля його збереження як речового доказу у даному кримінальному провадженні, а тому просить клопотання задовольнити.

Ініціатор клопотання у судове засідання не з`явився, одночасно з клопотанням подав заяву про розгляд такого за його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку, передбаченому ч. 1 ст. 135 КПК України.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши надані ініціатором клопотання матеріали, зваживши доводи викладені у клопотанні, прийшов до такого висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як видно з наданих прокурором матеріалів, 06 квітня 2024 року о 08.10 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що того ж дня о 08.08 год за адресою: Перечинський район м. Перечин, вул. Будівельників, поліцейський наряду ГРПП 2 повідомив, що під час патрулювання було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21104, р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який надав ГРПП 2 неправомірну вимогу у сумі 2 000 грн за не притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП; заявник: ОСОБА_5 .

Того ж дня вказану подію було внесено до ЄРДР за № 0000107 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 369 КК України.

За протоколом огляду від 06 квітня 2024 року органом досудового розслідування оглянуто салон службового автомобіля марки «Renault» марки «Duster», р/н НОМЕР_3 , який знаходиться у АДРЕСА_2 на відстані близько 150 м від залізничного переїзду. При відкритті пасажирських дверцят вказаного автомобіля у ніші для речей виявлено згорнуті грошові банкноти, номіналом 1 000 грн серії АЄ № 322130, та дві банкноти номіналом 500 грн серії ФЖ № 2876093 і серії НОМЕР_1 .

Постановою слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_7 про визнання предмету речовим доказом від 07 квітня 2024 року вилучені грошові кошти у сумі 2 000 грн визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000107.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України видно, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Прокурором доведено, що вилучені грошові кошти, мають значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000107 та відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки можуть бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Поряд з цим слідчий суддя додатково враховує, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

В ході розгляду клопотання не доведено та не встановлено обставин, які б давали слідчому судді підстави вважати, що на даний час необхідності у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з підстав збереження речових доказів немає, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту майна, враховує можливість використання як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Частиною 5 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Керуючись ст. 36, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000107 від 06 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на три грошові банкноти номіналом 1 000 (одна тисяча) грн серії АЄ № 322130, номіналом 500 (п`ятсот) грн серії ФЖ № 2876093 та номіналом 500 (п`ятсот) грн серії ХЄ № 0451580, що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1