Провадження № 1-кп/734/100/24 Справа № 734/5627/23
У х в а л а

іменем України

12 березня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000327 від 10.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого- ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Козелецького районного суду перебуває кримінальне провадження № 0000327 від 10.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження строку дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти задоволення зазначеного клопотання.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.07.2023 до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 07.09.2023 включно.

У подальшому, строк тримання ОСОБА_3 під вартою продовжувався слідчим суддею, судом, востаннє 31.01.2024 до 30.03.2024 включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які існували на час застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

В підтвердження наявності зазначених ризиків суд враховує те, що ОСОБА_3 , як вбачається з клопотання, залишив місце події та переховувався у знайомої до затримання працівниками поліції.

Також суд враховує те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином та за яке законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Таким чином, ризики можливого переховування обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема, насильницького характеру, суд оцінює як високі.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява № 34578/97 від 31.07.2000).

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, із урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд дійшов висновку про доведеність обставин, що виправдовують продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід. Саме тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави, зокрема, у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи дану норму кримінального процесуального закону та обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому діяння, його наслідки, суд не знаходить підстав для визначення розміру застави обвинуваченому.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 314-317, 199, 369-372, 376, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію застосованого до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» на строк 60 днів - по 11.05.2024 включно.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику Державної установи «Чернігівський слідчий ізолятор» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1