Справа №583/1844/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/140/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2021 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги в примусовому порядку за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_7 , яка просила повторно дослідити докази по кримінальному провадженню, ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2021 року скасувати, направивши справу на повторний розгляд до суду першої інстанції.

Згідно наявного в матеріалах провадження клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, органом досудового розслідування було встановлено, що 03.09.2020 у вечірній час, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_8 проходив по АДРЕСА_2 , де біля домоволодіння №1А побачив металеву кришку каналізаційного люку, яку вирішив викрасти. Так, ОСОБА_8 не маючи змоги усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, діючи таємно, шляхом вільного доступу, вилучив металеву кришку з каналізаційного люку круглої форми, стандартних розмірів, що належить потерпілому ОСОБА_9 , а згодом продав її, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/119-21/1450-ТВ від 05.02.2021 вартість викраденої кришки каналізаційного люку, круглої форми, стандартних розмірів, станом на 03.09.2020 становила 510 (п`ятсот десять) гривень.

Крім цього, 06.11.2020 приблизно о 18:00 годині, ОСОБА_8 перебував за місцем мешкання своєї співмешканки ОСОБА_10 , яка, в свою чергу, проживає з матір`ю ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив як ОСОБА_7 , в кімнаті де вони відпочивали, ховала до шафи конверт з грошовими коштами в сумі 100 доларів США та 2000 гривень.

Після цього, 06.11.2020, у точно не встановлений час, ОСОБА_8 , не маючи змоги усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, діючи таємно, шляхом вільного доступу, вилучив грошві кошти в сумі 100 доларів США, що по відношенню до грошової одиниці (гривні) України за даними Національного Банку України станом на 06.11.2020 року становить 2836 грн, що належить потерпілій ОСОБА_7 , після чого розпорядився вилученим майном на власний розсуд.

Крім цього, 15.12.2020 приблизно о 10:00 годині, ОСОБА_8 перебував за місцем мешкання свого брата ОСОБА_11 , який в свою чергу проживає з співмешканкою ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_4 , де побачив як ОСОБА_12 , в кімнаті де вони відпочивали, ховала до вази на шафі грошові кошти в сумі 400 гривень.

Після цього, 15.12.2020, у точно не встановлений час, ОСОБА_8 , не маючи змоги усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, діючи таємно, шляхом вільного доступу, вилучив грошві кошти в сумі 400 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_12 , після чого розпорядився вилученим майном на власний розсуд.

Також, досудовим розслідуванням встановлено, що у 20-х числах травня місяця 2020 року, точно часу не встановлено, ОСОБА_8 прийшов до своєї знайомої ОСОБА_10 , що проживає за адресою: АДРЕСА_3 , проте, в цей час вдома її не було. Там знаходилася лише її мати ОСОБА_7 .

В цей час ОСОБА_8 , не маючи змоги усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, попросив у ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 2500 грн., начебто, собі на лікування, пояснивши при цьому, що хворіє на онкологічне захворювання. Проте, насправді ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 неправдиві відомості про те, що він хворіє на онкологічне захворювання. При цьому повертати грошові кошти в розмірі 2500 грн. він не збирався. Даними коштами ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд.

Крім цього, 10.11.2020 приблизною 18:00 годині, ОСОБА_8 перебував за місцем мешкання своєї співмешканки ОСОБА_10 , яка в свою чергу проживає з матір`ю ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_3 , де виявив, в кімнаті де проживає ОСОБА_7 , перстень зі сплаву золота 585 проби та перстень зі сплаву срібла 925 проби та позолоти 375 проби, які вирішив викрасти.

Так, ОСОБА_8 , не маючи змоги усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, діючи таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що його дії не помічені власником ОСОБА_7 , а також ОСОБА_10 та іншими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, таємно викрав перстень зі сплаву золота 585 проби, із вставкою («31 кубічний цирконій», вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-10/119-21/5014 від 06.05.2021 року складає 3938,99 грн., та перстень зі сплаву срібла 925 проби та позолоти 375 проби, вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-10/119- 21/5014-ТВ від 06.05.2021 року складає 807,02 грн, що належить потерпілій ОСОБА_7 , після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Вчиняючи вищевказані дії, ОСОБА_8 не маючи змоги усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 4746,01 грн.

Встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 170 від 24.05.2021 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент вчинення правопорушення виявляв ознаки «помірної розумової відсталості (не різко виражена імбецильність)» і внаслідок цього не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час також виявляє ознаки «помірної розумової відсталості (не різко виражена імбецильність)», не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 за своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Дії ОСОБА_8 містять ознаки злочинів передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) ст. 190 ч. 1 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

Однак ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є неосудним, у відповідності до ст. 26 КК України.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2021 року, клопотання прокурора у об`єднаному кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України про застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про стягнення із ОСОБА_8 заподіяної злочинами матеріальної шкоди відмовлено.

Скасовані арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2021 року та долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог потерпіла зазначала, що вона не довіряє висновкам проведеної стосовно ОСОБА_8 психіатричної експертизи, так як має відомості про те, що лікар в даному закладі являється його знайомим.

Вказувала, що їй не надали можливість заявити клопотання про повторну експертизу в іншому експертному закладі.

Не погоджувалась апелянт з клопотанням слідчого та прокурора про застосування до ОСОБА_8 саме амбулаторної психіатричної допомоги, так як така суспільно-небезпечна особа повинна відбувати стаціонарне примусове лікування в умовах ізоляції від суспільства, щоб не мати можливість вчиняти інші злочини, а не розгулювати на свободі.

Апелянт також не погоджувалась з кваліфікацією дій ОСОБА_8 , оскільки вважала, що він проникав в її квартиру саме з умислом на крадіжку, а це ч. З ст. 185 КК України

Зазначала, що суд першої інстанції постановивши ухвалу, порушив її право як потерпілої на задоволення цивільного позову.

Просила суд взяти до уваги, що вона особа похилого віку - їй виповнилося 79 років, має вкрай незадовільний стан здоров`я, вади опорно-рухового апарату. ОСОБА_8 викрав у неї золоті вироби, але їх не повернули, а її цивільний позов судом залишений без задоволення з тих підстав, що начебто ОСОБА_8 не має коштів.

Вказувала, що перед вироком ОСОБА_8 обіцяв відшкодувати добровільно майнову шкоду, але потім тільки посміявся, що всіх обманув.

Вважала,що в даній справі суд не врахував матеріальний стан потерпілої, що вона отримує лише пенсію, не врахував її похилий вік та стан здоров`я, відмовляючи у задоволенні позову.

Зазначала, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що ОСОБА_8 добровільно відшкодував іншим потерпілим завдані збитки, а значить здатен це робити і повинен це зробити.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_7 , її представник адвокат ОСОБА_13 , особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_14 були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень.

До початку апеляційного розгляду кримінального провадження представником потерпілої ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_13 на адресу апеляційного суду була надіслана заява, в якій останній просив здійснити апеляційний розгляд без його участі та без участі потерпілої.

Розгляд вказаного провадження в суді апеляційної інстанції було проведено без участі особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_14 , виходячи з таких обставин.

Так, до Сумського апеляційного суду дане кримінальне провадження надійшло 25 жовтня 2021 року. Слухання у справі призначалось сім разів - на 14 квітня 2022 року, 30 серпня 2022 року, 23 січня 2023 року, 20 березня 2023 року, 29 серпня 2023 року, 15 січня 2024 року та на 21 травня 2024 року. При цьому, ні особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 , ні його захисник адвокат ОСОБА_14 до суду в судові засідання ні разу не з`являлися. Станом на 21 травня 2024 року, жодних клопотань про відкладення розгляду справи не направляли, як і не повідомляли про причини неявки до апеляційного суду, хоча особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 з 18 березня 2024 року був повідомлений про дату і час розгляду справи, а його захиснику адвокату ОСОБА_14 17 січня 2024 було надіслано лист про призначення апеляційного розгляду на 15-30 год 21 травня 2024 року, який він отримав того ж дня.

Крым того, 06 вересня 2022 року захисник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_14 подавав до Сумського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якій просив відмовити апелянту в задоволенні апеляційної скарги, а про прийняте судове рішення повідомити його та ОСОБА_8 в письмово (т.1 а.с. 238).

Враховуючи викладене, зокрема дату надходження до апеляційного суду матеріалів даного кримінального провадження, заходи які вживались судом для організації слухання справи, зважаючи на дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, а також враховуючи те, що ухвала суду першої інстанції оскаржений тільки потерпілою, про погіршення становища особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 питання не ставиться, колегія суддів вважає за можливе слухання справи провести без участі потерпілої ОСОБА_7 , її представника - адвоката ОСОБА_13 , особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_14 , що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка частково підтримала вимоги апеляційної скарги потерпілої, просила змінити ухвалу в частині вирішення цивільного позову, перевіривши матеріали кримінального провадження в сукупності з доводами апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи вирок суду першої інстанції оскаржений одним учасником справи потерпілою ОСОБА_7 , яка просила повторно дослідити докази по кримінальному провадженню, ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2021 року скасувати, направивши справу на повторний розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали кримінального провадження в межах заявлених апелянтом вимог колегія суддів встановила наступне.

Так, суд першої інстанції визнав ОСОБА_8 таким, що вчинив суспільно-небезпечні діяння які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч. 1 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство).

Такого висновку районний суд дійшов з урахуванням пояснень особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 , потерпілої та ряду наданих стороною обвинувачення письмових доказів.

Так, в ході судового розгляду, ОСОБА_8 пояснив, що дійсно вчинив зазначені суспільно-небезпечні діяння, за обставин вказаних у клопотанні взяв металевий люк у районі залізничного вокзалу та відніс його чоловікові на ім`я ОСОБА_15 , який займається прийманням металу. За люк отримав гроші в сумі 250 гривень, які витратив на власні потреби.

Також за обставин викладених у клопотанні заволодів грошима потерпілої ОСОБА_12 , яка є дружиною його брата. Він був у них і помітив як до вази у шафі кімнати перебуваючи в будинку по АДРЕСА_4 , його брат поклав гроші. У той час як брата вдома не було, а потерпіла вийшла на вулицю покурити він забрав ці гроші, а саме дві купюри по 200 гривень. Дані гроші витратив на власні потреби. Наразі потерпілій збитки відшкодовані, він на вказану суму сплатив за потерпілу комунальні послуги. Також підтвердив, що за обставин викладених у клопотанні заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_7 та золотими виробами. Він приходив у гості до доньки потерпілої. Того вечора ОСОБА_7 поїхала до лікарні. Він особисто допомагав їй вийти із квартири. Коли вона поїхала, він повернувся до квартири знову. Непомітно від доньки потерпілої забрав грошову купюру номіналом 100 доларів США, яка знаходилась на поличці шафи у залі. Тоді ж, але можливо і пізніше, точної дати сказати не може, викрав перстень зі сплаву золота 585 проби та перстень зі сплаву срібла 925 проби та позолоти 375 проби, які перебували у шафі для одягу в спальній кімнаті на верхній полиці в коробку з-під чіпсів. Наступного дня він поміняв долари та придбав за них два мобільні телефони, один із яких віддав брату. Десь за два дні здав до ломбарду каблучки, а отримані гроші витратив на власні потреби.

Також підтвердив, що в 20-х числах травня місяця 2020 року, знову прийшов до своєї знайомої ОСОБА_10 . Її вдома не було, знаходилася лише її мати ОСОБА_7 у якої попросив грошові кошти в розмірі 2500 грн., начебто, собі на лікування, пояснивши, що хворіє на онкологічне захворювання. Однак насправді він повідомив не правду, на зазначене захворювання він не страждає. Повертати грошові кошти в розмірі 2500 грн. не збирався. Ці гроші він також витратив на власні потреби.

Потерпіла ОСОБА_7 , в суді першої інстанції пояснила, що 06.11.2020 вона потрапила до лікарні з вірусною хворобою. В цей час до них додому до квартири АДРЕСА_5 , приходив ОСОБА_8 .. Коли в нього померли батьки, він попросився до них ночувати і вона його впускала. У місті Куп`єваха в нього є родичі: сестра та зять. Пускали його до себе і раніше пожити. Вже 2-3 роки як він почав до них приходити. Перед тим, як відправитись до лікарні вона поклала документи: банківські картки 3 шт. та 100 доларів в кімнаті у залі, на полицю, для того, щоб донька купувала ліки знімаючи гроші з картки, а долари на випадок, якщо не вистачить тих грошей. На пенсійній картці ОСОБА_16 (інвалід 2 групи) було 1600 грн, а на пенсійній що належить їй - 3300, а там, де нараховується субсидія - до 2000 грн. Коли їхала до лікарні, то ОСОБА_17 того дня був у них з обіду. Коли їхала, то сказала доньці та ОСОБА_8 , щоб нікого зайвого в хаті не було, і щоб останній у них не ночував. Пробула у лікарні з 6 по 19 число. Поруч із нею мешкає медсестра, у якої вона попросила, щоб забрала із дому картки, та долари, однак наступного дня та повідомила, що долари їй не передали. Приїхавши з лікарні почала питати у доньки де поділися долари, однак та повідомила, що їх не брала. Медсестра передала їй картки і паспорт на наступний день крім доларів. Донька повідомила, що на той момент доларів вже не було. Коли виявила, що грошей нема, то викликала поліцію. Вирішила перевірити чи на місці каблучки, вони були у неї в шафі для одягу, в куртці у манжеті. Там було 2 каблучки, одна срібна покрита золотом, а інша золота з камінцями. Їх не виявила на місці. ОСОБА_17 знав де знаходились каблучки. Вона їх йому показувала. Також їх надівала донька. Приходили працівники поліції, перевіряли, описували. Зі слів оперуповноваженого дізналася, що ОСОБА_17 зізнався у крадіжці. На початку 2021 року до них додому в черговий раз прийшов ОСОБА_17 та почав їй розповідати про те, що він хворіє на онкологічне захворювання і йому терміново потрібні кошти на лікування. Вона пожаліла його та дала кошти в сумі 2500 грн., які він так до даного часу їй і не повернув.

Також, на підтвердження обставини вчинення ОСОБА_8 дій які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 190 КК України судом першої інстанції досліджено і надані прокурором письмові докази, зокрема:

- Протокол огляду місця події від 01.02.2021 року, із застосування технічного засобу фіксації, в ході якого за адресою АДРЕСА_6 , біля ТРЦ «Славна» гр. ОСОБА_12 добровільно видала мобільний телефон Smartex P600, який знаходився у силіконовому чохлі прозорого кольору та гарантійний талон на телефон OUKITEL c10.

- Висновок судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/119-21/1450-ТВ від 05.02.2021 року, згідно якого вартість викраденої кришки каналізаційного люку, круглої форми, стандартних розмірів, станом на 03.09.2020 становила 510 (п`ятсот десять) гривень.

- Висновок судово-психіатричної експертизи № 91 від 08.04.2021 відповідно до якої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент вчинення суспільно небезпечних діянь виявляв ознаки «помірної розумової відсталості (нерізко виражена імбецильність)» і внаслідок цього не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час також виявляє ознаки «помірної розумової відсталості (нерізко виражена імбецильність)», не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 за своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

- Протокол проведення слідчого експерименту від 16.04.2021 р., із застосуванням технічних засобів фіксації, з доданим DVD диском до нього, у ході якого ОСОБА_8 безпосередньо на місці події за адресою: АДРЕСА_3 , розповів та продемонстрував де саме та яким чином заволодів у ОСОБА_7 грошовими коштами в розмірі 2500 грн.

- Протокол огляду місця події від 29.04.2021 року, з фототаблицями, згідно якого було оглянуто квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_8 скоїв крадіжку персня зі сплаву золота 585 проби та персня зі сплаву срібла 925 проби та позолоти 375 проби, що належить ОСОБА_7 .. Оглядом зафіксовано, що у спальній кімнаті квартири дійсно мається шафа для одягу із якої були викрадені каблучки.

- Лист підписаного представником ПТ «Ломбард Перший» ТОВ «Мікрофінанс і компанія» у період часу із жовтня по грудень 2020 року встановлено декілька фактів надання фінансового кредиту під заставу майна ОСОБА_8 .. Так 11.11.2020 за договором фінансового кредиту під заставу майна він отримав грошові кошти у сумі 1883 грн. під заставу ювелірного виробу із золота 585 проби (каблучка) загальною вагою 2,52 гр., та 56 грн. під заставу ювелірного виробу зі срібла 925 проби (каблучка) загальною вагою 2,83 гр.. Але обов`язки не виконав, у зв`язку із чим кредитодавець звернув стягнення на майно передане в заставу.

- Висновок судової товарознавчої експертизи №СЕ-10/119- 21/5014-ТВ від 06.05.2021 року, згідно якого вартість викраденого персня зі сплаву золота 585 проби, із вставкою ( «31 кубічний цирконій», складає 3938,99 грн., та персня зі сплаву срібла 925 проби та позолоти 375 проби, вартість якого складає 807,02 грн,

- Висновок судово-психіатричної експертизи № 170 від 24.05.2021 року згідно якої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент вчинення правопорушення виявляв ознаки «помірної розумової відсталості (не різко виражена імбецильність)» і внаслідок цього не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час також виявляє ознаки «помірної розумової відсталості (не різко виражена імбецильність)», не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_8 за своїм психічним станом потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Аналізуючи досліджені докази, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення остаточного процесуального рішення, та, з урахуванням вимоги закону, що жоден доказ не має наперед встановленої сили, дійшов правильного висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що своїми навмисними діями, ОСОБА_8 вчинив суспільно-небезпечні діяння які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч. 1 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), і його дії органами досудового слідства кваліфіковані правильно.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог скарги потерпілої та перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч. 1 на ч. 3 ст. 185 КК України, а версію апелянта про проникнення до її квартири саме з умислом на крадіжку, то їх колегія суддів вважає безпідставними.

Що стосується незгоди апелянта з клопотанням слідчого та прокурора про застосування до ОСОБА_8 саме амбулаторної психіатричної допомоги, а не стаціонарне примусове лікування в умовах ізоляції від суспільства, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Статтею 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

Як слідує з мотивувальної частини ухвали, суд при обранні виду примусового заходу медичного характеру взяв до уваги думку прокурора, який вважав за доцільне застосувати щодо ОСОБА_8 примусовий захід медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги, захисника, який підтримав думку прокурора та дійшов висновку про наявність обставин, які мають істотне значення для задоволення вимог зазначених у клопотанні та застосування відносно ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної примусової психіатричної допомоги, оскільки останній вчинив суспільно-небезпечні діяння перебуваючи в стані неосудності і який за своїм психічним станом та характером вчиненого суспільно-небезпечного діяння становить небезпеку для суспільства і відповідно з вимогами ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності. З огляду на викладене відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України суд вважав за необхідне застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Разом з тим, відповідно до приписів п.5 ч.1 ст.513 КПК України та роз`яснень, які містяться у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» саме суд має визначити їх вид, що спростовує доводи сторони захисту про необхідність застосування до ОСОБА_8 примусового заходу медичного характеру у вигляді стаціонарного примусового лікування в умовах ізоляції від суспільства.

Аналогічні висновки щодо необхідності визначення виду примусового заходу медичного характеру із врахуванням всіх критеріїв, передбачених ст.94 КК України, містяться у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 року (справа №219/12156/17) та від 30.05.2019 року (справа №243/4632/17).

З урахуванням викладеного та враховуючи характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчинених ОСОБА_8 суспільно-небезпечних діянь, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 примусового заходу медичного характеру у вигляді поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь, про що йдеться в апеляційній скарзі потерпілої.

Перевіряючи ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при вирішенні цивільного позову у кримінальному провадженні судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення в цій частині.

Згідно п.4 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, згідно з положеннями ч. 1ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 1186 ЦК України, передбачено випадки відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, встановлено, що шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди (т.1 а.с.68).

Відповідно до заявленого позову ОСОБА_7 просила стягнути з ОСОБА_8 суму завданої їй матеріальної шкоди у розмірі 4746 грн.

З ухвали Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2021 року вбачається, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про стягнення із ОСОБА_8 заподіяної злочинами матеріальної шкоди відмовлено.

Однак колегія суддів не погоджується з таким рішення суду першої інстанції і враховуючи те, що потерпіла є особою похилого віку на час подання апеляційної скарги їй виповнилось 79 років, має вкрай незадовільний стан здоров`я, вади опорно-рухового апарату, викрадені золоті вироби їй повернуті не були, вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 та стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 4746 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження в ході огляду місця події у ОСОБА_8 було вилучено мобільний телефон Smartex P600, який був визнаний речовим доказом та на нього ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04 лютого 2021 року було накладено арешт (т.1 а.с.144).

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2021 року, була вирішена доля речових доказів по справі, а саме мобільний телефон підлягає конфіскації у дохід держави, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що він був придбаний за кошти отримані злочинним шляхом.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_8 є душевно хворим, не працює, колегія суддів вважає за необхідне в рахунок погашення заявлених позовних вимог ОСОБА_7 звернути стягнення на мобільний телефон Smartex P600, у силіконовому чохлі прозорого кольору, який був вилучений 01 лютого 2021 року в ході огляду місця події.

За вказаних обставин, ухвала суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову та речових доказів підлягає зміні в порядку п.4 ч.1 ст.408 КПК України, а апеляційна скарга потерпілої частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову та речових доказів, змінити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 4746 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В рахунок погашення заявлених позовних вимог ОСОБА_7 звернути стягнення на мобільний телефон Smartex P600, у силіконовому чохлі прозорого кольору, вилучений у ОСОБА_8 , який згідно квитанції № 001403 від 05.05.2021 знаходиться на зберіганні в камері речових доказів Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4