Справа №760/6624/24 1-кс/760/3353/24
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання дізнавача СД ВП №2 Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000301 від 18.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач, за погодженням із прокурором, звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із вищезазначеним клопотанням про арешт майна.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 ст.8 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Положеннями ч.1 ст.170 КПК України встановлюється, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 3 ч.2 ст.171 КПК України визначено, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, крім іншого, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Так, у матеріалах клопотання наявний протокол допиту підозрюваного, однак відсутнє саме повідомлення про підозру. Відтак стороні обвинувачення необхідно долучити до матеріалів клопотання повідомлення про підозру чи у силу ст.64-2 КПК України із відповідним клопотанням до слідчого судді повинен звернутись прокурор, а не дізнавач.

За таких обставин, клопотання про арешт майна не відповідає вимогам чинного КПК України, а відтак унеможливлює призначення відповідного клопотання до розгляду з дотриманням зазначених вимог закону.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна особі, яка його подала, для усунення визначених недоліків.

Керуючись ст.ст.2, 8, 22, 64-2, 169-173, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання дізнавача СД ВП №2 Солом`янського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_2 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000301 від 18.03.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України повернути.

Встановити строк у сімдесят дві години з моменту отримання ухвали для усунення вказаних недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1