Справа № 601/180/24
Провадження №1-кп/601/73/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець кримінальне провадження № 0000008 від 09.06.2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, військовослужбовця, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

До Кременецької окружної прокуратури 09.06.2021 надійшло клопотання окружної прокуратури в Радомі (Республіка Польща) про перейняття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 за статтею 177 параграфу 1 Кримінального кодексу Республіки Польща.

На виконання доручення Тернопільської обласної прокуратури, з урахуванням вимог ст. 214, 595 КПК України, Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993 Кременецькою окружною прокуратурою вказане клопотання задоволено, 09.06.2021 відомості за вказаним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008.

Встановлено, що 14.12.2019 близько 06 години водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «TOYOTA-AVENSIS» (українською мовою «Тойота Авенсіс), р.н. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, вишневого кольору, і з двома пасажирами, без вантажу, рухався по вул.. Старий Ринок м. Беляни у напрямку від м. Розтворув до м. Блендув, що в Мазовецькому воєводстві, на території Республіки Польща. Під час руху на заокругленій ділянці автодороги вправо для свого руху, водій ОСОБА_3 , не впоравшись із керуванням автомобіля «TOYOTA-AVENSIS» (українською мовою «Тойота Авенсіс) та не обравши безпечної швидкості руху допустив його виїзд за межі проїзної частини дороги на ліве узбіччя, кювет та його подальше перекидання. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «TOYOTA-AVENSIS» (українською мовою «Тойота Авенсіс) ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

На території України та Республіки Польща є чинною Європейська Конвенція про дорожній рух від 08.11.1968. Конвенцію ратифіковано із застереженням і заявами Указом Президента ВР Української РСР № 2614-V111 від 25.04.1974 (далі Конвенція), яка також ратифікована уповноваженим органом Республіки Польща.

На території Республіки Польща правила руху на дорогах загального користування, в житлових зонах і в зонах руху регулюються законом від 20.06.1997 «Про дорожній рух».

Відповідно до ст.7 Кримінального кодексу України громадяни України та особи без громадянства, що постійно проживають в Україні, які вчинили кримінальні правопорушення за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, 14.12.2019 близько 06 години водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «TOYOTA-AVENSIS» (українською мовою «Тойота Авенсіс), р.н. НОМЕР_1 (реєстрація Республіки Польща), з двома пасажирами ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають по АДРЕСА_2 , без вантажу, рухався автомобільною дорогою сполученням «Розтворув-Беляни-Блендув», в межах вул. Старий Ринок м. Беляни, у напрямку від м. Розтворув до м. Блендув, що в Мазовецькому воєводстві на території Республіки Польща.

Під час керування автомобілем водій ОСОБА_3 не дотримався вимог п.1 ст. 7, п.5 ст. 8 Конвенції, згідно яких водій користуючись дорогою повинен поводитися так, щоб не створювати небезпеки чи перешкод для руху, не наражати на небезпеку людей і не заподіювати збитку державному, суспільному або приватному майну, а також контролювати свій транспортний засіб так, щоб бути завжди спроможним належним чином управляти, бути знайомим з правилами дорожнього руху, приписами у сфері безпеки дорожнього руху.

Як наслідок, рухаючись у вказаному напрямку по автомобільній дорозі сполученням «Розтворув-Беляни-Блендув» в межах вул. Старий Ринок м.Беляни, водій ОСОБА_3 в порушення вимог п.1 ст. 12 Конвенції повинен у разі зміни швидкості руху транспортного засобу постійно враховувати обставини, зокрема рельєф місцевості, стан дороги і транспортного засобу, його навантагу, атмосферні умови та інтенсивність руху. Також відповідно до п.1 ст. 19 Закону Республіки Польща «Про дорожній рух» від 20.06.1997 зобов`язаний рухатись із швидкістю, що забезпечує контроль над транспортним засобом, беручи до уваги умови в яких відбувається рух. ОСОБА_3 не обрав такі прийоми керування автомобіля «TOYOTA-AVENSIS» (українською мовою «Тойота Авенсіс), в результаті чого при подоланні заокругленої ділянки дороги вправо, допустив боковий занос транспортного засобу.

Рухаючись у боковому заносі автомобіль «TOYOTA-AVENSIS» (українською мовою «Тойота Авенсіс) розвертає навколо центру ваги в напрямку проти годинникової стрілки, після чого транспортний засіб зміщається вліво, перетинає зустрічну смугу руху та з`їзджає у лівий кювет, де контактує їз нерівностями поверхні кювету та стовбуром дерева.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «TOYOTA-AVENSIS» (українською мовою «Тойота Авенсіс) ОСОБА_7 , який на час дорожньо-транспортної пригоди займав праве заднє місце пасажира автомобіля отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому основи дуги та задньо-нижнього краю тіла другого шийного хребця справа і дуги того ж хребця зліва належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (п.п. 2.1.1 (а), 2.1.2., 2.1.3 (е) «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», що затверджені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 №6» (надалі Правила), перелом Х1 лівого ребра задньому відрізку належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості, оскільки не становить небезпеку для життя, але причиняє тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (п.п. 2.2.1 (а, в) 2.2.2 Правил), рана-забій лівої гомілки належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні (п.п. 2.3.1 (а) 2.3.3 Правил) та пасажирка ОСОБА_6 , яка на час дорожньо-транспортної пригоди займала ліве заднє місце пасажира автомобіля отримала тілесні ушкодження у вигляді: компресійний перелом тіла першого поперекового хребця та перелом дуги п`ятого шийного і суглобового відростка шостого шийного хребців, що не становили безпеки для життя, але спричиняють розлад здоров`я строком понад три тижні і за цією ознакою належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (п.п. 2.2.1 (а, в) 2.2.2 Правил).

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог: п.1 ст.7, п.5 ст.8, п.1 ст. 12 Конвенції та п.1 ст. 19 Закону Республіки Польща «Про дорожній рух» від 20.06.1997 перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 та спричинення потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 подав клопотання про закриття кримінального провадження по справі у зв`язку зі зміною обстановки відповідно до статті 48 КК України вказавши, що він вперше вчинив нетяжкий злочин у Республіці Польща, свою вину у скоєному визнає, щиро кається, матеріальну шкоду потерпілим відшкодував повністю, з потерпілими примирився, а вчинене ним діяння внаслідок зміни обстановки втратило суспільну небезпечність на час розгляду справи в суді, оскільки з метою захисту України від російських загарбників 06.03.2023 вступив на службу у Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють».

Прокурор не заперечує проти заявленого клопотання, вважає, що є всі підстави для його задоволення. ОСОБА_3 позитивно характеризується, шкоду потерпілим відшкодував, вперше притягується до кримінальної відповідальності. Вважає, що обвинувачений перестав бути суспільно-небезпечним.

Від потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надійшли письмові заява про те, що вони просять закрити провадження в даній справі на підставі ст. 48 КК України, посилаючись на те, що шкоду обвинувачений відшкодував їм в повному обсязі, з часу вчинення кримінального правопорушення пройшло більше чотирьох років і обвинувачений перестав бути суспільно небезпечним.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає наступне.

Станом на 14.12.2019 ст. 48 КК України (в редакції, яка на час вчинення злочину), Особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Оскільки обвинувачений клопоче про його звільнення в зв`язку із зміною обстановки, суд звертається до загальних положень КК України, що визначають чинність закону про кримінальну відповідальність в часі.

Згідно ч.2, 3 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності. Одночасно за ч.2 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Отже, суд застосовує закон про кримінальну відповідальність, зокрема норми ст. 48 КК України, що діяли на момент вчинення кримінального правопорушення, а саме до 14.12.2019.

З клопотання окружної прокуратури в Радомі (Республіка Польща) про перейняття кримінального провадження вбачається, що районною прокуратурою в Груйці пред`явлено ОСОБА_5 звинувачення в скоєнні злочину за статтею 177 параграфу 1 Кримінального кодексу Республіки Польща.

З витягу із положень Кримінального кодексу, Закон від 06 червня 1997 року Законодавчий вісник 2019.1950 зведений текст від 14 жовтня 2019 року з подальшими змінами вбачається, що санкція статті 177 параграфу 1 Кримінального кодексу Республіки Польща встановлює покарання у виді позбавлення волі до 3 років.

Відповідно до ст. 25 Європейської конвенції про передачу провадження у кримінальних справах в запитуваній державі щодо злочину застосовується міра покарання, передбачена законодавством цієї держави, якщо законодавство не встановлює іншого. Якщо повноваження запитуваної держави ґрунтуються виключно на статті 2, міра покарання, призначена в цій державі, не може бути більш суворою, ніж міра покарання, передбачена законодавством запитуючої держави. Україна є учасником даної конвенції відповідно до Закону № 339/95-ВР від 22.09.1995).

Відповідно до частини 5 статті 598 КПК України покарання, що призначається судом, не повинно бути суворішим від покарання, передбаченого законом запитуючої держави за таке ж кримінальне правопорушення.

Частина 4 статті 12 Кримінального кодексу України визначає, що нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Водночас у статті 12 КК України відсутнє будь-яке посилання на санкцію статті Особливої частини КК України, тобто за вказане суспільно небезпечне діяння з урахуванням вимог ст. 25 Європейської конвенції та ч. 5 ст. 598 КПК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 3 років.

Стаття 48 КК України передбачає дві самостійні підстави звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності. Таке звільнення може мати місце, коли внаслідок зміни обстановки вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність або особа перестала бути суспільно небезпечною.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звертається до суду з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 48 КК України підстав закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності. При цьому норми процесуального закону не зобов`язують суд до початку розгляду зазначеного клопотання встановлювати факт винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 вчинив у Республіці Польща суспільно-небезпечне діяння, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 та спричинило потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження, якому пред`явлено звинувачення в скоєнні злочину за статтею 177 параграфу 1 Кримінального кодексу Республіки Польща, санкція якої встановлює покарання у виді позбавлення волі до 3 років, ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, характеризується позитивно, після вчинення кримінального правопорушення повністю відшкодував потерпілим завдану шкоду, з метою захисту України від російських загарбників 06.03.2023 вступив на службу у Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», у зв`язку з чим ОСОБА_3 перестав бути суспільно небезпечним.

За таких обставин, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинене ним у Республіці Польща кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України з підстав, передбачених ст. 48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки, так як особа перестала бути суспільно небезпечною, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 09.06.2021 підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Відтак, з обвинуваченого слід стягнути процесуальні витрати.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 48 КК України, статтями 284-288, 369, 372, 392 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 286 КК України на підставі статті 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження № 0000008 від 09.06.2021 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 286 КК України - закрити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати: у розмірі 1716 гривень 20 копійок за проведену судову транспортної-трасологічної експертизи № СЕ-19/120-21/10450-ІТ від 03.12.2021; у розмірі 1132 гривень 68 копійок за проведену автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-22/5010-ІТ від 15.07.2022; у розмірі 1887 гривень 80 копійок за проведену автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-22/8283-ІТ від 25.10.2022.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 19 березня 2024 року о 10 годині.

Головуючий