Справа №592/6196/24 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/336/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - особисте зобов`язання
УХВАЛА

Іменем України

12 червня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/6196/24 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.04.2024 про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання,

учасників кримінального провадження:

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою безпідставно відхилене, слідчим суддею не вмотивовано підстави відхилення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, не враховані дані, зафіксовані в протоколах НСРД, допиту потерпілого, обшуків, що підсилює заявлені ризики, і свідчить про те, що єдиним дієвим запобіжним заходом для нього може бути виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.

18.04.2024 до Копаківського районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим із прокурором Окружної прокуратури м. Суми, звернувся слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК, а саме, в тому, що він 16.04.2024 неподалік приміщення РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області в м. Суми, вул. Білопільській шлях, 18/1, одержав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду в сумі 2000 грн за здійснення впливу на службових осіб відділу автотехнічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Сумського НДЕКЦ МВС з метою видачі висновку експертного дослідження автомобіля марки GEELY MK, 2008 року випуску, р. н. НОМЕР_1 , без зазначення установки газового обладнання.

08.04.2024 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК, 16.04.2024 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК та 17.04.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що існують ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного та вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 58 400 грн, і покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК у разі її внесення.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми 18.04.2024 у задоволенні клопотання слідчого відмовлено і до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків: не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суду про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати за кожною вимогою на визначений час до Сумського РУП ГУНП в Сумській області, прокуратури, суду. Своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції умотивував тим, що підозра і ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК є обґрунтованими, але не доведено, що вказаним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

До початку апеляційного розгляду від прокурора ОСОБА_12 надійшла письмова заява про розгляд кримінального провадження у його відсутність, а тому колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд без участі прокурора, що не суперечить положенням кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК), а згідно ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Здійснивши розгляд вказаного клопотання слідчого та відмовивши у його задоволенні, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання з покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК обов`язків, а не застосування будь-якого іншого, більш суворого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, а саме наявність у органу досудового розслідування обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, та можливість і достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам. При цьому обґрунтованість підозри ніким з учасників кримінального провадження не оспорюється і наявні в матеріалах докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення є завданням подальшого досудового розслідування.

Так, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. При цьому необхідно ураховувати, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, однак в кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів; забезпечення таких стандартів вимагає від національного суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Таким чином, слідчий суддя повинен взяти до уваги, крім обставин, передбачених ст. 177 КПК, також особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Зокрема, висновки про ступінь ризиків та можливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені судом за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних підозрюваної особи (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо). Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Хоч КПК і не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При цьому «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів» (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 у справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96), але у той же час питанню суворості покарання не може надаватися надмірне (вирішальне) значення, оскільки потреба ізоляції підозрюваного не підлягає оцінюванню з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість кримінальних правопорушень (рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 у справі «Мамедова проти Росії» (Mamedova v. Russia), заява № 7064/05), та повинна враховуватися у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує застосування такого запобіжного заходу. Мають бути враховані характер підозрюваного, його моральні якості, наявні кошти (матеріальне становище), зв`язки з державою, у якій його переслідують за законом, і його міжнародні контакти, його заяви щодо прагнення виїхати на постійне місце проживання за кордон, наявність у нього кількох паспортів; наявність даних про те, що підозрюваний раніше ухилявся від розслідування і суду, тощо.

Ризик втечі також має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (§ 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

В ході судового розгляду слідчий суддя перевірив відповідність змісту клопотання вимогам закону та з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і правильно встановив, що під час судового розгляду прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

На думку колегії суддів слідчий суддя суду першої інстанції при обранні запобіжного заходу, встановивши, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК, згідно вимог ст. 193, 194 КПК дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК та особу підозрюваного. Ці обставини, враховані слідчим суддею та досліджені в апеляційному порядку в сукупності дають достатні підстави для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, зокрема і тих, про які зазначав слідчий у своєму клопотанні. При цьому будь-яких доказів неналежної процесуальної поведінки підозрюваного за час досудового розслідування стороною обвинувачення колегії суддів не надано.

На користь обґрунтованості рішення слідчого судді та достатності застосованого до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання свідчить і той факт, що підозрюваний самостійно, за вимогою апеляційного суду та у визначений час з`явився в судове засідання для участі в розгляді вказаної вище апеляційної скарги прокурора, незважаючи на те, що в ній порушувалося питання про погіршення його становища і застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також колегія суддів враховує і те, що на час апеляційного перегляду 11.06.2024 ОСОБА_8 вручене письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри з ч. 3 ст. 369-2 КК на ч. 2 ст. 369-2 КК, санкцією якої передбачено покарання у виді штрафу в розмірі від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Під час апеляційного перегляду стороною обвинувачення не надано даних на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_8 , будучи раніше не судимою особою, перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Тобто, підстави для застосування до останнього виключного запобіжного заходу відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про можливість запобігання встановленим ним ризикам шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням на нього певних, визначених кримінальним процесуальним законом обов`язків (ч. 5 ст. 194 КПК), у зв`язку з цим, ухвалу слідчого судді про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу колегія суддів вважає законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.04.2024 відносно ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4