ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1117/24 Справа № 216/619/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11 квітня 2024 року.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою змінити щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із покладенням відповідних обов`язків. На обґрунтування своїх вимог вказує, що ухвала суду постановлена без надання юридичної оцінки ризикам, які були зазначені стороною захисту у запереченнях при розгляді клопотання прокурора.

Зазначає, що доводи сторони обвинувачення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, про наявність яких зазначено прокурором, не підтверджуються стороною обвинувачення матеріалами справи, оскільки доказів на підтвердження не надано. Також відсутні відомості, які б давали підстави вважати, що з`явилися нові ризики.

Вказує, що матеріали провадження не містять відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_8 знаходився у розшуку, впливав на свідків чи іншим чином перешкоджав кримінальному провадженню.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, має постійний, офіційний дохід. Також звертає увагу, що всі докази у кримінальному провадженні зібрані та перебувають у володінні суду та прокурора, крім того розгляд даного провадження триває, що дає підстави вважати, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу, зменшився, а тому подальше тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_8 .

Наголошує, що ОСОБА_8 перебуває під вартою з 10.08.2022 року, тобто більше ніж 1,6 року. Попередні ухвали суду про продовження строку запобіжного заходу є необґрунтованими та не підтвердженими доказами, а є лише припущенням, що жодним чином не вважається допустимим з точки зору достатності. Крім того, ухвали суду взагалі не містять посилання на практику ЄСПЛ щоб іноземець міг зрозуміти чого він перебуває під вартою.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ч. 4 ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України.

10.08.2022 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК України при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує подані йому матеріали на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший передбачений законом запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з наданих матеріалів, суд, всупереч твердженням захисника, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Прокурором, належним чином обґрунтована наявність ризиків передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Так, суд обґрунтовано зазначив про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та взяв до уваги, сукупність наявних відомостей про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 ряду кримінальних правопорушень в тому числі особливо тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими, дані про особу обвинуваченого.

Суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою, правильно прийшов до висновку, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а тому неможливо на даний час застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано характер скоєного умисного, корисного, особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в умовах воєнного стану, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічний злочин, що свідчить про його схильність до вчинення протиправних діянь та той факт, що він на шлях виправлення не став та належних висновків не зробив, відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що наявність заявлених ризиків доведена, оскільки ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

З урахуванням викладеного, доводи захисника про припущення заявлених ризиків, не заслуговують на увагу, оскільки враховуючи особу обвинуваченого та характер інкримінованого кримінального правопорушення, заявлені прокурором ризики, є цілком ймовірними.

Отже, наявність заявлених ризиків передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що у ОСОБА_8 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність заявлених ризиків.

Матеріали провадження та апеляційна скарга захисника не містять об`єктивних даних про неможливість тримання ОСОБА_8 під вартою.

Отже, доводи захисника не спростовують висновків суду про необхідність продовження строку тримання під вартою щодо нього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи судом, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів не вбачає на даний час, надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою, оскільки приймає до уваги тяжкість пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення з сукупністю його особи та ризиками встановленими судом першої інстанції.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року, якою продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді