УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 березня 2024 року

м. Київ

справа № 643/13480/23

провадження № 51-1226ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову прокурора щодо повернення тимчасово вилученого майна.

Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і встановлені обставини

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ухвалою від 24 січня 2024 року залишив без задоволення скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова щодо повернення тимчасово вилученого майна.

Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 26 лютого 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою на підставі ч. 4

ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), оскільки її подано на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.

Вимоги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 26 лютого 2024 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Стверджує, що апеляційний суд ухвалив рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження всупереч приписам КПК, якими гарантовано право апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, яка не передбачена КПК, а також не враховано висновки Верховного Суду з цього питання. При цьому, в обґрунтування своєї позиції посилається на судове рішення ухвалене Великою Палатою Верховного Суду.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, та додані до неї матеріали, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Проте, як неодноразово наголошував Верховний Суд, ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно до чого КПК визначає, у яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (див., наприклад, постанову від 04 квітня 2019 року у справі

№ 494/6/18). У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа № 646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа № 161/4229/18), які стосувалися права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження)».

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Цей Суд, зокрема, в рішенні від 28 березня 2006 року щодо прийнятності заяви № 23436/03 у справі «Мельник проти України», зазначив, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується апеляційними та касаційними судами, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Конституційний Суд України у Рішенні від 08 квітня 2015 року № 3-рп/2015 сформулював юридичну позицію, за якою обмеження права на апеляційне оскарження рішення суду не може бути свавільним та несправедливим; таке обмеження має встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленим суспільною потребою досягнення цієї мети, пропорційним та обґрунтованим; у разі обмеження права на оскарження судових рішень законодавець зобов`язаний запровадити таке нормативне регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію права на судовий захист і не порушувати сутнісний зміст такого права (абз. 3 пп. 2.2 п. 2 мотивувальної частини).

Згідно зі статтею 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом; гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Разом з тим забезпечення права на апеляційний перегляд справи, передбачене п. 8

ч. 2 ст. 129 Конституції України, стосується гарантованого права на перегляд у суді апеляційної інстанції справи, розглянутої судом першої інстанції по суті. Зазначений конституційний припис надає законодавцю певну свободу розсуду: або передбачити можливість апеляційного оскарження будь-якого рішення, що його ухвалює суд у процесі розгляду справи, але не вирішує її по суті, або встановити обмеження чи заборону на оскарження в апеляційному порядку окремих процесуальних судових рішень, якими справа не вирішується по суті (Рішення Конституційного Суду України від 17 березня 2020 року № 5-р/2020).

За таких обставин наявність визначених у кримінальному процесуальному законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Такі обмеження права на апеляційне оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування встановлені приписами статей 307, 309, 392 КПК.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом. Перелік ухвал слідчих суддів, які під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, передбачений ч. 3 ст. 307 та частинами 1, 2 ст. 309 КПК. Це ухвали, які стосуються відмови у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, відмови слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК, скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, обмеження свободи та особистої недоторканності, арешту майна, тимчасового доступу до деяких речей і документів, відсторонення від посади, а також ухвали про відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування, про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження у ній. З огляду на імперативний спосіб регулювання кримінальних процесуальних відносин перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Постановлена в цьому провадженні ухвала слідчого судді, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_4 на постанову прокурора Салтівської окружної прокуратури міста Харкова щодо повернення тимчасово вилученого майна, в розумінні положень статей 307, 309 КПК, до вказаного переліку не входить.

За правилами ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Отже, суд апеляційної інстанції, установивши, що ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, і відмовивши у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2024 року, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 щодо необхідності врахування висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року

(№ 237/1459/17, № 13-19кс18) є необґрунтованими, оскільки в цьому кримінальному провадженні слідчий суддя ухвалив рішення в межах повноважень, наданих йому КПК, зокрема главою 26 цього Кодексу.

У цьому аспекті слід зауважити, що згідно з вищевказаними приписами кримінального процесуального закону рішення слідчого судді за результатами розгляду скарги у порядку, передбаченому як п. 1, так і п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК не підлягає апеляційному оскарженню.

Таким чином, твердження скаржника про те, що апеляційний суд незаконно відмовив у відкритті апеляційного провадження, суперечать наведеним положенням кримінального процесуального закону, правовим висновкам, викладеним у рішеннях Конституційного Суду України та усталеній судовій практиці Верховного Суду.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування ухвали суду апеляційної інстанції у касаційній скарзі не наведено.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї

судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 26 лютого

2024 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову прокурора щодо повернення тимчасово вилученого майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3