МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/206/24
Провадження № 1-кп/945/464/24
ВИРОК

Іменем України

25 квітня 2024 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області кримінальне провадження №0000491, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новофедорівка Березанського району Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України

встановив:

Формулювання обвинувачення ОСОБА_4 визнаного судом доведеним.

У ході досудового розслідування встановлено наступне.

Відповідно до переліку в Додатку №1 до Постанови Верховної ради України «Про право власності на окремі види майна» не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України зброя та боєприпаси, бойова та спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №662 від 21.08.1998 року (зі змінами і доповненнями) затверджено Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень проти громадської безпеки за наступних обставин.

Приблизно на початку осені 2013 року, більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 придбав у невстановленої в ході проведення досудового розслідування особи на Центральному ринку, розташованого у АДРЕСА_2 , пневматичну гвинтівку моделі «ИЖ-38», серії НОМЕР_1 . При цьому ніяких документів при покупці на вказану пневматичну гвинтівку невідома особа ОСОБА_4 не надала.

У подальшому, перебуваючи за власним місцем проживання, приблизно в кінці 2021 року - на початку 2022 року, більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 маючи на меті виготовити вогнепальну зброю, придатну для стрільби, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та протиправно, порушуючи вимоги до п.п. 1, 2, 3, 6, 9, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576 зі змінами та п.п. 2.1, 25.5, 8.1, 9.1, 9.2 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 року № 622 зі змінами, тобто без передбаченого законом дозволу, саморобним способом, на території господарських приміщень, що розташовані навпроти будинку за адресою: АДРЕСА_2 , через саморобний спосіб, а саме, за допомогою електричного дриля та свердла, розсвердлив канал ствола вищевказаної гвинтівки та закріпив саморобний бойок, при цьому виготовивши однозарядну гвинтівку 5,6 мм.

У послідуючому, ОСОБА_4 за допомогою зварювального апарату, котрий знаходився за його місцем проживання, здійснив наварювання планки типу «Вівера» на ствольну коробку пневматичної гвинтівки. Зокрема, ствол вказаної гвинтівки дозволяє розташувати в ньому 5,6 мм. гвинтівкові та цільові спортивно-мисливські патрони кільцевого запалення.

В результаті умисних протиправних дій, ОСОБА_7 переробив вогнепальну зброю, придатну до проведення пострілів, шляхом переробки саморобним способом пружинно - поршневої пневматичної гвинтівки моделі "ИЖ-38", серії/ НОМЕР_2 , калібру 4,5 мм., шляхом збільшення діаметру каналу ствола, закріплення на поршні ударника з бойком, закріплення (приварювання) додаткової планки (виготовлена саморобним способом за типом планок "Вівера") для кріплення додаткового прицільного пристосування (оптичного прицілу) та приварювання із подальшою обробкою абразивним матеріалом стійки з отвором на ствольній коробці.

Після чого, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 , не маючи на меті відповідно до ч.3 ст.263 КК України видачі органам влади вогнепальної зброї, з метою подальшого незаконного зберігання залишив при собі, тим самим незаконно, без передбаченого законом дозволу, зберігав в одній із кімнат квартири за місцем свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту виявлення та вилучення в ході санкціонованого обшуку 12.12.2023 працівниками поліції.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.1 ст.263-1 КК України - незаконна переробка вогнепальної зброї та за ч.1 ст.263 КК України - незаконне зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

У кримінальному провадженні №0000491, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України.

ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 має понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263-1 КК України у виді3 (трьох) років позбавлення волі; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_7 з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст.ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи в порядку ст.474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так, злочини, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнав свою вину, відповідно до ст.12 КК України, є тяжкими злочинами.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника, цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п.п.2,3,4 ч.4 ст.474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутності обставин, які обтяжуть покарання, а також особи ОСОБА_4 , який за місцем мешкання характеризується позиитивно, на обліку у лікарів психіатра не перебуває, в силу ст.89 КК України раніше не судимий.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 повністю усвідомлюють зміст угоди про визнання винуватості, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч.4 ст.474 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України обвинувачений ОСОБА_4 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення балістичної експертизи зброї (висновок експерта №СЕ-19-115-23/17537-БЛ) у розмірі 2650 гривень 48 копійок. Вказані витрати документально підтверджені та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речовим доказом у даному кримінальному провадженні є вогнепальна зброя, придатна до проведення пострілів, шляхом переробки саморобним способом пружинно-поршневої пневматичної гвинтівки моделі "ИЖ-38", серії НОМЕР_1 , калібру 4,5 мм. Вказаний речовий доказ переданий до камери зберігання речових доказів Відділення поліції №5 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області. Питання щодо речового доказу слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення цього кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25.04.2024 року у кримінальному провадженні №0000491, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України, між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за вчинення:

- ч.1 ст.263-1 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- ч.1 ст.263 КК України призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Покласти на ОСОБА_4 а обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення балістичної експертизи зброї (висновок експерта №СЕ-19-115-23/17537-БЛ) у розмірі 2650 гривень 48 копійок.

Речовий доказ вогнепальну зброю, придатну до проведення пострілів, шляхом переробки саморобним способом пружинно-поршневої пневматичної гвинтівки моделі "ИЖ-38", серії НОМЕР_1 , калібру 4,5 мм, який переданий до камери зберігання речових доказів Відділення поліції №5 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області - знищити.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

25.04.2024