ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 243/105/23

провадження № 51- 6355км23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на вирок Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000357 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зоряне Мар`їнського району Донецької області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309КК України.

Зміст рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2023 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

За вироком місцевого суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у вересні 2022 року, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, замовив через інтернет психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, яку 05 листопада 2022 року о 13:00 отримав у відділенні «Нова пошта» № 1 за адресою: м. Слов`янськ, вул. Центральна, 70.

Цього ж дня, близько 13:10 год., перебуваючи біля буд. № 70 по вул. Центральній у м. Слов`янськ, співробітниками поліції в ході проведення огляду ОСОБА_6 було виявлено та вилучено психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP, масою 35,3450 г, що є особливо великим розміром, який він незаконно зберігав без мети збуту.

Дніпровським апеляційним судом за апеляційною скаргою прокурора вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 у частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий вирок від 17 серпня 2023 року. Цим вирокомОСОБА_6 за ч. 3 ст. 309 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. У решті вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку апеляційного суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного через м`якість з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Свою позицію прокурор обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції дійшов хибного висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, оскільки апеляційний суд безпідставно визнав обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття, активе сприяння розкриттю злочину, перебування на утриманні неповнолітньої дитини й належним чином свого рішення не мотивував, зокрема й про те, яким чином ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Окрім того, прокурор вказує на безпідставність визнання апеляційним судом пом`якшуючою покарання обставиною наявність у ОСОБА_6 неповнолітньої дитини, оскільки ця обставина лише характеризує його як особу.

Посилається на те, що апеляційний суд належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого засудженим злочину йдані про особу винного, а також те, що вчинений злочин пов`язаний з незаконним обігом психотропних засобів, які ОСОБА_6 зберігав у особливо великому розмірі.

Вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України є явно несправедливим через м`якість.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримала подану касаційну скаргу.

Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

За приписами ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, які не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися положеннями статей 412-414 цього Кодексу.

У касаційній скарзі прокурор не оспорює висновків суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій останнього за ч. 3 ст. 309 КК України.

Доводи прокурора щодо відсутності підстав для застосування судом апеляційної інстанції положень ст. 69 КК України вбачаються обґрунтованими.

Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 дійшов висновку про можливість застосування до нього положень ст. 69 КК України на підставі наявності обставин, які пом`якшують покарання, а саме щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину та наявності на утриманні неповнолітньої дитини.

Колегія суддів Верховного Суду з таким висновком не може погодитися, виходячи з наступного.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів зауважує, що частина 1 статті 69 КК Українинадає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: 1) вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до положень частин 1 та/або 2 статті 66 ККУкраїни; 2) вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Визначення поняття обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сформульовано в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року (справа № 744/884/17; провадження № 51-8413км18). Зокрема, суд виходив з системного тлумачення положень статей 66 та 69 КК України і тих статей спеціальної частини Кодексу, які визначають певні пом`якшуючі обставини як елемент складу злочину.

При цьому суд дійшов висновку, що обставини чи сукупність обставин, які відповідно до положень статті 69 КК України надають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають бути такого ж характеру і сили, які зумовили створення привілейованих складів злочинів. Ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами кримінального правопорушення, поведінкою особи під час вчинення кримінального правопорушення й іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватої особи.

Зі змісту вироку апеляційного суду вбачається, що суд апеляційної інстанції, застосовуючи положення статті 69 КК України, взяв до уваги щире каяття винного, активне сприяння розкриттю злочину та перебування на утриманні винного неповнолітньої дитини, однак не вмотивував, яким чином встановлені апеляційним судом обставини впливають на суспільну небезпечність вчинених діянь й, відповідно, знижують ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Окрім того, апеляційний суд не врахував, що інкриміноване ОСОБА_6 правопорушення відноситься до категорії тяжких; дані про особу засудженого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працевлаштований. Поза належною увагою апеляційного суду залишилося й те, що вчинений злочин пов`язаний з незаконним обігом психотропних речовин, які ОСОБА_6 зберігав у особливо великому розмірі.

Також апеляційний суд, встановивши пом`якшуючу покарання обставину - наявність на утриманні винного неповнолітньої дитини, не обґрунтував, яким чином ця обставина співвідноситься з цілями та/або мотивами кримінального правопорушення в контексті положень ст. 69 КК України.

З огляду на це Верховний Суд вважає висновок апеляційного суду щодо наявності підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України необґрунтованим, зробленим без урахування особливостей правозастосування вказаної норми матеріального права, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ураховуючи викладене, вирок апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

При цьому суду потрібно врахувати, що за аналогічних даних про особу засудженого та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання; за умови підтвердження аналогічного обсягу обвинувачення, призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Крім цього, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, з метою запобігання ризику переховування від суду, колегія суддів вважає необхідним обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись положеннями ст. ст. 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 13 квітня 2024 року включно.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3