ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1028/24 Справа № 212/9740/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року задоволено клопотання прокурора, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 28 березня 2024 року включно.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про наявність ризиків зазначених у клопотання, вважаючи, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На вказане рішення обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує про свою не згоду з оскаржуваним рішенням. Вважає, що ризики зазначені прокурором є особистими припущеннями, які не доведені та не підтверджені. Вказує, що він не буде переховуватися від суду, оскільки він не винний. Вказує, про незадовільний стан свого здоров`я, що він інвалід 3 групи та повинен бути під наглядом лікаря невролога, сімейного лікаря та інфекціоніста, та повинен приймати ліки, стаціонарно лікуватись, проходити обстеження МСЕК, що на його думку вказує на те, що він фізично не може відлучатися з місця проживання та міста. Вважає, що ризик вказаний прокурором перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є недоведеним, оскільки його провина ще не доведена, а обвинувачення складається з недопустимих доказах. Вважає, що ризик незаконного впливу на свідків також не доведено, оскільки свідки не були очевидцями події, та вони не суперечать його показам. Просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт або особисте зобов`язання.

Обвинуваченим у своїй заяві на адресу апеляційного суду вказує, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у наданні перекладача та надання документів по справі з перекладом на російську мову, що унеможливлює йому захищати себе.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляджу апеляційної скарги повідомлені належним чином, від обвинуваченого та прокурора клопотань про бажання приймати участь у судовому засіданні відповідно до ч.4 ст. 422-1 КПК України, на адресу апеляційного суду не надходило.

На підставі викладеного колегія суддів вважає за можливе проводити судове засідання за відсутністю обвинуваченого та прокурора.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, думку захисника, яка підтримала вимоги апеляційної скарги свого підзахисного та просила змінити запобіжний захід, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Як встановлено з матеріалів провадження, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 продовжено під час судового засідання в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей не має, має фактичне місце проживання без реєстрації, є особою з інвалідністю третьої групи, викладене давало суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду або незаконно впливати на свідків, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного заявленого ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Доводи апелянта про зворотне є безпідставними, а фактично подана апеляційна скарга викликана самим лише недосягненням бажаного результату у виді звільнення з під варти, що в жодному випадку не може бути підставою для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , що він не винний і його провина ще не доведена, а обвинувачення складається з недопустимих доказах, а покази свідків не суперечать його показам та свідки не були очевидцями події, а також те, що суд не надає йому перекладача та переклад документів на російську мову, не є предметом апеляційного розгляду у відповідності до положень ст.422-1КПК України, тож колегія суддів не вдається до оцінки даних доводів.

Та зазначає, що погоджується з висновками суду першої інстанції, що існують ризики незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків, які ще не допитані судом, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ним показань. Оскільки на теперішній час судовий розгляд лише розпочатий, досліджені письмові докази, не досліджені відеодокази, не допитані свідки, потерпілий, обвинувачений, як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України.

Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що через свій стан здоров`я він фізично не може відлучатися з місця проживання та міста, та через незадовільний стан свого здоров`я, а саме те, що він інвалід 3 групи тому повинен бути під наглядом лікаря невролога, сімейного лікаря та інфекціоніста, та повинен приймати ліки, стаціонарно лікуватись, проходити обстеження МСЕК. Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що у судовому засіданні не доведено протипоказань до утримання в умовах КУВП № 3 ОСОБА_7 та те, що йому не надається відповідна медична допомога.

Тяжкість, характер та обставини кримінального правопорушення свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Ураховуючи сукупність обставин, в тому числі стадію судового провадження, а також дані про особу ОСОБА_7 , суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність даних які б свідчили, що зазначені ризики не існують, а більш м`які запобіжні заходи не спроможні забезпечити належний розгляд провадження та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, та про необхідність продовження щодо останнього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення останньому, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, відсутність міцних соціальних зв`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_7 відсутні достатні стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наразі тримання обвинуваченого під вартою є обґрунтованими та виправданими, оскільки виключно в такому виді можливо забезпечити досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді