Справа № 462/4452/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/569/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу судді Залізничного районного суду м. Львова від 22 травня 2024 року про продовження строку тримання під вартою,

з участю обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

захисника-адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, окрім інших, щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20.07.2024 включно, без визначення розміру застави.

Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачнеого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20.07.2024 включно, без визначення розміру застави.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід .

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що обвинувачений не має на меті переховуватися від суду та уникати кримінальної відповідальності, буде сприяти судовому слідству.

Зазначає, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має освіту та стаж роботи, має постійне місце проживання та реєстрації, потребує лікування.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22.05.2024 та постановити нову, якою застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту; визначити розмір застави не більше мінімального розміру для відповідної статті КК України.

На підтримання своїх апеляційних вимог захисник зазначає, що прокурором у клопотанні під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу не доведена неможливість застосування запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою, через неможливість уникнути зазначені в клопотанні ризики.

Стверджує, що судом не враховано міцних соціальних зв`язків ОСОБА_9 , а саме наявність матері похилого віку та неповнолітніх дітей. Також не враховано наявність у обвинуваченого суттєвих захворювань, що перешкоджають застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Звертає увагу, що судом першої інстанції не взято до уваги остаточне Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сиротенко та інші проти України» від 19.10.2023, яким констатовано надмірну тривалість кримінального провадження в якому обвинувачується ОСОБА_9 та відсутність у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту у зв`язку з цим.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинувачених та захисника на підтримку апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що в провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000165 від 05.03.2018 року щодо ОСОБА_10 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_11 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та ОСОБА_7 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2024 року вирок Залізничного районного суду м. Львова від 29 грудня 2023 року щодо ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 скасовано та призначено новий розгляд вказаного кримінального провадження у Залізничному районному суді м. Львова.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою цією ж ухвалою Львівського апеляційного суду залишено обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 до проведення підготовчого судового засідання, але не більше, ніж на 60 днів.

Розглянувши заявлене в межах провадження клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився із доводами останнього та дійшов висновку про наявність правових підстав для продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , строку тримання під вартою.

Так, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_9 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, а відтак є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив останнім запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду такі не доведені.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував обставини кримінального правопорушення, характер і тяжкість інкримінованого обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_9 кримінального правопорушення.

Правових підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який (як про це просять апелянти) колегія суддів не вбачає і вважає, що продовження ОСОБА_7 , ОСОБА_9 строку тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинувачених.

ОСОБА_7 і ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, за який чинним законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися, й судовий розгляд у справі не завершено.

Відомостей, які б свідчили про зміну обставин, які стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також свідчили про зміну обстановки, що у своїй сукупності давало б суду підстави вважати, що обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, сторонами не надано.

Покликання апелянтів на міцні соціальні зв`язки обвинувачених, на думку колегії суддів, не є визначальними обставинами, які давали б можливість змінити останнім запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки такий не гарантуватиме запобігання встановленим ризикам. На думку колегії суддів, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення обвинуваченим розміру застави, забезпечить виконання останніми процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні. З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційних скарг й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 травня 2024 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді