Справа № 341/2359/18
Провадження № 1-кп/349/6/24
В И Р О К

іменем України

18 квітня 2024 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Побєдноє Джанкойського району АР Крим, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, раніше судимий 31 жовтня 2007 року Ленінським районним судом АР Крим за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з іспитовим терміном 3 роки; 05 грудня 2008 року Джанкойським міським судом АР Крим за ч.2 ст.121 з застосуванням ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 10 днів, звільнений 01 вересня 2015 року по відбуттю терміну покарання, 03 листопада 2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 3 місяців арешту, 30 грудня 2016 року звільнений по відбуттю терміну покарання, 27 грудня 2022 року Тисменицьким районним судом Івано-Франкіської області за ч.2 ст.185 КК України з застосуванням ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, ч.2 ст.289 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

встановив:

ОСОБА_3 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) за попередньою змовою групою осіб та поєднане з проникненням у сховище та повторно незаконно заволодів транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб та з проникненням у приміщення за таких встановлених судом обставин.

ОСОБА_3 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів у період непогашеної судимості знову вчинив корисливі злочини.

27 червня 2016 року ОСОБА_3 , перебуваючи у місті Івано-Франківську, з метою незаконного збагачення вступив у злочинну змову для вчинення таємного викрадення чужого майна з раніше судимою особою ОСОБА_6 , щодо якого матеріали кримінального провадження були виділені в окреме провадження та за результатами судового розгляду ухвалено обвинувальний вирок, який набув законної сили.

Після цього, реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , діючи спільно з ОСОБА_6 за попередньою змовою у групі осіб, 28 червня 2016 року біля о 01 год 00 хв на невстановленому автомобілі марки «Рено Лагуна» під керуванням ОСОБА_6 прибули в АДРЕСА_2 , де з метою вчинення крадіжки чужого майна почали їздити вулицями міста у пошуках майна, яке можна було б викрасти.

Біля 02 год 00 хв заїхали на АДРЕСА_3 , де побачили легковий автомобіль марки «ВАЗ-2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_7 . Під час огляду цього автомобіля побачили в салоні наповнені мішки і в них виник умисел на викрадення мішків, які були наповнені вживаним одягом і взуттям.

З цією метою вони відчинили задні двері автомобіля "ВАЗ-2106" та шляхом підбору ключа - кришку багажника і, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, таємно викрали з салону та багажного відділення вказаного транспортного засобу 7 мішків з одягом та взуттям у яких знаходилось 60 кг взуття по ціні 141 грн 70 коп за 1 кг, 120 кг шортів по ціні 91 грн 54 коп за 1 кг та 30 кг футболок по ціні 88 грн 70 коп за 1 кг, а всього одягу та взуття на загальну суму 22 147 грн 71 коп, які належали ОСОБА_7 Викрадені мішки з одягом та взуттям вони почергово перенесли в автомобіль «Рено Лагуна» на якому приїхали до АДРЕСА_2 . Після чого втекли з місця вчинення злочину. Неправомірними діями ОСОБА_3 та ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_7 було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 22 147 грн 71 коп.

Цієї ж ночі, 28 червня 2016 року, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 , після вчинення крадіжки одягу та взуття повертались з м.Бурштин у м.Івано-Франківськ. Біля 03 год 00 хв з метою вчинення крадіжки чужого майна на невстановленому автомобілі марки «Рено Лагуна» заїхали у АДРЕСА_2 , де діючи спільно почали їздити вулицями цього населеного пункту у пошуках майна, яке можна було б викрасти.

Рухаючись по вул.Івасюка, вони зупинились на дорозі і згідно розподілу ролей ОСОБА_6 з метою виявлення майна, яким можна було б незаконно заволодіти, вийшов з автомобіля, а ОСОБА_3 залишився в салоні транспортного засобу, спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб у разі небезпеки подати сигнал.

Пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 підійшов до належного ОСОБА_8 гаража, який розташований по АДРЕСА_2 , який був закритий на навісний замок.

Реалізовуючи спільний злочинний умисел на викрадення чужого майна ОСОБА_6 взяв зі свого автомобіля викрутку і за її допомогою зламав внутрішній механізм навісного замка. Після того, як відчинив навісний замок, проник у приміщення гаража, де побачив належний ОСОБА_9 скутер марки «Хонда Діо» і в нього виник умисел на незаконне заволодіння цим транспортним засобом.

У подальшому ОСОБА_6 викотив транспортний засіб - скутер марки «Хонда Діо», номер рами НОМЕР_2 до свого автомобіля, який залишався на дорозі. Після чого, разом з ОСОБА_3 завантажили скутер у багажник автомобіля і таким чином незаконно ним заволоділи, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 7 000 грн. Після цього поїхали з місця вчинення злочину та направились у м.Івано-Франківськ, де заховали викрадені одяг, взуття та скутер у гаражі по АДРЕСА_4 .

У подальшому ОСОБА_3 , діючи спільно з ОСОБА_6 розпорядилися скутером марки «Хонда Діо», а саме - продали його ОСОБА_10 , у якого скутер був вилучений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху. Також використали на власний розсуд частину викраденого одягу та взуття, решту викраденого було вилучено працівниками поліції під час обшуку у гаражі по АДРЕСА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 289 КК України за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, а тому суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що повністю підтверджує обставини, які викладні в обвинувальному акті, а саме викрадення спільно з ОСОБА_6 28 червня 2016 року в нічний час в м. Бурштині з салону та багажника легкового автомобіля 7 мішків у яких знаходились вживаний одяг та взуття та у подальшому цієї ж ночі у іншому населеному пункті по дорозі до Івано-Франківська заволоділи скутером. Більш детально розповісти про події не може, оскільки з часу вчинення ним неправомірних дій минуло багато часу. Повністю усвідомив вчинене, засудив свою поведінку, просив суд суворо його не карати.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.3 ст.185 та ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб з проникненням у сховище та незаконно повторно заволодів транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб та з проникненням у приміщення.

Призначаючи обвинуваченому покарання , суд виходить з наступного.

За змістом ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами , які пом`якшують покарання є щире каяття, визнання вини.

Обставиною, яка обтяжує покарання суд визнає рецидив злочинів .

Частиною 1 статті 69 КК України визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд також враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами, дані про особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває, не працює, визнав вину у вчиненні злочинів, щиро розкаявся у вчиненому, одружився, стан здоров`я обвинуваченого у якого діагностовано гепатит С, обставини, які пом`якшують покарання, пасивну роль ОСОБА_3 під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, а також позицію сторони обвинувачення щодо призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.289 КК України з застосуванням ст.69 КК України.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та у виді позбавлення волі з застосуванням ч.1 ст.69 КК України за ч.2 ст. 289 КК України і за сукупністю злочинів на підставі ч.1 ст.70 КК України застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року ОСОБА_3 , визнаний винним за ч.1 ст.309 КК України і йому призначено покарання - 3 (три) місяці арешту, застосовано запобіжний захід у вигляді триманняі під вартою до набрання вироком законної сили, строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислено з 03 листопада 2016 року, зараховано у строк вдбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 03 листопада 2016 року до дня набрання вироком законної сили за правилами, передбаченими ст.72 КК України - один день попереднього ув`язнення за два дні арешту, який ним повністю відбуто; вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2022 року ОСОБА_3 визнаний винним за ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного судом ОСОБА_3 за цим вироком та покарання за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду від 11 серпня 2022 року остаточно визначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці, яке ним відбуте частково.

Враховуючи наведене, суд на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироками Івано-Франківського міського суду від 03 листопада 2016 року, Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2022 року, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком, призначає ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з 11 серпня 2022 року та повністю зарахувати у строк призначеного остаточного покарання повністю відбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року і частково відбуте покарання за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2022 року.

Щодо зарахування обвинуваченому попереднього ув`язнення у строк покарання, то суд зазначає наступне.

За ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набув чинності 24 грудня 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення, крім іншого, включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінальної справи.

Відповідно до Закону України № 2046 - VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», ч.5 ст.72 КК України викладена у новій редакції.

Згідно вимог зазначеного закону, який набрав чинності 21 червня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Відповідно до правових висновків, які містяться в Постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 663/537/17 від 29 серпня 2018 року, у п. 103, якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. У п. 105 цих правових висновків зазначено, що якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Як вбачається з матеріалів справи, злочини в цьому кримінальному провадженні обвинуваченим ОСОБА_3 було вчинено 28 червня 2016 року.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК україни та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. До набрання вироком законної сили до обвинуваченого застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, обвинуваченого взято під варту в залі суду. Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалено рахувати з моменту затримання, а саме з 11 серпня 2022 року.

Вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2022 року ОСОБА_3 призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки один місяць. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання призначеного судом ОСОБА_3 за цим вироком та покарання за попереднім вироком Івано-Франківського міського суду від 11 серпня 2022 року ОСОБА_3 остаточно визначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяці. Строк відбування покарання обвинуваченому було вирішено обчислювати з 11 серпня 2022 року та у строк призначеного остаточного покарання зараховано частково відбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2022 року.

Після проголошення вироку Івано-Франківським міським судом 11 серпня 2022 року, Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 27 грудня 2022 року засуджений, перебуваючи у слідчому ізоляторі, брав участь у розгляді Рогатинським районним судом Івано-Франківської області цього кримінального провадження, тому щодо нього слід застосувати норми ч.5 ст. 72 КК України, які діяли на час дії ЗУ від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з часу затримання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Тобто, зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання ОСОБА_3 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі потрібно здійснювати з 11 серпня 2022 року по день набрання вироком законної сили .

Питання речових доказів, процесуальних витрат, цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 було вирішено у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 368 -370, 373- 374, 376 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч.2 ст.289 КК України з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 10 (десять) місяців без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 10 (десять) місяців без конфіскації майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року, вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2022 року, більш суворим покаранням призначеним за цим вироком, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 11 серпня 2022 року.

На підставі ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк остаточного покарання повністю відбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2016 року і частково відбуте покарання за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27 грудня 2022 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ, який набув чинності 24 грудня 2015 року) зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 11 серпня 2022 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу тимчасово залишити ОСОБА_3 в установі попереднього ув`язнення - державній установі "Івано-Франківська установа виконання покарань №12".

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам за їх заявами.

Суддя ОСОБА_1