ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 553/86/24
Провадження № 1-кп/553/555/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000615 від 01.12.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Солікамськ, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

09.11.2001 Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

20.12.2001 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.229-6 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

31.10.2002 Київським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі;

09.06.2003 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі;

12.08.2003 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.ст. 70,71 КК України до 5 років позбавлення волі;

29.05.2006 Київським районним судом м. Полтави за ст.395 КК України до 1 місяця арешту;

22.01.2007 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.185, із застосуванням ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі;

05.11.2007 Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.263, ч.2 ст.309, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

06.04.2011 Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

14.09.2011 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.309, ст.ст.70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

11.09.2014 Київським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ст.ст.70,71 КК України до 3 років позбавлення волі;

16.10.2014 Октябрським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

19.02.2015 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

20.03.2018 Київським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі;

14.11.2018 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ч.1,ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; звільненого за відбуттям строку покарання 18.03.2022

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

28.11.2023 близько 06 год. ОСОБА_4 перебуваючи у першому під`їзді будинку АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, викрав спортивний велосипед марки «Mckenzie» Hill 400, червоно-білого кольору, вартістю 3633,33 грн та спортивний велосипед марки «Ardis» чорного кольору, вартістю 5433,33 грн, які знаходилися поблизу сходів на першому поверсі та належать потерпілому ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 9066,66 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Обвинувачений не оспорював фактичних обставин та доказів по справі, об`єм викраденого та його вартість не заперечував. Показав, що знаходячись за вказаною вище адресою таємно викрав 2 спортивних велосипеда, які були в під`їзді будинку біля сходів на першому поверсі, один з яких здав у ломбард та другий повернув.

Будучи належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не прибув, звернувшись із відповідним клопотанням про проведення розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.

З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти власності.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, за медичною допомогою до КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги ПОР» не звертався, з 2002 року на лікуванні в КП «Полтавський обласний Центр терапії залежностей ПОР» не знаходився, неодружений, має постійне місце проживання, займається підробітками.

Вирішуючи питання щодо наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вказує, що рішення про їх встановлення насамперед має значення для правильного призначення покарання і має бути повністю самостійним, тобто незалежним від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Обвинувачений визнав себе винним, щиро розкаявся у вчиненому, критично ставившись до своєї поведінки, висловив щирий жаль, повернув викрадене.

Так, обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Інших обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом на встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, залишивши це питання на розсуд суду, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі

Підстав для застосування положень статей 69 КК України суд не знаходить.

Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, засадам гуманності і справедливості.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої особи без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, які характеризують особу обвинуваченого, ступінь тяжкості кримінального правопорушення та обставини його вчинення, відсутність тяжких наслідків і ставлення обвинуваченого до вчиненого, беручи до уваги позицію прокурора, який вважав можливим призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлявся, застосований до обвинуваченого запобіжний захід до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом дворічного строку випробування не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього такі обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 3029,12 грн.

Речові докази у справі: спортивний велосипед марки «Mckenzie» Hill 400, червоно-білого кольору та спортивний велосипед марки «Ardis» чорного кольору, які передані на зберігання потерпілому, залишити ОСОБА_5 як йому належні.

До набрання вироком законної сили застосований до обвинуваченого запобіжний захід залишити у виді домашнього арешту.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Після проголошення вироку обвинувачений має право отримати в суді його копію, подати клопотання, ознайомитися із журналом судового засідання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1