Єдиний унікальний номер 205/4629/24
1-кс/205/564/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000522, внесеному 15 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлоград, українець, громадянин України, має вищу освіту, не одружений, на утримані малолітніх, неповнолітніх дітей, недієздатних осіб не має, офіційно працевлаштований в ТОВ «РУШ» на посаді агента з інформаційних послуг, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло вищевказане клопотання слідчого, в обґрунтування якого зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені під час досудового розслідування місці та час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на заподіяння смерті іншій людині, а саме матері колишньої дружини ОСОБА_7 . Після чого, 15 квітня 2024 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, направився за місцем проживання матері своєї колишньої дружини ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , під приводом повернення речей своєї колишньої дружини ОСОБА_8 , при цьому взявши з собою заздалегідь заготовлене знаряддя для вчинення злочину - молоток. Двері зазначеної квартири йому відчинила матір колишньої дружини ОСОБА_7 та запросила його до приміщення вказаної квартири. Надалі ОСОБА_4 попросив у ОСОБА_7 . склянку води, та вона виконуючи прохання гостя, повернулася спиною до ОСОБА_4 , а в цей час, ОСОБА_4 , реалізуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті іншій людині, маючи намір позбавити життя ОСОБА_7 , дістав, заздалегідь заготовлене знаряддя вчинення злочину, а саме: молоток, та умисно здійснив удар цим молотком в область голови ОСОБА_7 . Після чого, ОСОБА_7 від отриманого удару повернулася обличчям до ОСОБА_4 , який схопивши її рукою за горло, почав здавлювати його, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, усвідомлюючи, що нанесення ударів молотком в область голови є життєво-небезпечним для життя людини, оскільки там сконцентровані критично важливі органи життєзабезпечення людини, бажаючи настання невідворотного наслідку у вигляді смерті людини, продовжував хаотично наносити удари молотком в область голови ОСОБА_7 . Після вищевказаних завданих ОСОБА_7 ударів, їй вдалося відштовхнути ОСОБА_4 від себе та відчинити вікно приміщення кухні, щоб покликати на допомогу, однак в цей час ОСОБА_4 , керуючись єдиним злочинним умислом, з прикладанням сили відштовхнув ОСОБА_7 від вікна, та відволікся на те щоб зачинити вищевказане вікно. Після чого, ОСОБА_7 вдалося побігти до вхідних дверей вищевказаної квартири і знов покликати на допомогу, проте, ОСОБА_4 знов наздогнав потерпілу ОСОБА_7 , та продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, наніс потерпілій ще декілька ударів молотком в область голови. Проте, ОСОБА_4 не зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його злочинні дії були припинені свідком, а саме сусідом ОСОБА_9 , який прибіг на голосні прохання про допомогу ОСОБА_7 , та молоток, яким ОСОБА_4 здійснював удари потерпілій зламався. Так, ОСОБА_9 силою витягнув ОСОБА_7 з приміщення її квартири та намагався зачинити двері зазначеної квартири, які у свою чергу з прикладанням сили відчиняв ОСОБА_4 , з метою покинути місце вчинення ним кримінального правопорушення, що в результаті прикладання сили йому вдалося зробити і вибігти з квартири до під`їзду зазначеного вище будинку, та покинув місце вчинення ним кримінального правопорушення.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження відповідно до первинного огляду нейрохірурга від 15 квітня 2024 року Дніпропетровської обласної клінічної лікарні імені ОСОБА_10 у вигляді відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми; струс головного мозку; множинні забійні рани голови. Та згідно довідки виданої КНП «МКЛ №16» ДМР від 15 квітня 2024 року тілесні ушкодження у вигляді: множинних забійних ран волосистої частини голови з дефектом м`яких тканин, забійних ран лівої скроневої та лобної ділянок, обширної гематоми тім`яної та лівої скроневої ділянок.

Таким чином, ОСОБА_4 не зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його злочинні дії були припинені свідком ОСОБА_9 , який зупинив ОСОБА_4 , чим завадив в подальшому наносити удари молотком потерпілій ОСОБА_7 .

Умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, кваліфікуються за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

15 квітня 2024 року ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

16 квітня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 ; протоколом допиту попиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками з ОСОБА_9 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 ; протоколами оглядів місця події та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 під загрозою застосування реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, яке відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, з метою уникнення кримінального покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення щодо матері своєї колишньої дружини, на утриманні непрацездатних та неповнолітніх осіб не має, може незаконно впливати на потерпілу та свідків. З метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може шляхом залякування, погроз схилити їх до зміни наданих показів, або відмови від них під час досудового розслідування та судового розгляду, на що також вказує насильницький характер вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що він безпосередньо знайомий з потерпілою, яка є матір`ю його колишньої дружини, та йому відоме її місце мешкання. Крім того під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження йому можуть стати відомі анкетні дані свідків та місце їх мешкання. Також може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, тобто незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме матері своєї колишньої дружини. Ризик також обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 не зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його злочинні дії були припинені свідком ОСОБА_9 , який зупинив ОСОБА_4 , чим завадив в подальшому наносити удари молотком потерпілій ОСОБА_7 . Таким чином кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 , оскільки він не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Тобто, якби не було свідка кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_4 міг довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на завдання смерті потерпілій ОСОБА_13 .В Крім того, вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваному ОСОБА_4 відоме місце мешкання потерпілої ОСОБА_7 . Таким чином, існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може довести до кінця свій злочинний умисел, направлений на вбивство ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачено покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, тому можливо прийти до висновку, що до підозрюваного доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого і свідків, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити нове кримінальне правопорушення, свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З огляду на викладене, слідчий звернулась до суду з цим клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини. Вважає обґрунтованими причини і підстави, викладені у клопотанні, та просив слідчого суддю обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного строком на 60 діб без застосування застави.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні заперечували проти вказаного клопотання з мотивів не доведеності прокурором як наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, так і заявлених ризиків, просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

В провадженні СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000522, внесеного 15 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

15 квітня 2024 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 16 квітня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед іншого - вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця проживання і роботи; наявність судимостей у підозрюваного.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_7 ; протоколом допиту попиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками з ОСОБА_9 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 ; протоколами оглядів місця події.

Вищевказані докази у своїй сукупності дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Отже, слідчий суддя приймає до уваги конкретні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вищевказаному кримінальному правопорушенні.

Крім того, прокурором доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, що дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Більш того, відповідно до позиції ЄСПЛ, зокрема з пункту 36 Рішення ЄСПЛ від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», Європейський Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Таким чином, під час досудового розслідування встановлені достатні підстави вважати наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, з можливістю застосування реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Прокурором у судовому засіданні також доведена наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 може продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 не зміг виконати усі дії, які він вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його злочинні дії були припинені свідком, таким чином кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_4 , який не зміг довести до кінця свій злочинний умисел, спрямований на завдання смерті потерпілій ОСОБА_7 , а також може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки в судовому засіданні підозрюваний пояснив, що він зовсім не пам`ятає усіх обставин, вказаних у клопотанні слідчого, та що у нього іноді бувають провали в пам`яті, про що також повідомив його захисник, якій спілкувався в телефонній розмові з матір`ю підозрюваного, і вона йому повідомила про наявність таких випадків, що може бути підставою для звернення до фахівців з приводу його осудності чи неосудності.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом залякування, погроз схилити їх до зміни наданих показів, або відмови від них під час досудового розслідування і судового розгляду, не доведено, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні дані, що ОСОБА_4 якимось чином намагався або може здійснити незаконний вплив на потерпілу чи свідків, а прокурором та слідчим вказаних відомостей не надано.

Разом з тим, слідчий суддя зважає на те, що 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого неодноразово продовжувався і діє на даний час.

Військова агресія проти України суттєво обмежує можливості виконання правоохоронними органами своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, а тому є новим ризиком.

Будь-яких обставин, які є перешкодою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що передбачені частиною другою статті 183 КПК України, а також фактів, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчий суддя на цей час не встановив.

Крім того, слідчий суддя вважає, що тимчасова ізоляція ОСОБА_4 від суспільства є цілком виправданою мірою, насамперед превентивною, оскільки окрім захисту прав і інтересів підозрюваного, слідчий суддя повинен приймати до уваги захист інтересів суспільства в цілому і запобігти можливій злочинній діяльності особи, якій пред`явлено підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, який також повідомив у судовому засіданні провали у пам`яті.

Так, слідчим суддею враховується, що підозрюваний раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований та може дистанційно виконувати роботу, однак це не зменшує встановлені у кримінальному провадженні ризики та наявність провалів у пам`яті, про які було повідомлено підозрюваним у судовому засіданні.

Отже, наданими матеріалами клопотання, а також прокурором у судовому засіданні доведено, що запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого. Застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважає за можливе не визначати розміру застави у вказаному кримінальному провадженні, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 було вчинено із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Західної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000522, внесеному 15 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 діб, тобто до 12 червня 2024 року включно.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_4 підлягає направленню до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 17 квітня о 14 годині 30 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1