ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024 Справа №607/15553/22 Провадження №1-кп/607/460/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070 від 29 квітня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дітей, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , здійснює догляд за особою похилого віку, несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

24.02.2022 на всій території України введено військовий стан, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України ОСОБА_7 , від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ.

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 8 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Військовозобов`язаний обвинувачений ОСОБА_3 у зв`язку із тимчасовим переміщенням з міста Києва до міста Тернополя, 29.03.2022 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації на підставі указу Президента України № 69-2022 від 24.02.2022 та призову на військову службу у Збройні Сили України.

Цього ж дня, 29.03.2022 військовозобов`язаний обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 , пройшов медичний огляд, що проводився військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби, яким останнього визнано здоровим та придатним до військової служби.

Після проходження медичного огляду, військовозобов`язаному ОСОБА_3 , вручено повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11.00 год. 31.03.2022, з метою направлення його на військову службу у відповідну військову частину, у зв`язку із оголошеною мобілізацією на всій території України оголошеною указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022.

Надалі, обвинувачений ОСОБА_3 , будучи належним чином у встановленому законом порядку повідомленим працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час мобілізації оголошеної Указом Президента України № 69-2022 від 24.02.2022, достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України № 64-2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 65 Конституції України ст.ст. 1, 39 3акону України «Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3 543-XII, та указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69-2022, не прибув на визначену дату повісткою на 31.03.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та не повідомив працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 про місце свого перебування.

Вказаними діями, обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, не визнав та зазначив, що в березні 2022 року перебував у Тернопільській області, зокрема, 11.03.2022 приїхав у село Красівка Тернопільської області. Прибув до РТЦК та СП з метою постановки на облік, де йому 14.03.2022 вручено бланк для проходження військово-лікарської комісії і ним було пройдено вказану комісію. Після чого йому було виписано повістку та він прибув на годину та час, що зазначені у повістці, повідомиви, що хворіє гепатитом С, після чого йому було виписано направлення до лікарні. 21.03.2022 він з`явився до лікарні для здачі аналізів. 28.03.2022 його обуло виписано з лікарняної установи, після чого він одразу з`явився до РТЦК, де його відправили на 29.03.2022, оскільки був кінець робочого дня. 31.03.2022 йому видали повістку на 01.04.2022 і цього ж дня сказали з`явитися на 06.04.2022. Вказаного числа він поїхав до місця проживання, а саме до м. Київ, де він прибув до місцевого ТЦК, а саме, 11.04.2022.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України повністю доводиться наданими стороною обвинувачення доказами, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_8 - лікаря ТМКЛШД, який у судовому засіданні показав, що ОСОБА_3 було направлено РТЦК та СП для проходження обстеження та з`ясування стану його здоров`я. Обстеження проводилося в березні 2022 року. Обвинувачений ОСОБА_3 обстежувався на наявність у нього вірусного гепатиту С та за результатами обстеження було встановлено наявність у нього: хронічний гепатит С неважкий стан. Перебував обвинувачений у стаціонарному відділенні з 21 по 28 березня 2022. ОСОБА_3 було виписано та видано акт про задовільний стан здоров`я для пред`явлення у РТЦК та СП. Чи з`являвся ОСОБА_3 до РТЦК та СП йому не відомо.

Показаннями наданими в судовому засіданні свідком ОСОБА_9 , яка зазначила, що обвинувачений ОСОБА_3 перебував у РТЦК та СП та був обізнаний із Законом України «Про мобілізацію». Підстав для надання відстрочки від проходження військової служби не було, обвинувачений таких даних не вказував. Вона була присутня при врученні ОСОБА_3 повістки на 31.03.2022. У подальшому обвинувачений не прибув на вказані дату та час у повістці.

Показаннями даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_10 , який зазначив, що в березні 2022 працював старшим водієм РТЦК та СП. Йому відомо, що після проходження ВЛК обвинуваченого ОСОБА_3 запитував стосовно наявності підстав для відстрочки від проходження військової служби на підставі ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_3 було видано повістку на 31.03.2022 під підпис у журналі і видано мобілізаційне розпорядження.

Свідок ОСОБА_11 - військовослужбовець роти охорони стрілець, будучи допитаним у судовому засіданні показав, що обвинувачений ОСОБА_3 29.03.2022 прибув до РТЦК та СП, пройшов ВЛК та визнаний придатним для проходження військової служби. Пізніше він повідомив, що підстав для відстрочки від проходження військової служби не мав. Йому вручили повістку, яку він підписав, та відповідно до якої зобов`язаний був з`явитися до РТЦК та СП 31.03.2022, однак останній не з`явився, причин своєї неявки не повідомив.

Також, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доводиться письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження, зокрема:

- відомостями, що містяться у повідомленні начальнику відділення поліції № 1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області щодо ухилення громадянина ОСОБА_3 від призову за мобілізацією;

- розпискою із проставленням власноручного підпису ОСОБА_3 як військовозобов`язаного на 11.00 год 31.03.2022, яка ним одержана об 10.30 год 29.03.2022;

- контрольним талоном мобілізаційного розпорядження № 1, згідно якого рядовий ОСОБА_3 , 1980 року народження одержав мобілізаційне розпорядження об 10.33 год 29.03.2022 та поставив власноручний підпис у відповідній графі;

- довідкою ВЛК № 49/2135 від 28.03.2022, згідно якої ОСОБА_3 , 1980 року народження проведено медичний огляд військово-лікарською комісією Тернопільського району 28.03.2022 з визначенням діагнозу, який на підставі ст.ст. 54в, 64в графи ІІ розкладу хвороб, придатний до військової служби;

- відомостями, що містяться у документах на запит старшого слідчого в ОВС ОСОБА_15 із ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.05.2022 № 2996, а саме належно завіреній копії облікової картки до військового квитка ОСОБА_3 , тимчасового посвідчення № 814864 від 15.11.2016, картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного для визначення придатності до військової служби ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із зазначенням відомостей щодо придатності до військової служби; акту дослідження стану здоров`я ОСОБА_3 , згідно якого визначено діагноз: Хронічний гепати С ПЛР +, 1в гепатит мінімальна біохімічна активність;

- відомостями, що містяться у рапорті за результатами проведення опитування особи в режимі телефонної конференції від 24.05.2022, згідно яких слідчим проведено опитування особи в режимі телефонної конференції, відповідно до ч.11 ст. 232 КПК України. Зокрема о 09.29 год. із номеру телефону НОМЕР_1 був здійсненний телефонний дзвінок на номер телефону НОМЕР_2 . Надалі встановлено особу, а саме, опитаному запропоновано представитись, назвати паспорті дані, останній погодився та представився як ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 житель м.Київ, вказав свої паспортні дані. Вірність паспортних даних перевірено за допомогою інформаційного порталу Національної поліції України - НАІС. Під час телефонної розмови ОСОБА_3 повідомив, що він в середині березня 2022 переїхав у с. Красівка Тернопільського району із сім`єю з м. Київ у зв`язку із повномасштабним вторгненням військ російської федерації в Україну, та у зв`язку із бойовими діями у м. Київ. По прибуттю у м. Тернопіль у ОСОБА_3 різко погіршився стан здоров`я, у зв`язку із діагностованим Гепатитом С. У зв`язку із цим він проходив лікування у Тернопільській лікарні швидкої допомоги в інфекційному відділенні. Окрім того у приватних лабораторіях він здавав аналізи, які підтвердили Гепатат С . Після лікування він одразу ж поїхав у ІНФОРМАЦІЯ_2 , де став на облік військовозобов`язаних у зв`язку із вимушеною зміною місця проживання. Прибувши в ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 пройшов BЛK, висновком якої він був визнаний придатним до військової служби, однак із цим висновком він не погоджується тому, що у нього діагноз - гепатит С, у зв`язку із цим він себе погано почуває, ця хвороба знижує його імунітет і бувають випадки, коли він втрачає свідомість. У зв`язку із хворобою він не може займатись фізичною активністю, оскільки швидко втомлюється. На повістку про виклик у збірний пункт не прибув у зв`язку із поганим самопочуттям, а також тому, що на той час перебував у м. Київ, куди повернувся із сім`єю. На підтвердження діагнозу ОСОБА_3 , за допомогою месенджера надіслав відповідні довідки, які долучаються до рапорту;

- відомостями, що містяться у відповідях наданих слідчому органу керівниками КНАП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» від 31.05.2022 № 5852/9/6-2022, КНП «КМПНЛ № 2» від 15.09.2022 № 11742/9/6-2022, Об`єднання «Соціотерапія» в м.Києві № 465556 від 08.09.2022, КНП «ТОКЛ» Тернопільської обласної ради № 01-3/1998 від 15.09.2002, КНП «Міська комунальна лікарня № 3» ТМР від 15.09.2022 № 441, КНП «ТОКШВД» Тернопільської обласної ради № 286 від 14.09.2022, КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ТОР від 20.09.2022 № 302, згідно яких ОСОБА_3 у період лютого - квітня 2022 року за медичною допомогою не звертався; відомостями, що містяться у протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 05.09.2022, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді у справі № 607/10898/22 провадження 1кс/607/3490/2022 від 26.08.2022 проведено доступ до документів у ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 та згідно опису від 05.09.2022 вилучено оригінали документів, зокрема контрольний талон мобілізаційного розпорядження стосовно ОСОБА_3 та розписка на його ім`я від 29.03.2022; відомостями, що містяться у оригіналі розписки від 29.03.2022, яка знаходиться у матеріалах кримінального провадження, згідно яких ОСОБА_3 зобов`язався під розписку з`явитися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 11.00 год 31.03.2022;відомостями, що містяться у протоколі огляду від 12.10.2022, згідно якого слідчим ОСОБА_14 проведено огляд веб-сайту Верховної Ради України, а саме Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/3543-12#Text . Огляд проводився за допомогою персонального комп`ютера та наявним доступом до мережі Інтернет. При вмиканні комп`ютера завантажується операційна система Microsoft 10 та відображається робочий стіл монітора. Під час огляду встановлено, що в ході огляду мережі Інтернет, за посиланням https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/3543-12#Text за допомогою, веббраузера «Google Chrome» відкрито сторінку Верховної Ради України, а саме Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку». Після чого, на сайті Верховної Ради України, було виконано перехід на статтю 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» під назвою «Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації». За допомогою комбінації клавіш Print Screen, збережено загальний вигляд сайту, а також вміст статті 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» під назвою «Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації». Надалі, сторінку завантажено та збережено на DVD-R диск, шляхом копіювання вмісту сторінки за допомогою веббраузера «Google Chrome», проведено збереження папки із назвою «Про мобілізаційну підготовку..._ від 21.10.1993 №3543-ХІІ files».

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, форма вини, мотив і мета його вчинення.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією), проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара, зокрема до військового комісаріату для відправлення до військової частини. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, тобто коли військовозобов`язаний усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Статтею 336 Кримінального кодексу України, передбачено кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією. Злочин, передбачений вказаною статтею, має формальний склад та не є триваючим за своєю суттю. Факт вчинення суспільно небезпечного діяння (яке складає об`єктивну сторону злочину) утворює закінчений злочин. Об`єктивна сторона злочину в диспозиції ст. 336 КК визначена із застосуванням терміну «ухилення». Ухилятися - означає намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь, відсторонятися від чогось. Таким чином зміст ухилення як діяння (дія чи бездіяльність) визначається змістом того, від чого ухиляється особа, в даному випадку - змістом понять «мобілізація» і «призов за мобілізацією». У статті 336 КК ці поняття не розкриваються, що свідчить про те, що її диспозиція є бланкетною.

Однак, згідно з ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачає, що чоловіки віком від 18 до 60 років зобов`язані за викликом з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік. Відповідно виклик здійснюється шляхом вручення повісток.

Згідно з Законом України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Відповідно до визначень наданих у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21 жовтня 1993 року під мобілізацією розуміється - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно - рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 22 вказаного вище Закону під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу, громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах.

Ухилення громадян від призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану вкрай негативно впливає на укомплектованість військових частин і підриває обороноздатність країни в умовах відсічі збройній агресії російської федерації, яка загрожує життю, здоров`ю, безпеці всіх громадян і самому існуванню нашої держави.

Відповідно до п. 56 Постанови КМУ «Про затвердження Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом» від 21 березня 2002 р. №352 оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Мобілізаційне розпорядження - це документ, який вручається військовозобов`язаному громадянину після проходження ним медичної комісії та визнання його придатним до військової служби для подальшої мобілізації.

Отже, військовозобов`язаний ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 , пройшовши медичний огляд, що проводився військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби, яким останнього визнано придатним до військової служби, отримавши під розписку мобілізаційне розпорядження, проставивши свій власноручний підпис про отримання та повідомлення на 31.03.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився та не повідомив про місце свого перебування, не надав доказів поважності причин неявки. Вказане, суд вважає, містить усі ознаки складу кримінального правопорушення, що інкриміноване ОСОБА_3 органом досудового розслідування передбаченого ст.336 КК України.

У ході судового розгляду захисником обвинуваченого надано заперечення щодо обвинувального акту у яких зазначає щодо відсутності доказів отримання ОСОБА_3 бойової повістки та ставить під сумнів підпис обвинуваченого про її отримання на документах, що є доказами у даній справі. Окрім цього, у додаткових поясненнях захисник ОСОБА_6 надає суду повістку вручену обвинуваченому на 01.04.2022 та зазначає, що винуватість її підзахисного не доведена.

Розглянувши надані стороною захисту заперечення, суд вважає, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як убачається з пред`явлено обвинувачення ОСОБА_3 , йому інкриміновано неприбуття за викликом згідно мобілізаційного розпорядження на 31.03.2022 умисно не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто умисне ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Отже, доводи захисника і в цій частині - наявності повістки на 01.04.2022 не можна вважати слушними, оскільки, всупереч доводам сторони захисту, суд під час розгляду справи не може виходити за межі пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення.

Окрім цього, у суду немає підстав ставити під сумнів підпис обвинуваченого у контрольному талоні до мобілізаційного розпорядження та розписці на 31.03.2022, оскільки доказів протилежного сторонами кримінального провадження не надано. За вказаних обставин, суд вважає доводи сторони захисту не переконливими та не доведеними.

Слід зауважити і щодо того факту, що стосується надання доказів на підтвердження поважності причин неявки ОСОБА_3 за мобілізаційним розпорядженням на 31.03.2022 на 11.00 год до ІНФОРМАЦІЯ_2. Як зазначає обвинувачений у своїх показаннях, на що наголошує захисник та не заперечується стороною обвинувачення, ОСОБА_3 по прибуттю до м.Тернопіль з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2, став на облік та пройшов лікарську комісію, отримавши рішення про придатність до військової служби. Вказане свідчить про те, що обвинувачений спершу належно виконував свій обов`язок як громадянин та не ухилявся від проходження військової служби, і такий факт визнається судом. Однак, у подальшому, будучи обізнаним про необхідність прибути на 11.00 год 31.03.2022, ОСОБА_3 умисно не з`явився за мобілізаційним розпорядженням та, як зазначив у суді, через погане самопочуття поїхав до м.Київ, де прибув до місцевого ТЦК. На вказане посилається як на продовження добросовісно виконувати вимоги Закону. Проте, як встановлено у ході судового розгляду, факт ухилення, що є предметом розгляду мав місце 31.03.2022, повідомлення щодо ухилення громадянина від призову надане 27.04.2022, відомості до ЄРДР внесено 29.04.2022.

Також, у матеріалах кримінального провадження міститься консультативний висновок щодо стану здоров`я ОСОБА_3 із зазначенням діагнозу: Хронічний гепатит С, ф.загострення. Фіброз печінки (2018 р), Хронічний холецистит, однак жодних доказів належного оформлення документів відстрочки з цих підстав чи узгодження із ТЦК повернення до м. Київ та продовження дій на виконання вимог Закону суду не надано. Окрім цього на утриманні обвинуваченого перебуває двоє малолітніх дітей, що підтверджується матеріалами кримінального провадження та, з його слів, ОСОБА_3 здійснює догляд за особою похилого віку.

Проте, обвинуваченим не завершено оформлення та належним чином не отримано рішення про відстрочку від проходження військової служби у зв`язку з мобілізацією. Вказане ще раз свідчить про умисність його дій та необхідність явки за мобілізаційним розпорядженням 31.03.2022, у вказаний час, будучи за рішенням ВЛК визнаним придатним до військової служби.

Разом з тим, чинним законодавством встановлено ряд поважних причин, за яких громадяни України можуть не з`явитися до РТЦК, за наявності підтверджуючих документів, а саме: смерть близького родича, хвороба або необхідність догляду за хворими близькими родичами, здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття, потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову і стала перешкодою своєчасному прибуттю.

При цьому, слід повторно наголосити, що даних про такі обставини стороною захисту суду не надано і органом досудового розслідування детально підтверджено належними довідками медичних установ про те, що ОСОБА_3 за медичною допомогою у період, що йому інкримінований не звертався.

Таким чином, суд, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ст. 336 КК України, тобто ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, особу винного, який несудимий, вчинив правопорушення вперше, має постійне місце проживання, його вік, сімейний стан, наявність на утриманні двоє малолітніх дітей та здійснення догляду, зокрема надання соціальних послуг громадянину похилого віку на непрофесійній основі з 01.02.2023 по 31.01.2024, незадовільний стан здоров`я (наявність діагнозу: Хроніний гепатит С, ф.загострення. Фіброз печінки (2018 р), Хронічний холецистит).

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Суд приймає до уваги те, що покарання є заходом примусу, від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання можливості застосування ст.ст.69, 75 КК України, суд виходить з наступного.

Судовим розглядом не встановлено пом`якшуючих покарання обставин у обвинуваченого ОСОБА_3 , у зв`язку з чим підстав для застосування ст.69 КК України немає.

Крім цього, суд враховує те, що практика звільнення від відбування покарання осіб, що вчинили дії, що інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_3 може створити небезпечні прецеденти можливості фактично безкарного нехтування військовозобов`язаними своїм конституційним обов`язком захисту Вітчизни. У цьому контексті особливе значення має необхідність і достатність призначеного покарання для досягнення визначеної у частині 2 статті 50 КК України мети загальної превенції - запобігання вчиненню нових аналогічних злочинів не лише засудженими, а й іншими особами.

При цьому суд керується не лише формальними критеріями визначеними кримінальним законодавством, а враховує реальний ступінь небезпеки відповідних діянь для інших осіб, інтересів держави, суспільства з огляду на особливості даного конкретного злочину, спосіб, наслідки, обстановку, а також соціальний контекст його вчинення. Оцінюючи наведені у вироку обставини, суд приходить до переконання про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без реального відбування покарання з врахуванням відсутності у санкції статті альтернативи покарання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддяОСОБА_1