Провадження №1-кп/761/1650/2024
В И Р О К

іменем України

13 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва матеріали кримінального провадження № 0000165 від 15 січня 2022 року, щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

14 січня 2022 року приблизно о 18 годині 31 хвилині, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався у місті Києві в лівій смузі руху по проїзній частині вул. Данила Щербаківського зі сторони вул. Стеценка у напрямку вул. Салютної та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований напроти будинку № 59 по вул. Д. Щербаківського.

Грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, водій ОСОБА_4 проявив неуважність, невірно оцінив дорожню обстановку, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований напроти будинку № 59 по вул. Д. Щербаківського та на якому перебував пішохід, вчасно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не зменшив швидкість, не зупинив керований ним автомобіль, продовжив рух та виїхавши на вказаний нерегульований пішохідний перехід, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 , яка рухалася з права наліво відносно напрямку руху керованого ним автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , допустивши наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля.

Внаслідок проявленої грубої злочинної необережності водієм ОСОБА_4 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху, потерпілій ОСОБА_6 в результаті наїзду заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: перелом потиличної кістки з переходом лінії перелому на потиличний отвір; перелом задньої стінки основного синусу з явищами пневмоцефалії; крововилив у ліву лобну частку; субарахноїдальний крововилив, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи, в діях водія автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам пунктів: 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України.

Таким чином, під час керування транспортним засобом водій автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 порушив п.п. 2.3 «б» та 18.1 Правил дорожнього руху України:

п. 2.3 «б»: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом в дорозі;

п. 18.1: водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав частково та показав, що у вечірній час 14 січня 2022 року він керував автомобілем марки «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , та рухався по вулиці Щербаківського в напрямку станції метро «Нивки». Зазначив, що рухався в лівій смузі руху зі швидкістю приблизно 40-50 км/год, потім помітив дорожній знак пішохідного переходу та зменшив швидкість руху приблизно до 35 км/год. Переїжджаючи пішохідний перехід, раптово побачив потерпілу, яка переходила дорогу по вказаному пішохідному переходу зліва на право, намагався загальмувати, однак не встиг, оскільки на вулиці йшов мокрий сніг, дорожнє покриття було засніженим, тому здійснив наїзд на потерпілу, яка від удару автомобіля спала на зустрічну смугу. Зазначив, що одразу зупинив автомобіль, допоміг потерпілій дійти до безпечного місця, викликав їй швидку медичну допомогу, працівників поліції. Крім того, просив врахувати, що він відшкодував потерпілій завдану шкоду в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, відвідував її під час лікування. Також зазначив, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 не визнає, оскільки заявлена потерпілою сума матеріальної та моральної шкоди є занадто великою сумою для нього.

Часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 суд розцінює як спосіб захисту, бажання пом`якшити покарання за скоєне кримінальне правопорушення.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується наступними доказами:

Так, потерпіла ОСОБА_8 , яка була допитана в судовому засіданні 07 липня 2023 року, надала показання, відповідно до яких 14 січня 2022 року приблизно о 19 годині 00 хвилин вона переходила проїжджу частину вулиці Щербаківського по пішохідному переходу, перебуваючи майже на середині вказаного переходу відчула удар автомобіля в ліву ногу. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди вона отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді черепно - мозкової травми, перелом потиличної кістки, ушкодження ноги, відразу після зіткнення втратила свідомість, була доставлена машиною швидкої допомоги до лікарні. Зазначила, що рухалась по пішохідному переходу середнім темпом ходи, освітлення на тій ділянці дороги було достатнім, щоб помітити людину на пішохідному переході, автомобілі рухались в обидві сторони, заторів в той час не було. Підтвердила відшкодування обвинуваченим їй завданої шкоди сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень. Цивільний позов про відшкодування їй обвинуваченим ОСОБА_4 завданої матеріальної та моральної шкоди в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень підтримала в повному обсязі.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується дослідженими письмовими доказами, які долучені до матеріалів судового провадження, а саме:

протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 14 січня 2022 року з план - схемою, фототаблицями та Актом огляду та направлення транспортного засобу на майданчик тимчасового утримання транспорту до нього, відповідно до якого слідчим СВ Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_9 , в присутності понятих, водія ОСОБА_4 , було оглянуто місце дорожньо - транспортної пригоди - проїзну частину, пішохідний перехід (нерегульований), по вул. Д. Щербаківського, навпроти будинку № 68 в м. Києві; покриття асфальтобетонне, вологе чисте; пора доби: темна, на момент огляду освітлена міським електроосвітленням; об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч, відсутні; вказана локалізація пошкоджень на транспортному засобі: потертості бруду на передній лівій частині бампера. Під час огляду вилучено автомобіль марки «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 ;

висновком КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якої у ОСОБА_4 14 січня 2022 року о 22 год. 30 хв. не виявлено ознак сп`яніння;

висновком експерта № 042-334-2022 ОСОБА_10 від 03 травня 2022 року, відповідно до якого дані наданої медичної документації ОСОБА_6 , свідчать про те, що під час первинного відомого звернення по медичну допомогу 14 січня 2022 року о 18 годині 38 хвилин у неї, з урахуванням даних, отриманих під час послідуючого проведення інструментальних досліджень, клінічними лікарями було виявлено таке тілесне ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: перелом потиличної кістки, з переходом лінії перелому на потиличний отвір; перелом задньої стінки основного синусу з явищами пневмоцефалії; крововиливи у ліву лобну частку; субарахноїдальний крововилив, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. Характер виявленого тілесного ушкодження та окремі морфологічні складові свідчать про те, що виявлене тілесне ушкодження утворилось від дії тупого/тупих предмету/предметів, можливо, внаслідок автомобільної травми (зіткнення автомобіля, який рухався, з пішоходом, який у момент первинного контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні) 14 січня 2022 року;

висновком експерта № 042-890-2022 ОСОБА_10 від 15 серпня 2022 року, відповідно до якого дані наданої медичної документації ОСОБА_6 , свідчать про те, що під час первинного відомого звернення по медичну допомогу 14 січня 2022 року о 18 годині 38 хвилин у неї, з урахуванням даних, отриманих під час послідуючого проведення інструментальних досліджень, клінічними лікарями було виявлено таке тілесне ушкодження: закрита черепно-мозкова травма: перелом потиличної кістки, з переходом лінії перелому на потиличний отвір; перелом задньої стінки основного синусу з явищами пневмоцефалії; крововиливи у ліву лобну частку; субарахноїдальний крововилив, які за ступенем тяжкості, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження. Характер виявленого тілесного ушкодження та окремі морфологічні складові свідчать про те, що виявлене тілесне ушкодження утворилось від дії тупого/тупих предмету/предметів, можливо, внаслідок автомобільної травми (зіткнення автомобіля, який рухався, з пішоходом, який у момент первинного контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні) 14 січня 2022 року;

Діагноз, який був встановлений ОСОБА_6 після подій 14 січня 2022 року під час стаціонарного лікування - «гемартроз лівого колінного суглобу, перелом міжвиросткової горбистості лівої великогомілкової кістки», дозволяє стверджувати, що саме вказана анатомічна ділянка (ділянка лівого коліна та лівої гомілки) була місцем прикладання травмуючої сили (первинного контакту). Тобто, первинний контакт відбувався на рівні лівого коліна виступаючими частинами автомобіля, з послідуючим наданням тілу потерпілої прискорення, що обумовило втрату її рівноваги та супроводжувалось падінням на площину, із співударянням потиличною часткою голови, з утворенням вищевказаного комплексу ушкоджень.

протоколом проведення слідчого експерименту від 04 травня 2022 року зі схемою та фототаблицями до нього, відповідно до якого, в присутності понятих, потерпіла ОСОБА_6 відтворила обставини механізму вчинення ДТП, яка мала місце 14 січня 2022 року на проїзній частині вул. Д. Щербаківського у м. Києві;

постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 15 січня 2022 року, відповідно до якої автомобіль марки «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000165 від 15 січня 2022 року;

Висновком експерта № СЕ-19/111-22/28251-ІТ від 25 липня 2022 року, відповідно до якого на момент огляду автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , гальмівна система рульового керування та ходова частина знаходяться в працездатному стані;

Висновком експерта № СЕ-19/111-22/33700-ІТ від 29 серпня 2022 року, відповідно до якого в ситуації, що склалась на дорозі безпосередньо перед даною дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 повинен був керуватись вимогами пункту 18.1 ПДР України.

В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , з моменту виходу пішохода ОСОБА_6 на нерегульований пішохідний перехід, мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування екстреного гальмування, тобто мав технічну можливість уникнути даної ДТП, шляхом виконання вимог пункту 18.1 ПДР України.

З технічної точки зору причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, є невідповідності дій водія автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вимогам пункту 18.1 ПДР України.

листом з КК «Київавтодор» з інформацією про дорожню розмітку на проїзній частині вулиці Данила Щербаківського, район буд. № 59 у Шевченківському районі міста Києва станом на 14 січня 2022 року, відповідно до якого на проїзній частині вулиці Данила Щербаківського, район буд. № 59, відповідно до існуючої організації дорожнього руху та вимог ДСТУ 2587:2021 «Безпека дорожнього руху. Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування» наноситься горизонтальна поздовжня дорожня розмітка 1.1, 1.3, 1.5, 1.6 та поперечна 1.14.1.

довідка з КП « Центр організації дорожнього руху» про режим роботи світлофорного об`єкту та схему розташування дорожніх знаків по вул. Данила Щербаківського, 53 (буд. №66, 68) - поліклініка у м. Києві, згідно паспортних даних світлофорного об`єкту та загальноміської бази даних дислокації ТЗР ДР станом на 14 січня 2022 року, відповідно до якої: о 18 год. 13 хв. робота світлофорного об`єкту здійснювалась за часовою програмою (ЧП) №4. Час дії ЧП №4 з 16:00:00 до 20:30:00 год. Інформації про пошкодження та збої в роботі світлофорної сигналізації у вказаний час не зареєстровано.

Вказані письмові та речові докази у своїй сукупності цілком та беззаперечно підтверджують наявність в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_6 завдано тяжке тілесне ушкодження. Вони доводять той факт, що ОСОБА_4 , під час керування автомобілем, проявив неуважність, невірно оцінив дорожню обстановку та вчасно не відреагував на її зміну, не зменшив швидкість, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надала показання, згідно яких зазначила, що в січні 2022 року вона зі своїм чоловіком їхала на зустріч зі своєю матір`ю - потерпілою ОСОБА_6 . Коли вони майже доїжджали до обумовленого місця зустрічі, їй зателефонували та повідомили, що її матір збив автомобіль. Під`їхавши на місце ДТП вона побачила, що в ОСОБА_6 текла з носа кров та вона трималась за коліно. Потім їй стало відомо, що швидку допомогу та поліцію викликав ОСОБА_4 . Зазначила, що не була очевидцем події, що сталась 14 січня 2022 року.

Показання свідка ОСОБА_11 суд не покладає в основу даного вироку та не вважає належними та допустимими доказами, оскільки за своїм змістом вони не містять будь-якої інформації саме про обставини події, яка є предметом дослідження цього провадження.

Посилання сторони захисту на визнання недопустимими доказів, що зібрані під час досудового розслідування стороною обвинувачення, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень, оскільки постанова про призначення групи прокурорів в кримінальному провадженні, яка була надана стороною обвинувачення не стосується вказаного кримінального провадження, оскільки вона підписана 17 січня 2021 року, а ДТП трапилось 14 січня 2022 року, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, з постанови про призначення групи прокурорів вбачається, що заступником керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_12 призначено групу прокурорів Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в кримінальному провадженні № 0000165 від 15 січня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Таким чином, підстав вважати, що відповідні прокурори не мали повноважень у даному кримінальному провадженні не вбачається.

Разом з тим, датування постанови про призначення групи прокурорів в кримінальному провадженні 17 січня 2021 року визнається судом опискою, тобто прокурором зроблена механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо), є очевидною та яка сама по собі не тягне погіршання становища обвинуваченого.

Крім цього, суд спирається й на висновок про застосування норм права, що був зроблений Верховним Судом у постанові від 28 січня 2020 року, ухваленої за наслідками розгляду кримінальної справи № 359/7742/17, відповідно до якого: "Положення (статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України) можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи".

З огляду на це суд відзначає, що в цьому випадку механічна помилка у зазначенні дати винесення постанови про призначення групи прокурорів в кримінальному провадженні не призвела та й не була спроможною призвести до порушення будь-яких прав учасників кримінального провадження.

Клопотання сторони захисту про визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту, у зв`язку з тим, що навколишні умови, які були під час проведення слідчого експерименту абсолютно не відповідають умовам, що відбувались під час ДТП, а саме ДТП трапилось взимку в темну пору доби, дорожнє покриття мокре, затор транспортних засобів, а слідчий експеримент проводився влітку, в світлу пору доби, дорожнє покриття сухе, без наявності інших автомобілів, без наявності авто обвинуваченого, не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Верховний суд у постанові від 28 жовтня 2021 року (справа № 641/2251/17) зазначає, що статтею 240 КПК України не передбачено обов`язку відтворити всі умови, які існували на час події. У деяких випадках така вимога може поставити перед слідчими органами нездійсненне завдання. Тому проведення слідчого експерименту вимагає моделювання умов, максимально наближених до тих, що існували на момент події і є важливим для мети експерименту.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 04 травня 2022 року вбачається, що слідчий експеримент проводився з метою перевірки та уточнення показань потерпілої ОСОБА_6 , під час якого остання вказала на місце виходу на пішохідний перехід, місце наїзду на неї автомобілю «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , під час перетину нею пішохідного переходу, зазначила, що рухалась по пішохідному переходу в темпі спокійного кроку.

Суд не приймає до уваги посилання на порушення слідчим порядку проведення слідчого експерименту, оскільки на думку суду цей слідчий експеримент відповідає вимогам ст. 240 КПК України. Посилання захисника на те, що слідчий експеримент не був проведений вночі, суд вважає неналежними, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 223 КПК України проведення слідчих дій в нічний час не допускається. Також суд враховує, що потерпіла в судовому засіданні зазначила, що на місці скоєння обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення було штучне освітлення. Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 240 КПК України, проведення слідчого експерименту допускається за умови, що при цьому не створюється небезпека для життя чи здоров`я осіб, які беруть у ньому участь, що спростовує твердження захисника про необхідність проведення слідчого експерименту за участі автомобіля обвинуваченого та інших автомобілів, які на момент ДТП стояли в заторі.

Таким чином, проведення слідчого експерименту в іншу пору року, не в темну пору доби та без участі автомобілів не свідчить про недопустимість даної слідчої дії.

Крім того, в судовому засіданні 19 грудня 2023 року судом допитано свідка сторони захисту ОСОБА_13 , яка надала показання, відповідно до яких зазначила, що 14 січня 2022 року, близько 18 години 30 хвилин, вона підходила до пішохідного переходу, щоб перейти проїжджу частину. В той час йшов сніг та були великі пориви вітру. На площі Марченка автомобілі стояли в заторі і майже не рухались. Також свідок ОСОБА_13 зазначила, що бачила, як жінка переходить дорогу по пішохідному переході, на другій смузі руху проїжджої частини стояв мікроавтобус, пройшовши який, вказана жінка вийшла на третю смугу руху і на неї здійснив наїзд автомобіль, під керуванням ОСОБА_4 , відносно якого вона рухалась зліва направо, та потерпіла впала. Через деякий час вона, ОСОБА_13 , побачила, як ОСОБА_4 допомагав потерпілій дійти до зупинки. Також зазначила, що вона особисто знайома з обвинуваченим ОСОБА_4 та домовлялась з ним в той день, 14 січня 2022 року, зустрітись та обговорити робочі питання.

Показання свідка ОСОБА_13 в частині того, що потерпіла ОСОБА_6 рухалась відносно автомобіля «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , зліва направо, суд оцінює критично, оскільки вони комплексно спростовані доказами, наданими стороною обвинувачення, показаннями потерпілої ОСОБА_6 , висновками та доводами, наведеними у даному вироку.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотиви і мета вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, суд дослідив, оцінив та проаналізував отримані і перевірені в судовому засіданні докази в рамках даного судового провадження та прийшов до переконання, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є доведеною поза розумним сумнівом. На думку суду по справі зібрано достатню кількість допустимих та належних доказів на підтвердження такої вини.

При цьому доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_4 інкримінованого йому складу кримінального правопорушення детально перевірено судом в перебігу судового слідства, проте, виходячи з викладеного вище, вони не знайшли свого підтвердження та цілком спростовані наведеними вище належними та допустимими доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 .

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Особі, яка вчинила кримінально каране діяння, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, характер його діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, має місце реєстрації та проживання, навчається, на обліку у лікаря психіатра, лікаря нарколога не перебуває.

Крім того, у відповідності до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України, судом враховується не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_4 є добровільне часткове відшкодування потерпілій завданої шкоди.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, однак, враховуючи, що його перевиховання і виправлення цілком можливе без ізоляції від суспільства, ОСОБА_4 допустимо звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Обговорюючи доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, ступінь тяжкості та наслідки скоєного кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки непрофесійне керування ним транспортним засобом та грубе порушення Правил дорожнього руху України призвело до заподіяння потерпілій тяжкого тілесного ушкодження.

Таке покарання стосовно ОСОБА_4 є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлено.

Крім того, в рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов про відшкодування завданої, внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , матеріальної та моральної шкоди.

Так, цивільний позивач - потерпіла ОСОБА_8 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 200 000 грн. 00 коп. в частині відшкодування спричиненої майнової та моральної шкоди.

Цивільний позов потерпіла ОСОБА_8 мотивує тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилася 14 січня 2022 року внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , вона зазнала тілесних ушкоджень. В результаті чого їй довелось лікуватись та відповідно купувати ліки, звертатись за наданням лікарської та медичної допомоги. Зазначає, що нею було придбано ліків на суму 60 000 (шістдесят тисяч) гривень. Крім того, ОСОБА_8 вказує, що в наслідок ДТП вона зазнала багато страждань, пов`язаних із завданням шкоди її здоров`ю, перенесла тривале лікування, та на даний час потребує реабілітації, оскільки ще не повністю одужала після отримання тілесних ушкоджень. Також просила врахувати, що зазнала хвилювань, у зв`язку із необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя, що супроводжувалось фізичним болем та стражданнями.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 (цивільний позивач) вимоги позовної заяви підтримала та просила їх задовольнити з викладених у ній підстав.

Обвинувачений (відповідач) ОСОБА_4 заперечував проти задоволення цивільного позову.

Як роз`яснено у п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом п.п.5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди « №4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За загальним правилом, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене і ст. 22 ЦК України, відповідно до ч.ч.1-3 якої, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заявлені потерпілою ОСОБА_8 позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, що становлять витрати на лікування, у зв`язку з отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями, не підлягають задоволенню, оскільки потерпілою не надано будь-яких належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження понесених нею зазначених у позові вищевказаних витрат на лікування, які б були документально підтверджені відповідним медичним закладом, розрахунковими документами, квитанціями, чеками, іншими документами на обґрунтування понесених витрат.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди суд враховує, що з вини обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тому, що наслідки ситуації вчинення відносно неї кримінального правопорушення обумовили порушення фізичної, психоемоційної та соціальної сфер існування особистості, перешкоджали можливості активної та повноцінної життєдіяльності та викликали формування негативних психологічних переживань. Унаслідок спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, вона перенесла фізичний біль та пережила емоційний стрес, зазнала фізичних страждань, у зв`язку з чим у неї виникала необхідність адаптуватися до нових, дискомфортних умов існування та життєдіяльності.

З урахуванням характеру й обсягу фізичних та моральних страждань потерпілої ОСОБА_8 , понесених нею внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14 січня 2022 року, тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, часу та зусиллях направлених для їх відновлення, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про те, що компенсація моральної шкоди, повинна бути визначена в грошовій сумі у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень, яка підлягає стягненню зі ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_8 .

В рамках даного кримінального провадження залучено експертів, якими проведено судово-медичні та судово-автотехнічні експертизи, вартість яких у сумі становить 9119 гривень 60 копійок, що суд визнає процесуальними витратами, а тому зазначена сума грошових коштів підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на автомобіль «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 - підлягає скасуванню.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

У відповідності з вимогами ст. 75 КК України, від призначеного основного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 50 000 гривень 00 копійок, заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави - 9119 гривень 60 копійок процесуальних витрат, пов`язаних з залученням експертів.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21 січня 2022 року на автомобіль «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль «Nissan Qashqai», д.н.з. НОМЕР_1 - передати у володіння та розпорядження ОСОБА_4 .

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Шевченківського

районного суду м. Києва ОСОБА_1 .