Дата документу 14.05.2024 Справа № 310/9326/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/9326/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/115/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізький апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Луганськ, не одружений, має вищу освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

03 вересня 2020 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст.125 КК України до 150 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 .

Прокурор Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України, і призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 року 6 місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого мешкання, періодично з`являтись на реєстрацію до зазначеного органу.

В апеляційній скарзі прокурор, з урахуванням змін до апеляційної скарги, поданої першим заступником прокурора Запорізької області ОСОБА_9 просить змінити вирок стосовно ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та на підставі ст.ст.49, 74 КК України звільнити обвинуваченого від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд, вирок суду оскаржено у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та м`якістю призначеного покарання (ст.75 КК України) з вимогою ухвалення вироку.

З вироку, який оскаржується, убачається, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, 16 грудня 2020 року.

Відповідно до вимог ст.49 КК України, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення проступку (ч.2 ст.389 КК України) складають 3 роки.

За таких обставин прокурор вважає, що є підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України, а тому ухвалення нового вироку є недоцільним.

Згідно з вироком суду, вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 вересня 2020 року ОСОБА_6 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

21 жовтня 2020 року ОСОБА_6 поставлений на облік до Бердянського міськрайонного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області, де його було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, роз`яснено обов`язки відповідно до ч.1 ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України, попереджено про наслідки ухилення від відбування вказаного виду покарання, передбачені ч.1 ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України, в тому числі про передбачену законом кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та поставлений на облік, про що він надав особисту підписку. Цього ж дня ОСОБА_6 видане направлення до КП «Ритуал» Бердянської міської ради, де останній повинен був з 26 жовтня 2020 року відбувати покарання у вигляді громадських робіт, відповідно до рішення №27 Бердянської міської ради від 27 лютого 2020 року «Про визначення об`єктів для відбування покарання й адміністративного стягнення у вигляді громадських робіт та їх видів на 2020 рік».

23 жовтня 2020 року відповідно до наказу комунального підприємства «Ритуал» Бердянської міської ради №11 ОСОБА_6 був прийнятим підсобним робітником з благоустрою території, в зв`язку з чим його під розпис ознайомлено з наказом, умовами праці та з графіком виходу на роботу починаючи з 26 жовтня 2020 року.

26 жовтня 2020 року до Бердянського МРВ філії державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області надійшло повідомлення, що ОСОБА_6 для відбуття покарання в КП «Ритуал» БМР не приступив.

16 листопада 2020 року ОСОБА_6 з`явився до Бердянського МРВ філії державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області де його попереджено про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт. Цього ж дня ОСОБА_6 був попереджений, про необхідність відбуття призначеного йому покарання за встановленим графіком, але до відбування громадських робіт засуджений ОСОБА_6 не приступив.

24 листопада 2020 року ОСОБА_6 з`явився до Бердянського МРВ філії державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області, де його попереджено про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, проте до відбування громадських робіт засуджений ОСОБА_6 не приступив.

11 грудня 2020 року ОСОБА_6 з`явився до Бердянського МРВ філії державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області, де останнього попереджено про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Засуджений ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного йому судом покарання, без поважних причин порушив встановлений йому графік відбування покарання та не вийшов на роботу з благоустрою території цвинтаря №2 міста Бердянська з 26 жовтня 2020 року по 15 грудня 2020 року, в результаті чого працівниками Бердянського МРВ філії ДУ «Центр пробації» 3 рази а саме: 16 листопада 2020 року, 24 листопада 2020 року та 11 грудня 2020 року попереджався про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

Проте, засуджений ОСОБА_6 , ігноруючи законні вимоги представників Бердянського МРВ філії ДУ «Центр пробації» ухилився від відбування призначеного йому вироком Бердянського міськрайонного суду від 03 вересня 2020 року покарання у виді 150 годин громадських робіт та станом на 16 грудня 2020 року не відбув покарання у вигляді 150 годин громадських робіт та ухилився від подальшого відбуття покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з урахуванням поданих до неї змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону в цілому дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального проступку при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

Переглядаючи вирок суду в частині призначеного покарання, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до вимог п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України - у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений ним кримінальний проступок. При цьому, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке є кримінальним проступком, відомості про особу обвинуваченого, який розкаявся у вчиненому, обіцяв у подальшому відбувати покарання відповідно до встановленого графіку, але раніше судимий, негативно характеризується за місцем мешкання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК України, і встановлена органом досудового розслідування, суд визнав активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені статтею 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті обвинувачення.

Разом з цим, санкція ч.2 ст.389 КК України, в чинній редакції, передбачає покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеження волі на той самий строк.

Отже, відповідно до положень ч.1 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, є кримінальним проступком.

В той же час, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з положенням ч.5 ст.74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно з матеріалами провадження, в т.ч. з вироком суду, інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення вчинене останнім 16 грудня 2020 року.

Таким чином, з моменту вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення минуло понад три роки, на що обґрунтовано звертає увагу прокурор у зміненій апеляційній скарзі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідно до вимог ч.5 ст.74 КК України, ОСОБА_6 підлягає звільненню від призначеного за оскаржуваним вироком суду покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Таким чином, вищевказаний вирок суду підлягає зміні на підставі ст.ст.407-409 КПК України в частині призначення обвинуваченому покарання.

Керуючись п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, ст.ст. 404, 405, 407-409 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора Бердянської місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 , з урахуванням поданих до неї першим заступником керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 змін, задовольнити.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 травня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Звільнити ОСОБА_6 від покарання на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України у зв`язку із закінченням строку давності.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4