Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/907/23
Провадження № 1-кп/499/27/24
В И Р О К

Іменем України

17 червня 2024 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (далі також прокурор), обвинуваченого, захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 (далі також захисник), розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду обвинувальний акт кримінального провадження № 0000018 за обвинуваченням ОСОБА_5 (далі також обвинувачений, особа), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Іванівка, Іванівського району, Одеської області, зареєстрованого та проживаючого в квартирі АДРЕСА_1 , який є приватним підприємцем, має вищу освіту, неодружений, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 263, частиною 2 статі 309 Кримінального кодексу України (далі також КК),

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного доведеним та стаття (частини статті) КК, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа таке.

1.1. Обвинувачений, в порушення пунктів 1, 2 спеціального порядку набуття прав власності громадянами на окремі види майна, установленого постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-ХП «Про право власності на окремі види майна», розділу II Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, діяв умисно, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, не мав спеціального дозволу, переслідував мету незаконного придбання та зберігання боєприпасів та вибухових речовин, незаконно, без передбаченого законом дозволу:

- наприкінці жовтня 2022 року, більш точну дату досудовим слідством не встановлено, приблизно о 18 годині 00 хвилин отримав на безоплатній основі від знайомого ОСОБА_6 (далі також ОСОБА_6 ) ручну осколкову гранату Ф-1, яка згідно висновку експерта є вибуховим пристроєм і належить до бойових припасів (далі граната) та надалі продовжуючи свої злочинні дії охоплені єдиним умислом спрямованим на незаконне поводження з бойовими припасами доставив гранату з гаражного приміщення, що розташоване з південної сторони гаражного масиву, який знаходиться між АДРЕСА_2 (далі також гараж) до підвального приміщення, яким він користується, яке розташоване під першим під`їздом будинку АДРЕСА_2 (далі також підвальне приміщення), де її зберігав, яку 08 червня 2023 року під час проведення обшуку виявлено та вилучено;

- на початку січня 2023 року, більш точної дати досудовим слідством не встановлено, придбав дві банки нітроцелюлозного пороху масою 296 грам та 196 грам (далі порох), який згідно висновку експерта відноситься до вибухових речовин метальної дії та надалі продовжуючи свої злочинні дії охоплені єдиним умислом спрямованим на незаконне поводження з вибуховими речовинами доставив порох до підвалу, де його зберігав, який 08 червня 2023 року під час проведення обшуку виявлено та вилучено.

За таких фактичних обставин особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК за ознаками придбання, носіння, зберігання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

1.2. Обвинувачений, посягаючи на встановлені в України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, порушуючи приписи статей 7-8, 25-27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 2468-IX (далі також Закон № 2468), діяв умисно, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, не мав спеціального дозволу, переслідував мету незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів для особистого вживання без мети збуту, в невстановлений досудовим слідством дату і час, перебував в місті Одеса, де незаконно придбав у невстановленої особи, невстановлену кількість:

- речовини рослинного походження сіро-зеленого кольору, що є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом (далі також канабіс); надалі, перевіз канабіс на власному транспорті з міста Одеси до селища Іванівка Березівського району Одеської області за місцем проживання та залишив частину канабісу у підвальному приміщенні, а іншу частину доставив до гаражу для власного вживання без мети збуту; продовжуючи реалізацію злочинного наміру, коли, перебував в гаражі та підвальному приміщенні виготовив з полімерних пляшок два саморобні пристрої для вживання канабісу способом куріння, які надалі використовував за призначенням до моменту їх вилучення; згодом 08 червня 2023 року під час проведення обшуку в підвальному приміщенні, гаражі виявлено та вилучено - канабіс і смолоподібну речовину темно-коричневого кольору, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу (далі також екстракт канабісу), загальна маса, якого у висушеному стані становить 2,905 грама, який є особливо небезпечним засобом, обіг якого заборонено та екстракту канабісу, у перерахунку на суху речовину становить 0,761 грама, які не перевищують невеликі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, визначених таблицею №1 Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказам Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (далі Таблиця 1) та обіг яких відповідно до висновку експерта заборонено;

- психотропної речовини 1-феніл-2-піролідин-1 іл-пентан- 1-он (далі також PVP); надалі, перевіз PVP на власному транспорті з міста Одеси до селища Іванівка Березівського району Одеської області за місцем проживання та залишив частину PVP у підвалі, а іншу частину доставив до гаражу для власного вживання без мети збуту; продовжуючи реалізацію злочинного наміру, коли, перебував в гаражі та підвальному приміщенні виготовив пристрої для вживання PVP, які надалі використовував за призначенням до моменту їх вилучення; згодом 08 червня 2023 року під час проведення обшуку в підвальному приміщенні і гаражі виявлено та вилучено - PVP, загальна маса, якого становить 1,037 грама, які не перевищують невеликі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, визначених таблицею №2 Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказам Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (далі Таблиця 2) та обіг яких відповідно до висновку експерта заборонено.

За таких фактичних обставин особа обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК за ознаками незаконне придбання, перевезення, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею.

1.3. За сукупністю особа обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених: частиною 1 статті 263 КК за ознаками придбання, носіння, зберігання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу; частиною 2 статті 309 КК за ознаками незаконне придбання, перевезення, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею.

2.Учасники судового провадження висловили таке.

Обвинувачений у вчиненому діянні визнав себе винним повністю, підтвердив у своїх свідченнях сутність пред`явленого йому обвинувачення, мотив і спосіб вчинення інкримінованого, а також додатково показав, що: випадки притягнення його до кримінальної та адміністративної відповідальності відбуваються періодично, оскільки не завжди може контролювати свої дії, через періодичне вживання наркотичних речовин; добровільно проходив лікування від наркотичної залежності, тому усвідомлює наявність особистої проблеми, намагається виправити свою поведінку, натомість не завжди це йому вдається; після притягнення його до кримінальної та адміністративної відповідальності своєчасно виконував призначені судом покарання у виді штрафу; розкаюється в скоєному.

Представник органу з питань пробації, належно повідомлена про дату, час і місце в судове засідання не прибула, направивши до суду досудову доповідь щодо обвинуваченого, що за правилами частини 3 статті 327 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) не перешкоджає судовому розгляду.

3.Докази на підтвердження встановлених обставин такі.

За відсутності заперечень учасників судового провадження, добровільності їх позиції, сумнівів у правдивості свідчення обвинуваченого, суд, у порядку встановленому статтею 349 КПК, обмежив судовий розгляд допитом обвинуваченого та дослідженням, що характеризують його особу документів, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються й правильно розуміються.

Обвинувачений повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. Під час допиту обвинувачений детально розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення та щиро розкаявся у вчиненому, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, місця, часу, мотиву, мети і способу здійснення вчиненого, а також характеристики наркотичних засобів, психотропних речовин, наркотичних речовин, бойових припасів, вибухових речовин.

Суворовський районний суд Одеської області вироком від 11 квітня 2023 року визнав обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК та призначив йому покарання у виді штрафу в розмірі 34000 гривень (далі також вирок від 11 квітня 2023 року, а.с. 189-191).

Обвинувачений на виконання вироку від 11 квітня 2023 року сплатив штраф в розмірі 34000 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 25 травня 2023 року (а.с. 195).

4. Положення закону, якими суд керувався такі.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (частина 2 статті 12 КК).

Сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено. При цьому не враховуються кримінальні правопорушення, за які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом (частина 1 статті 33 КК).

Повторність, сукупність та рецидив кримінальних правопорушень враховуються при кваліфікації кримінальних правопорушень та призначенні покарання, при вирішенні питання щодо можливості звільнення від кримінальної відповідальності та покарання у випадках, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 35 КК).

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 1, 2 статті 50 КК).

Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (пункту 3 частини 1 статті 65 КК).

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина 2 статті 65 КК).

При сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань (частина 1 статті 70 КК).

Основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно (частина 3 статті 72 КК).

Особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення, а також в інших випадках, передбачених законами України (частина 1, 2 статті 88 КК).

Якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить кримінальне правопорушення, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожне кримінальне правопорушення після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останнє кримінальне правопорушення (частина 5 статті 90 КК).

5. Мотиви призначення покарання та обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання такі.

5.1. Оскільки, зважаючи на аналіз доказів, досліджених з урахуванням положень частини 3 статті 349 КПК, встановлено, що обвинувачений, умисно вчинив дії, за наведених у підпункті 1.1., 1.2. пункту 1 цього вироку фактичних обставин, тому суд вважає доведеною його вину у вчинені кримінальних правопорушень та такі його дії кваліфікує за частиною 1 статті 263 КК за ознаками придбання, носіння, зберігання бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу; частиною 2 статті 309 КК за ознаками незаконне придбання, перевезення, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин, без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею.

5.2. Суд зазначає, що передбачені статтею 70 КК правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень застосовуються у разі коли після призначення покарання (основного і додаткового) за кожне кримінальне правопорушення окремо, необхідно визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Зважаючи на правову природу цієї норми, призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень здійснюється у два етапи. На першому з них суд призначає покарання за кожний окреме кримінальне правопорушення, що входить до сукупності, а на другому - визначає остаточне покарання (загальну його міру) за усі кримінальні правопорушення, що утворюють сукупність, керуючись зокрема спеціальними правилами - принципами його призначення за сукупністю.

Покарання за сукупністю кримінальних правопорушень може визначатися способом: а) поглинення менш суворого покарання більш суворим; б) часткового складання призначених за окремі кримінальні правопорушення покарань; в) повного їх складання.

Натомість закон не регламентує в яких випадках суд може використовувати той чи інший із зазначених принципів порядку визначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Відтак у кожному випадку це питання вирішується за розсудом суду, який обирає той чи інший принцип визначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень з урахуванням обставин конкретної справи і даних про особу винного.

Заразом самостійне виконання покарання у виді штрафу не перешкоджає призначенню отаочного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень способом повного складання покарань.

5.3. Суд наголошує, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень; у кожному конкретному випадку необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правпорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) в кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, зважаючи на цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість й достатність обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду під час призначення покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, під час врахування пом`якшуючих таобтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 КК тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнає і Європейський суд з прав людини (зокрема у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За приписами статті 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За правилами статті 65 КК суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд не має правових підстав вважати обрану форму звільнення від відбування покарання явно несправедливою або неправильною.

Тож, суд призначає обвинуваченому покарання, враховує приписи статей 65-68 КК та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставини, що пом`якшує покарання, а також констатує про відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, за якою орган пробації вважає, що ризики вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюються як середні, а ризики небезпеки для суспільства, зокрема для окремих осіб, оцінюються як низький, а виправлення обвинуваченого можливе без застосування покарань, пов`язаних з ізоляцією від суспільства (далі доповідь, а.с. 73-76).

Суд враховує доповідь, відомості про обвинуваченого як про особу, який: має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, офіційно працевлаштований, зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності,раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, має непогашену судимість, вищу освіту, не є особою з інвалідністю, на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, пройшов курс лікування в наркологічній клініці, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Одночасно суд звертає увагу на те, що поведінка обвинуваченого в суді не викликала до нього явної не довіри і не свідчила про його не бажання стати на шлях виправлення, а отже застосування до нього правил статті 75 КК повинно призвести до позитивних змін в особистості обвинуваченого та створити в нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві. Тому покарання без його відбування в місцях позбавлення волі буде справедливим і достатнім, а тому відповідає меті й загальним засадам призначення покарання, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність особи.

Отже наведені обставини свідчить про те, що призначенння обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 263 КК, зі звільненням від його відбування з випробуванням буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас суд зазначає, що факт наявності в обвинуваченого непогашеної судимості не є перешкодою для застосування до нього статті 75 КК, оскільки приписи норм КК не містять таких заборон. Однак, з огляду на приписи частини 1 статті 35 КК, пункту 3 частини 1 статті 65, частина 2 статті 88 КК, ця обставина має враховуватися під час призначення особі покарання.

Зважаючи на викладені вище обставини, враховуючи положення статті 65 КК про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень, а також те, що більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише в разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченого і досягнення інших цілей покарання, обвинуваченому необхідно призначити покарання за вчинене кримінальне правопорушення за частиною 1 статті 263 КК у виді позбавлення волі та за частиною 2 статті 309 КК у виді штрафу в розмірі встановленому санкцією цієї частини статті, після призначення яких застосувати приписи статей 70, 72, 75, 76 КК.

5.4. Суд переконаний, що крім застосування до особи пунктів 1, 2 частини 1 статті 76 КК, покладення на особу обов`язків передбачених частиною 3 статті 76 КК буде сприяти його соціальної реабілітації щодо виправлення поведінки пов`язаної з наркотичною залежністю та навпаки буде спонукати на вчинення «певних дій» направлених на допомогу іншим, особливо в умовах воєнного стану.

Тому спрямування діяльності засудженного на відновлення його морального, психічного стану способом приведення його індивідульної поведінки відповідно до загальновизнаних натепер суспільних правил і норм, яка може бути, зокрема направлена на допомогу Збройним Силам України, що відповідатиме інтересам суспільства в умовах збройної агресії російської федерації проти України, а також не суперечитиме дискреційним повноваженням суду та приписам пункту 6 частини 3 статті 76 КК, за якими суд може додатково покласти на особу звільнену від відбування покарання з випробуванням обов`язок дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій.

Безсумнівно вчинення засудженим дій щодо допомоги Збройним Силам України сприятиме відновленню його впевненості в собі і відчуття власної значимості.

Заразом звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, в умовах воєнного стану, очевидно зменшить витрати пенітенціарної системи щодо необхідності лікування засудженого від наркотичної залежності, утримання в місцях позбавлення волі за рахунок платників податків.

Натомість покладення на засудженого обов`язків, передбачених пунктами 5, 6 частини 3 статті 76 КК щодо: утримуванння від спілкування з особами, які вживають наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги; не відвідування місць, де може здійснюватися незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів; проходження курсу лікування від наркотичної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин в лікувальному закладі, а також вчинення дій направлених на допомогу Збройним Силам України буде відповідати приписам статей 50, 65 КК та сприятиме виправленню засудженого, запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються під час ухвалення вироку такі.

6.1. Суд не ухвалює рішення про цивільний позов, який в кримінальному проваджені не поданий.

6.2. Суд вважає, що за відсутності випадків визначених частиною 4 статті 174 КПК, накладений слідчим суддею Березівського районного суду Одеської області ухвалами від 13 червня 2023 року арешт необхідно скасувати.

6.3. Відповідно до частини 9 статті 100 КПК після набранням вироком законної сили знищити речові докази: - пластикову пляшку з нашаруванням невідомої речовини коричневого кольору з різким запахом, речовину зеленого кольору в висушеному стані в трьох поліетиленових пакетах зовні схожих на рослину роду коноплі, 3 скляних лампи з нашаруванням невідомої речовини з різким запахом, пластикову пляшку з нашаруваннями невідомої речовини з різким запахом, дві металевих трубки з різким запахом, скляну лампу, пластикову коробку з невідомою речовиною та різким запахом, пластикову трубку з нашаруванням невідомої речовини з різким запахом, речовину білого кольору у вигляді кристалів, два поліетиленових пакети з залишками невідомої речовини білого кольору; - запал запакованого до сейф пакету; корпус осколкової гранати Ф-1 маркування не розбірливе запакований до сейф пакету, дві металеві банки з сипучою речовиною схожою на порох запаковані до сейф пакету.

6.4. Процесуальні витрати за проведення судової вибухо-технічної експертизи в розмірі 4780 гривень, судової вибухо-технічної експертизи в розмірі 956 гривень, судової хімічної експертизи в розмірі 3824 гривень, а всього в загальному розмірі 9560 гривень необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись статтями 369-371, 373-374, 532, 615 КПК, суд,

У Х В А Л И В:

1. ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 1 статті 263, частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:

- за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

- за частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

2. На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України шляхом повного складання покарань призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки та штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

3. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк чотири роки, з визначенням іспитового строку тривалістю три роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1, пунктів 2, 4, 5, 6 частини 3 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, до якої мають бути обов`язково включені заняття з української мови та літератури, історії України;

- пройти медичний огляд в наркологічному закладі з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння;

- утримуватися від спілкування з особами, які вживають наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги;

- не відвідувати місця де може здійснюватися незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів;

- пройти курс лікування від наркотичної залежності, розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин в лікувальному закладі, який має ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я на такий вид діяльності;

- щомісячно, до дня скасування воєнного стану, але не пізніше дня відбування покарання, сплачувати на підтримку Збройних Сил України (Проект UNITED24 «Армія Дронів») на спеціальний рахунок (реквізити сплати: Національний банк України; МФО 300001; рахунок № НОМЕР_1 ; ; отримувач: Національний банк України; призначення платежу: допомога ЗСУ для проєкту ОСОБА_7 ) грошові кошти в розмірі 2000 (дві тисячи) гривень.

4. На підставі частини 3 статті 72 Кримінального кодексу України прзначене ОСОБА_5 основне покарання за частиною 2 статті 309 Кримінального кодексу України у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень виконувати самостійно.

5. Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта в загальному розмірі 9560 (дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

6. Скасувати арешт накладений слідчим суддею Березівського районного суду Одеської області ухвалами від 13 червня 2023 року на: - пластикову пляшку з нашаруванням невідомої речовини коричневого кольору з різким запахом, речовину зеленого кольору в висушеному стані в трьох поліетиленових пакетах зовні схожих на рослину роду коноплі, 3 скляних лампи з нашаруванням невідомої речовини з різким запахом, пластикову пляшку з нашаруваннями невідомої речовини з різким запахом, дві металевих трубки з різким запахом,скляну лампу, пластикову коробку з невідомою речовиною та різким запахом, пластикову трубку з нашаруванням невідомої речовини з різким запахом, речовину білого кольору у вигляді кристалів, два поліетиленових пакети з залишками невідомої речовини білого кольору; - запал запакованого до сейф пакету; корпус осколкової гранати Ф-1 маркування не розбірливе запакований до сейф пакету, дві металеві банки з сипучою речовиною схожою на порох запаковані до сейф пакету.

7. Знищити речові докази: - пластикову пляшку з нашаруванням невідомої речовини коричневого кольору з різким запахом, речовину зеленого кольору в висушеному стані в трьох поліетиленових пакетах зовні схожих на рослину роду коноплі, 3 скляних лампи з нашаруванням невідомої речовини з різким запахом, пластикову пляшку з нашаруваннями невідомої речовини з різким запахом, дві металевих трубки з різким запахом,скляну лампу, пластикову коробку з невідомою речовиною та різким запахом, пластикову трубку з нашаруванням невідомої речовини з різким запахом, речовину білого кольору у вигляді кристалів, два поліетиленових пакети з залишками невідомої речовини білого кольору; - запал запакованого до сейф пакету; корпус осколкової гранати Ф-1 маркування не розбірливе запакований до сейф пакету, дві металеві банки з сипучою речовиною схожою на порох запаковані до сейф пакету.

8. Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення, способом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

9. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

10. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

11. Копію вироку вручити (надіслати) учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_8