КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого суді Деснянського районного суду м. Києва від 11 січня 2024 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Caravelle», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , 2012 року випуску, чорного кольору, власником якого є ДП «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС», зареєстроване за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Іванова, 2, із забороною його відчуження, розпорядження та користування.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 січня 2024 року, постановити нову ухвалу, якою залишити за ОСОБА_6 право користування автомобілем «Volkswagen Caravelle», державний номерний знак НОМЕР_1 , на умовах надання останнім слідчому розписки про зберігання та схоронність наданого для користування майна.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, яка постановлена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а відтак підлягає скасуванню.

Так, в клопотанні прокурора вказується про необхідність арешту майна з підстав його відповідності ознакам речового доказу. Однак, згідно протоколу огляду місця дорожньо - транспортної пригоди, складеного 28.12.2023, автомобіль «Volkswagen Caravelle», яким під час ДТП керував ОСОБА_6 містить на собі: «потертості бруду та пилу на задній правій половині автомобілю, а саме під аркою заднього правого колеса та задньому правому крилі. Нашарування гуми з правої сторони на правих задніх пасажирських дверцятах». Більше нічого. Будь - які механічні пошкодження, вм`ятини або навіть подряпини на автомобілі відсутні, відтак стає незрозумілим, які автотехнічні експертизи можуть бути проведені з автомобілем.

Твердження прокурора в клопотанні про те, що вилучений автомобіль є речовим доказом у справі безпідставні та не підтверджені матеріалами клопотання. Жодних доказів того, що вилучений автомобіль є речовим доказом по справі та відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, прокурором в клопотанні не наведено.

Окрім цього, викладені в клопотанні ризики приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити майно також не доведені, а тому накладені заборони незаконні.

В судове засідання учасники судового провадження не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Клопотання про арешт майна подане у зв`язку з необхідністю збереження речових доказів, тобто з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим, прокурором вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Колегією суддів встановлено, що ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримано.

З матеріалів провадження вбачається, що Деснянським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003652 від 29.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 28.12.2023, приблизно о 17 год 30 хв, в м. Києві водій ОСОБА_6 керуючи автомобілем «Volkswagen Caravelle», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись пор проїзній частині вул.. Братиславська, зі сторони проспекту Броварського в напрямку вул. Шолом-Алейхема, поруч буд. № 20 по вул. Братиславській, відбулось попутне зіткнення з електросамокатом «Kugoo Kirin 4 Pro», під керуванням ОСОБА_8 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_8 , отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «КМКЛ ШМД».

Постановою слідчого ВРЗСТ СВ Десянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 від 29.12.2023 вказане в клопотанні майно - автомобіль марки «Volkswagen Caravelle», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , 2012 року випуску, чорного кольору визнаний в кримінальному провадженні № 0003652 від 29.12.2023 речовим доказом.

Клопотанням прокурора та долученими до нього документами доведено необхідність накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

Колегія суддів вважає, що вказаний транспортний засіб, може містити сліди кримінального правопорушення, яке розслідується у даному кримінальному провадженні та на даній стадії кримінального провадження його повернення власнику може призвести до знищення слідів можливого злочину та перешкодити встановленню істини.

Проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, на яке накладено арешт, дійсно може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України підлягає арешту - з метою збереження речових доказів.

Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, яке є речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Підставою для накладання арешту на майно є обґрунтована підозра вважати, що воно є доказом даного кримінального правопорушення, незастосування цього заходу зумовить труднощі при проведенні судової автотехнічної експертизи, а також при проведенні інших слідчих дій, необхідність в яких може виникнути в ході проведення досудового розслідування, що перешкоджатиме встановленню усіх обставин, що підлягають доказуванню у вказаному кримінальному провадженні, внаслідок того, що вилучене майно може бути пошкоджене, зіпсоване, втрачене, знищене, відчужене. Тобто, метою накладання арешту на майно у даному випадку є збереження речових доказів з метою, зокрема, подальшого проведення зі вказаним речовим доказом криміналістичної експертизи.

При цьому, слід зауважити, що всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи невинності в скоєнні кримінального правопорушення, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність арештованого майна критеріям речового доказу колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на даній стадії досудового розслідування наявні достатні підстави ґрунтовно припускати, що арештоване майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та є речовими доказами у кримінальному провадженні, може мати суттєве значення для проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, а тому на даний час утримання його стороною обвинувачення є виправданим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді на підставі доводів апеляційної скарги.

Крім того колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 11 січня 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen Caravelle», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова № НОМЕР_2 , 2012 року випуску, чорного кольору, власником якого є ДП «ІВЧЕНКО-ПРОГРЕС», зареєстроване за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Іванова, 2, із забороною його відчуження, розпорядження та користування, - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1453/2024 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 754/24/24

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10

Доповідач: ОСОБА_1