справа № 208/8858/23
№ провадження 1-кп/208/75/24
ВИРОК

Іменем України

29 березня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001229 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, працює вогнетривником ТОВ «Метінвест», одружений, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Близько 15.30 години 22.08.2023 року, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Мазда 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по вулиці Республіканській міста Кам`янське Дніпропетровської області, та на зелене світло світлофора наближався до перехрестя з проспектом Аношкіна .

Проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, діючи всупереч вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно якого:

«Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

ОСОБА_6 перед зміною напрямку руху з маневром повороту ліворуч, не переконався у відсутності небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху, став виконувати маневр повороту ліворуч виїжджаючи на проспект Аношкіна , внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом «HONDA CBR 1000RR» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку по вулиці Республіканській з перевищенням максимально допустимої у населених пунктах швидкості та виїхав на перехрестя на заборонений сигнал світлофору.

Порушення водієм ОСОБА_6 зазначених норм ПДР України, знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП.

В результаті зіткнення водію мотоциклу «HONDA CBR 1000RR» ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла з закритими уламковими переломами обох кісток лівого передпліччя (лівої променевої кістки в ділянці дистального метаепіфіза та шиловидного відростку лівої ліктьової кістки), з вивихом лівої кисті; з закритими уламковими переломами обох кісток правого передпліччя (правої променевої кістки в ділянці дистального метаепіфіза та шиловидного відростку правої ліктьової кістки), з закритими уламковими переломами обох кісток правої гомілки (внутрішньої лодижки правої великогомілкової кістки, зовнішньої лодижки правої малогомілкової кістки), які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні злочину при визначених в обвинувальному акті обставинах не визнав та пояснив суду наступне.

З потерпілим він раніше не знайомий. В зазначений в обвинуваченні час він на своєму автомобілі «Мазда 3», з дружиною в якості пасажирки, рухався по вулиці Республіканській в м. Кам`янське, та під`їжджав до перехресті з проспектом Аношкіна на зелений сигнал світлофора. Зупинився, а потім став виконувати поворот ліворуч. Дещо йому заважав вантажний автомобіль який знаходився від нього праворуч на проспекті Аношкіна . Мотоцикла який рухався йому назустріч, він не бачив. Коли закінчував маневр повороту, в останній момент побачив як на його автомобіль рухається мотоцикліст. Сталося зіткнення.

Вважає, що ДТП сталося внаслідок перевищення мотоциклістом швидкості руху, внаслідок чого він не зміг вірно оцінити обстановку та своєчасно його виявити. Також, причиною ДТП є те, що його оглядовості заважала стійка власного автомобіля.

Свою вину не визнає, заявлений позов потерпілого не визнає.

Хоча ОСОБА_6 не визнав пред`явленого обвинувачення, його вина встановлена в судовому засіданні та підтверджена відповідними та належними доказами, які були предметом дослідження у цьому кримінальному провадженні, а саме:

Показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який в судовому засіданні пояснив, що з обвинуваченим раніше не знайомий. 22.08.2023 року, приблизно о 16.00 годині, він здійснював рух по вулиці Республіканська зі сторони ринку в напрямку проспекту Аношкіна , на належному йому та повністю справному мотоциклі «Хонда»

Рухався приблизно з швидкістю 50-70 км/год. Напрямком його руху було перетинання проспекту Аношкіна та продовження руху по вулиці Республіканській. Коли він під`їжджав до перехрестя з проспектом, став блимати зелений сигнал світлофора. Назустріч йому, за перехрестям, на вулиці Республіканській стояв автомобіль. При перетинанні ним перехрестя засвітився жовтий сигнал світлофора. Він зупинитися вже не міг і продовжував рух по серединці своєї смуги. Автомобіль під керуванням обвинуваченого почав поворот, та далі після зіткнення він вже нічого не пам`ятає.

В результаті ДТП він поламав руки, ногу, лучові кістки, взагалі 5-6 переломів. З початку обвинувачений разом з дружиною приходив до нього до лікарні та пропонував допомогу з лікуванням. Він попросив допомогти відремонтувати мотоцикл, після чого обвинувачений «пропав» та з ним більше не контактував.

На теперішній час він пересувається на інвалідному візку та йому ще доведеться робити операції і далі. Лікарі кажуть, що повністю своє здоров`я він відновити вже не зможе.

Міру покарання просив обрати не пов`язану з реальним його відбуттям. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що обвинувачений її чоловік. З потерпілим по справі раніше не знайомий.

28.08.2023 року, в денний час доби, вона з чоловіком, який керував автомобілем, їхали додому. Коли вони під`їжджали до перехрестя вулиці Республіканської та проспекту Аношкіна, у них світився зелений сигнал світлофору, та вони збиралися повертати ліворуч. Побачили вантажний автомобіль та зупинилися. В цей момент, в передню частину їх автомобілю врізався мотоцикліст, який від удару перелетів через автомобіль. Далі вона викликала поліцію, а якось жінка викликала ШМД.

- витягом з ЄРДР від 22.08.2023 року, як підстави початку досудового слідства, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 286 КК України, з фабулою що 22.08.2023 року, приблизно о 15.30 годині, водій автомобілю «Мазда 3», ОСОБА_6 рухаючись по вулиці Республіканській, не надав перевагу в русі мотоциклу «Хонда», під керуванням ОСОБА_4 , який рухався у зустрічному напрямку, внаслідок чого скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП мотоциклісту спричинені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, закритого перелому зап`ястя та правої ступеневої кістки (т.2 а.с. 1);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.09.2022 року, згідно якого зафіксована обстановка на місці ДТП, ділянці місцевості розташованої по проспекту Аношкіна в м. Кам`янське . На зазначеній ділянці розташований автомобіль «Мазда 3» номерний знак НОМЕР_1 , з пошкодженням передньої частини кузову від контакту з іншим транспортним засобом, та мотоцикл «Honda CBR 1000RR» НОМЕР_2 , з пошкодженням бічної та передньої частини кузову, схемою ДТП та фотознімками (т.2 а.с. 10-19);

- протоколом додаткового огляду місця події від 25.08.2023 року, відповідно до якого, при неодноразовому перегляді вищезазначеного відеофайлу, зроблено скріншот, на якому відображено момент виконання маневру повороту ліворуч автомобілем «Мазда 3» та місцезнаходження мотоциклу «Хонда» в цей момент. За допомогою рулетки біло встановлено, що під час початку виконання маневру повороту ліворуч автомобілем «Мазда 3», мотоцикл «Хонда» знаходився на відстані 27 м. від перетину проїзних частин вулиці Респебліканська з проспектом Аношкіна (т.2 а.с. 72-73);

- висновком автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-23/30184-ІТ від 11.09.2023 року, згідно якого робоча гальмова система та рульове керування автомобіля «Мазда 3» н/з НОМЕР_1 на момент експертного огляду знаходиться в працездатному стані (т.2 а.с. 34-38);

- висновком автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-23/30183-ІТ від 12.09.2023 року, згідно якого гальмова система переднього та заднього коліс «Honda CBR 1000RR» НОМЕР_2 на момент експертного огляду знаходиться в працездатному стані (т.2 а.с. 43-47);

- речовими доказами по справі - автомобілем «Мазда 3» н/з НОМЕР_1 , мотоциклом «Honda CBR 1000RR» НОМЕР_2 (т.2 а.с. 20-21);

- протоколом огляду відеозапису від 24.08.2023 рок, відповідно до якого досліджувався файл з назвою «video_2023-08-22_l 8-27-33»

Оглядом встановлено, що автомобіль «Мазда 3», під керуванням водія ОСОБА_6 рухається по вулиці Республіканській. Наближаючись до перехрестя з пр. Аношкіна на включене зелене світло світлофора, водій автомобілю «Мазда 3» ОСОБА_6 розпочинає виконувати маневр повороту ліворуч, в цей момент водій мотоциклу «Хонда» ОСОБА_4 рухається по вул. Республіканській у зустрічному напрямку (таймер на відмітки «00:56», фото №1)

Під час коли мотоцикл «Хонда» перетинає проїзну частину дороги пр. Аношкіна, йому включене заборонене жовте світло світлофора (таймер на позначці «00:57», фото №2). На позначці таймеру «00:58» відбувається зіткнення між вищезгаданими транспортними засобами. (т.2 а.с. 68-71);

- речовими доказами по справі - вищезазначеним оптичним диском (т.2 а.с. 70-71);

Зазначений відеозапис переглянуто в судовому засіданні. Встановлено, що водій автомобіля почав поворот ліворуч під час перетинання мотоциклом проспекту Аношкіна.

- висновком автотехнічної експертизи № КСЕ-19/104-23/32370 від 18.09.2023 року, відповідно до якого встановлено наступне.

Згідно кадрів наданої на дослідження відеограми «video_2023-08-22_18- 27-33», з моменту початку зміни напрямку руху автомобіля «Мазда 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 ліворуч, до моменту його зіткнення з мотоциклом «HONDA CBR 1000RR» реєстраційний номер НОМЕР_3 , минуло 1,68 секунди.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Мазда 3» ОСОБА_6 повинен був діяти згідно вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці водій мотоцикла «HONDA CBR 1000RR» ОСОБА_4 повинен був діяти згідно вимог п. п. 8.7.3Ґ), 8.10, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху.

Технічна можливість уникнути даної пригоди для водія автомобіля «Мазда 3» ОСОБА_6 визначалась виконанням ним вимог п. 10.1 ПДР України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх.

Технічна можливість уникнути даної пригоди для водія мотоцикла «HONDA CBR 1000RR» ОСОБА_4 визначалась виконанням ним вимог п. п. 8.7.3Г) та 8.10 ПДР України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх.

При заданому механізмові пригоди, дії водія автомобіля «Мазда 3» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної події.

Дії водія мотоцикла «HONDA CBR 1000RR» ОСОБА_4 , при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п. п. 8.7.3ґ) та 8.10 Правил дорожнього руху, що, з технічної точки зору, знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП.

Дії водія мотоцикла «HONDA CBR 1000RR» ОСОБА_4 , при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п. п. 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху, проте встановлена невідповідність його дій вимогам п. п. 12.4 та 12.9 (б) ПДР, з технічної точки зору, не знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП (т.2 а.с. 79-84);

- висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-23/33071-ІТ від 25.09.2023 року, відповідно до якого встановлено наступне.

У даній дорожній обстановці водій автомобіля «Мазда 3» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти згідно вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній обстановці водій мотоцикла «HONDA CBR 1000RR» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_4 повинен був діяти згідно вимог п. п. 8.7.3ґ), 8.10, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху.

Технічна можливість уникнути даної пригоди для водія автомобіля «Мазда 3» ОСОБА_6 визначалась виконанням ним вимог п. 10.1 ПДР України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх.

Технічна можливість уникнути даної пригоди для водія мотоцикла «HONDA CBR 1000RR» ОСОБА_4 визначалась виконанням ним вимог п. п. 8.7.3ґ) та 8.10 ПДР України, і у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати їх.

При заданому механізмові пригоди, дії водія автомобіля «Мазда 3» ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної події.

Дії водія мотоцикла «HONDA CBR 1000RR» ОСОБА_4 , при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п. п. 8.7.3Г) та 8.10 Правил дорожнього руху, що, з технічної точки зору, знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП.

Дії водія мотоцикла «HONDA CBR 1000RR» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_4 , при заданому механізмові пригоди, не відповідали вимогам п. п. 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху, проте встановлена невідповідність його дій вимогам п.п. 12.4 та 12.9 (б) ПДР, з технічної точки,Зору, не знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП з причин, вказаних в Дослідницькій частині. (т.2 а.с. 89-91);

- висновком судово-медичної експертизи № 1111/20-Е від 14.09.2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 , згідно наданої медичної документації, виявлені ушкодження у вигляді сполученої травми тіла з закритими уламковими переломами обох кісток лівого передпліччя (лівої променевої кістки в ділянці дистального метаепіфіза та шиловидного відростку лівої ліктьової кістки), з вивихом лівої кисті; з закритими уламковими переломами обох кісток правого передпліччя (правої променевої кістки в ділянці дистального метаепіфіза та шиловидного відростку правої ліктьової кістки), з закритими уламковими переломами обох кісток правої гомілки (внутрішньої лодижки правої великогомілкової кістки, зовнішньої лодижки правої малогомілкової кістки), які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавші тривалий розлад здоров`я терміном більше 21 дня (т.2 а.с. 118-119)

- речовими доказами по справі - копією картки стаціонарного хворого та лазерним диском з рентген знімками у кількості 2 шт. на ім`я ОСОБА_4 (т.2 а.с. 98);

Аналізуючи досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Не визнання обвинуваченим вини є його правом на власний розсуд формувати лінію свого захисту.

Використання транспортних засобів взагалі створює підвищену небезпеку для учасників руху, у зв`язку з чим саме на особу водія законодавством покладаються підвищені обов`язки.

Позиція обвинуваченого в частині того, що оглядовості дороги заважали конструктивні особливості його автомобіля (бокова стійка), не може братись судом до уваги і є неприйнятною, так як ця обставина навіть в разі її існування, не була для нього надзвичайною чи раптово виниклою.

Відповідно до наведених вище висновків авто технічних експертиз, в діях потерпілого ОСОБА_4 встановлені наступні порушення вимог ПДР України:

8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення:

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

8.10. У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки»", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Згідно висновків експертиз ці порушення знаходяться в причинному зв`язку з ДТП.

Пленум ВС у Постанові «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 №14., в п.7 роз`яснює, що у випадках, коли передбачені ст. 286 КК суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома або більше водіями транспортних засобів, суди повинні з`ясовувати характер порушень, які допустив кожен із них, а також, чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість їх уникнути.

Така ж правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 05 листопада 2015 року № 5-218кс15, та постанові ВС від 20.11.2014 року справа № 5-18 кс 14, де визначена позиція, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їхніх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступені участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

В цьому випадку досліджується характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясовується ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, розглядаючи справу № 490/10025/17 наголосив, що основним чинником, який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити.

Порушення учасником дорожнього руху правил само собою не виключає винуватість іншого учасника руху і створення небезпеки учасником дорожнього руху, яку водій був у стані виявити, не звільняє того від обов`язку вжити заходів, необхідних для уникнення або зменшення шкідливих наслідків від створеної небезпеки.

За встановлених обставин справи, мотоцикл під керуванням ОСОБА_4 перетинаючи проспект на жовтий сигнал світлофора з порушенням п. п. 8.7.3. ґ), 8.10 ПДР України, мав перевагу в русі перед автомобілем під керуванням ОСОБА_6 , який повертаючи ліворуч на той же що і для потерпілого жовтий сигнал світлофора, повинен був його пропустити.

Непереборні, надзвичайні або невідворотні за даних умов події обставини, які б завадили обвинуваченому виконати вимоги п. п. 10.1 ПДР України, під час судового розгляду не встановлені. Водій ОСОБА_6 мав реальну та об`єктивну можливість вчасно виявити небезпеку у виді мотоциклу який рухався назустріч та здійснити відповідні заходи для уникнення ДТП.

Вантажний автомобіль, на який як на перешкоду руху автомобіля посилається обвинувачений, знаходився від нього праворуч на проспекті Аношкіна та чекав на зелений сигнал світлофора, ніяким чином не заважав ОСОБА_6 у русі чи оглядовості.

Посилання обвинуваченого на перевищення потерпілим швидкості руху, знайшло своє відображення в експертних висновках, зазначено в обвинуваченні ОСОБА_6 , проте з технічної точки зору, вона не знаходиться у причинному зв`язку з даною ДТП.

Будь-яких підстав не довіряти висновкам експертів, у суду не має.

Відповідно до постанови Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17.11.2023 року, саме за обставин ДТП яке розглядається судом в порядку кримінального судочинства, ухвалено рішення про закриття провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд вважає, що саме версія подій викладена в обвинувальному акті, є єдино розумною та доведеною на підставі належних та допустимих доказів.

Будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цього розгляду, крім того, що інкримінований злочин було вчинено, і ОСОБА_6 поза розумним сумнівом є винним у його вчиненні, судом виключається.

У відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд підстав не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Обставини, які б пом`якшували чи обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлені.

Питання про призначення покарання при постановленні вироку суд вирішує в залежності від доведеності винуватості особи у вчиненні злочинних дій за обставин, пред`явлених в обвинуваченні, з урахуванням вимог статей 50, 65 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, яке визначено законодавством як не тяжкий та неумисний злочин, особу обвинуваченого, який вину не визнав, є раніше не судимим, скарг на його поведінку за місцем мешкання не надходило, позитивно характеризується за місцем роботи, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства та для окремих осіб, визначена як низький. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого у громаді можливо та не становить високої небезпеки для суспільства.

Досудова доповідь не будучі обов`язковою для прокурора та суду, враховується при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченій особі.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначає, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Враховуючи наведене, позиції державного обвинувачення та потерпілої сторони, частку вини в ДТП потерпілого, принцип індивідуалізації покарання, суд вважає, що адекватним покаранням обвинуваченому, яке б не становило диспропорції між встановленими обставинами справи та його видом і розміром, буде призначення покарання у виді обмеження волі, з встановленням строку випробування.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

На думку суду, зазначене покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого, попередження вчиненням нових злочинів.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ст. 76 КК України покладає на засудженого відповідні обов`язки.

Розглядаючи питання призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з того, що воно визначено в санкції ч.1 ст. 286 КК України як обов`язкове.

Не вбачаючи підстав застосування до додаткової міри покарання положень ст. 69 КК України, суд вважає доцільним його призначення строком на 1 рік.

Розглядаючи позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_4 до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Злочин тягне за собою ряд юридичних наслідків, з яких для потерпілого найважливішим є відновлення його порушеного права, яке досягається за допомогою цивільного позову. У відповідності зі ст. 128 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано збитків, має право під час кримінального провадження, проте виключно до суду, пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Чітких механізмів встановлення наявності моральної шкоди спричиненої внаслідок кримінального правопорушення, визначення її розміру, механізму доказування, в законодавстві України не визначено, але в будь-якому випадку, для стягнення моральної шкоди необхідно першочергово довести саме її наявність, обґрунтувати розмір моральної шкоди.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до Постанова Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9 зазначеної вище Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно правової позиції викладеної в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи такі позови, суди повинні мати на увазі, що шкода завдана особі чи майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та встановлює, що така шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у фізичних та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Вина обвинуваченого, причинний зв`язок між злочинними діями заподіянням моральної шкоди, у судовому засіданні встановлено.

Фізичні та душевні страждання - проведені чисельні операції, необхідність таких операцій в майбутньому, триваюче обмеження пересування позивача в інвалідному візку, є суттєвими змінами в його житті, якими перерваний істотний, звичний для потерпілого ритм життя та майбутніх планів, виникла необхідність їх перегляду та відновлення, потребує від ОСОБА_4 значних зусиль, негативно впливають на його емоційний стан.

Враховуючи обставини справи, зокрема і наявність вини потерпілого в ДТП, суд вважає, що з врахуванням вимог розумності та справедливості, заявлені ОСОБА_4 вимоги підлягають частковому задоволенню та будуть відповідати стягненню з відповідача на користь позивача 50 000 гривень, і ця сума не становить диспропорції з встановленою судом моральною шкодою.

Розглядаючи питання процесуальних витрати на правову допомогу адвоката в сумі 15 000 гривень, суд встановив наступне.

В постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідно до наданого представником потерпілого розрахунку, сума 15 000 гривень є фіксованою та не залежить від обсягу виконаних адвокатом робіт та витраченого на це часу.

Подаючи зазначений розрахунок адвокат зазначив, що встановлений гонорар включає в себе всю можливу та передбачену законодавством правову допомогу, в тому числі надання такої допомоги потерпілому в апеляційній та касаційній інстанціях, яка може виникнути в майбутньому.

Суд вважає, що враховуючи дійсність витрат, їх обґрунтованість та адекватність обставинам справи по якій надається правова допомога, позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України. Згідно ст. 124 КПК України процесуальні витрати по проведеним судовим експертизам, підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 в якості відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення понесених витрат на правову допомогу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 в якості відшкодування витрат на правову допомогу 15 000 гривень.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 процесуальні витрати по проведенню судових експертиз у загальній сумі 9 560 гривень.

Речові докази по справі: автомобіль «Мазда 3» державний знак НОМЕР_1 , мотоцикл «Honda CBR 1000RR» НОМЕР_2 , - скасувавши арешт майна, повернути власникам; копію картки стаціонарного хворого, диск з рентген знімками у кількості 2 шт. на ім`я ОСОБА_4 , зберігати при матеріалах справи.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_6 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1