Справа № 128/1508/24
ВИРОК

Іменем України

20 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Вінниця кримінальне провадження відомості про кримінальні правопорушення в якому внесені до ЄДРДР № 0000211 від 26 березня 2024 року, за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жмеринка Вінницької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, фізична особа-підприємець, раніше несудимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 , маючи мету уникнути відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 26 березня 2024 року о 18 годині 59 хвилин, перебуваючи біля стаціонарного блокпосту «Березина», що по АДРЕСА_2 , висловив пропозицію неправомірної вигоди службовим особам - поліцейському сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області екіпажу «ЖАРТ-301» сержанту поліції ОСОБА_6 та поліцейському сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області екіпажу «ЖАРТ-301» рядовому поліції ОСОБА_7 у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, за не притягнення його до адміністративної відповідальності за наступних обставин.

Так, поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області сержантом поліції ОСОБА_6 та поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області рядовим поліції ОСОБА_7 , які згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовими особами та посади яких згідно з п. З ч. 2 ст. 6 Закону України «Про Державну службу» відносяться до посад категорії «В», відповідно до відомості про наряди, які фактично задіяні для реагування на повідомлення про правопорушення або події на території відділу поліції №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області станом на 26 березня 2024 року, в складі екіпажу «ЖАРТ-301» перебували на стаціонарному блокпосту «Березина», що по АДРЕСА_2 .

В ході несення служби, 26 березня 2024 року приблизно о 18 год. 55 хв., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на підставі ст. 31, ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», на стаціонарному блокпосту «Березина», ідо по АДРЕСА_2 , зупинено автомобіль марки «Бкосіа Осгауіа», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив вимоги п. 2.3 в Правил порожнього руху України, де вказано: - п. 2.3 - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки».

Відповідно ОСОБА_5 своїми діями скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме: порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами. Окрім того, під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_5 , останнього було запідозрено у вживанні алкогольних напоїв, у зв`язку із чим йому було запропоновано на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я № 1452/735 від 09.11.2015 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» - пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, на що останній відмовився. Після чого, ОСОБА_5 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у відповідному лікувальному закладі, на дану пропозицію ОСОБА_5 також відмовився.

У подальшому, ОСОБА_5 , 26 березня 2024 року, приблизно о 18 годині 59 хвилин, перебуваючи біля стаціонарного блокпосту «Березина», що по АДРЕСА_2 , в момент, коли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на підставі ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію», розділу 3, 4 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, складались матеріали про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, розуміючи незаконність своїх дій, діючи умисно, не звертаючи уваги на неодноразові попередження працівників поліції про кримінальну відповідальність за надання неправомірної вигоди службовій особі, запропонував поліцейському сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області сержанту поліції ОСОБА_6 та поліцейському сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Вінницького районного Управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області рядовому поліції ОСОБА_7 у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з метою уникнення адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

Під час досудового розслідування між прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_5 11 квітня 2024 року укладено угоду про визнання винуватості.

За умовами угоди про визнання винуватості, ОСОБА_5 , беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в обсязі обвинувачення у судовому провадженні та сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні всіх обставин. Крім того, сторони узгодили, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн в дохід держави.

Угода, підписана сторонами 11 квітня 2024 року, разом із обвинувальним актом, надійшла до суду 15 квітня 2024 року.

Розглядаючи питання про затвердження вказаної угоди про визнання винуватості, суд приходить до такого висновку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468, ч. 4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 369 України, у вчиненому щиро розкаявся. Підтвердив суду, що угоду про визнання винуватості він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими, а саме: наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора і обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку.

Захисник та обвинувачений просили затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_5 судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є йому відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченому були роз`яснені та йому зрозумілі.

Після таких роз`яснень суду обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. 468-470 КПК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 і відповідає загальним засадам призначення покарання. При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст. 66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше несудимий, на диспансерному (профілактичному) обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, працює.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до переконання про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України і ухвалення обвинувального вироку.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувався.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 11 квітня 2024 року, у кримінальному провадженні відомості про кримінальне правопорушення, в якому внесені до ЄДРДР № 0000211 від 26 березня 2024 року між прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, в присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 , - затвердити.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речовий доказ: диск з відеозаписом із нагрудних камер поліцейських після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Згідно п.1 ч.4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку суду негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1