ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003162 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки; на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 2 роки; на підставі ст.76 КК України покласти обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; в решті вирок залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_10 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим та обіцяв повністю відшкодувати заподіяну ним шкоду.

Зазначає, що наявні обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, а тому судом безпідставно не застосовано ст.75 КК України.

Стверджує, що посилання суду на притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за ст. 124, 130 КУпАП є безпідставним, оскільки з часу вчинення кримінального правопорушення (17.08.2023 року) по день ухвалення вироку (27.11.2023 року) ОСОБА_10 не вчинив нових злочинів чи адміністративних правопорушень, пов`язаних з порушенням ПДР, хоча працює водієм.

Посилається на те, що обвинувачений вчинив необережний тяжкий злочин, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, 2007 року народження, також може бути корисним в умовах воєнного стану.

Представником потерпілого ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, в якому просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін.

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, 17.08.2023 року близько о 15.00 години водій ОСОБА_10 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вулиці М. Коцюбинського з боку вулиці В. Липинського в напрямку Центрального мосту Соборного району міста Дніпра.

Під час руху водій ОСОБА_10 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, перед зміною напрямку руху, керованого ним автомобіля, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в районі перехрестя з площею Успенською почав виконувати маневр повороту ліворуч, в результаті чого своїми діями скоїв зіткнення з мотоциклом «YAMAHA VIRAGO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався в правій смузі для руху в попутному напрямку. Після зіткнення мотоцикл «YAMAHA VIRAGO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 продовжив некерований рух вліво, виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся з автомобілем «ГАЗ 3302», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався в зустрічному напрямку руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної події водію мотоцикла ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, який свідчить: п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Кримінальне провадження розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги захисника, прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги захисника та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі захисника не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, стать та вік, рівень культури та освіти, критичне ставлення до вчиненого ним діяння, а також наслідки вчиненого злочину; обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, - не встановлено.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_10 за ч. 2ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Посилання захисника на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим, а також, що наявні обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку є безпідставними, оскільки при встановленні обставини, яка пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, необхідно враховувати, що щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль щодо вчиненого та бажання виправити ситуацію, яка склалася.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого правопорушення. Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести відповідальність за вчинене, а також ця обставина повинна знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. При цьому, щире каяття слід відрізняти від визнання винуватості з метою створити формальні підстави для пом`якшення кримінальної відповідальності.

З вироку суду вбачається, що обвинувачений вину за ч.2 ст.286 КК України хоч і визнав, однак дій, які б свідчили про щире каяття не вчиняв, так як спричинену потерпілому шкоду не відшкодував навіть частково, не висловив співчуття потерпілому, що не може свідчити про наявність щирого каяття та добровільного відшкодування завданої шкоди.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що наявна обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого, - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказана обставина відсутня в обвинувальному акті (а.п. 4 т.1), також така обставина не встановлена судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Активне сприяння розкриттю злочину означає, що особа, яка вчинила злочин, своїми діями надає допомогу (сприяє) правоохоронним органам у розкритті злочину, у встановленні невідомих їм обставин провадження. При цьому сприяння у розкритті злочину враховується як обставина, яка пом`якшує покарання, тільки у тому випадку, коли надана винною особою інформація та інші докази мали значення для встановлення істини у справі.

Матеріали кримінального провадження не містять даних щодо активного сприяння ОСОБА_10 розкриттю злочину.

Доводи захисника про те, що обвинувачений обіцяв повністю відшкодувати заподіяну ним шкоду, вчинив необережний тяжкий злочин, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, 2007 року народження, а також батьки пенсійного віку, може бути корисним в умовах воєнного стану колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставами для призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст. 75 КК України та зменшення строку додаткового покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, та з урахуванням обставин справи, а саме того, що ОСОБА_10 своїми діями грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України у нескладній дорожній ситуації, внаслідок чого потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження, які у своїй сукупності, за ступенем тяжкості, відносяться до тяжких, що небезпечні для життя в момент спричинення.

Твердження захисника, що посилання суду на притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за ст. 124, 130 КУпАП є безпідставним, оскільки з часу вчинення ним кримінального правопорушення він не порушував ПДР, хоча працює водієм, не заслуговує на увагу, оскільки вказана обставина врахована судом як така, що характеризує особу обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, захисником не наведено, а тому підстави для застосування до ОСОБА_10 ст.75 КК України та зменшення строку додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами відсутні.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_10 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника, вважаючи доводи останнього не обґрунтованими.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року щодо ОСОБА_10 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Кримінального касаційного суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4