Справа № 171/271/24
Провадження № 1-кп/177/115/24
У Х В А Л А

Іменем України

27 травня 2024 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000550 від 17.12.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 426-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Справа перебуває на стадії судового розгляду. В рамках даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який востаннє продовжено ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 03.04.2024 строком на 60 днів, тобто до 01.06.2024.

Судом здійснюється судовий розгляд кримінального провадження, відповідно до визначеного обсягу та порядку дослідження доказів, але завершити розгляд справи до закінчення строку дії запобіжного заходу не надається можливим з об`єктивних причин.

Так, у судовому засіданні 27.05.2024 прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. В обґрунтування клопотання вказував про обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину, існуванні та не зменшення ризиків визначених 1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Ризик можливого переховування від суду прокурор обґрунтовував тим, що під тиском тяжкості можливого покарання, з метою уникнення відповідальності, обвинувачений може вдатися до переховування, в тому числі на непідконтрольній Україні території. Будучи військовослужбовцем, виконуючи бойові завдання, обвинувачений може переміщуватися по території України, що спричинятиме неявки до суду та не забезпечить розумність строків судового розгляду.

Ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню прокурор обґрунтовував тим, що перебуваючи на волі, з метою ухилення від відповідальності, обвинувачений може вчинити самокалічення або симуляцію хвороби, вдатися до обману чи підроблення, щоб не перебувати в умовах ізоляції. Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення прокурор обґрунтовував тим, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, обвинувачений може вдатися до самовільного залишення місця несення служби, вчинивши кримінальні правопорушення передбачені ст. 407, 408 КК України. Прокурор обґрунтував позицію щодо того, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити досягнення завдань кримінального судочинства.

Потерпілий у ході судового засідання наполягав на продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_6 , заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід на більш м`який, або визначити заставу як альтернативний запобіжних захід. В обґрунтування свого клопотання сторона захисту зазначала, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, бажає продовжувати несення військової служби, а переведення на службу до іншої частини унеможливить спілкування з потерпілим та свідками. Сторона захисту вважала ризики викладені прокурором необґрунтованими.

Розглянувши клопотання щодо запобіжного заходу, заслухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.02.2024 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.5 ст. 426-1 КК України призначено до судового розгляду.

В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2023 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави. Вказаний запобіжний захід продовжувався ухвалами Криворізького районного суду Дніпропетровської області, востаннє ухвалою суду від 03.04.2024 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено до 01.06.2024.

Судовий розгляд кримінального провадження триває згідно визначеного судом обсягу та порядку дослідження доказів, але завершити розгляд справи до закінчення строку дії запобіжного заходу, об`єктивно не надається можливим (наразі досліджуються матеріали кримінального провадження та захисником подано клопотання про оголошення перерви, у зв`язку з зайнятістю в іншому процесі).

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, у тому числі: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При вирішенні питання про доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд своїм рішенням має забезпечити не лише права обвинувачених, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи клопотання щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого військового кримінального правопорушення, пов`язаного з застосуванням насильства щодо підлеглого, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, що свідчить про існування та не зменшення ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, з метою уникнення відповідальності, під впливом остраху тяжкості покарання, яке може бути застосовано до обвинуваченого, у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

В рамках даного кримінального провадження, згідно визначеного порядку дослідження доказів, вже допитано потерпілого та свідків сторони обвинувачення, а отже ризик можливого впливу на вказаних осіб зменшився.

Разом з тим, зберігається та не зменшився ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, з метою переховування та уникнення відповідальності, адже будучи військовослужбовцем, перебуваючи в складі бойових частин, які при виконанні бойових завдань змінюють своє місцезнаходження, маючи доступ до зброї, обвинувачений з метою уникнення відповідальності може вдатися до переховування, чим може допустити інші військові правопорушення, або іншим чином перешкодити кримінальному провадженню.

На даній стадії судового провадження, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, оцінці судом підлягають характер, тяжкість та наслідки інкримінованого кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, вони підвищуються враховуючи існуючи ситуацію в країні, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Більш м`які запобіжні заходи, на переконання суду, не здатні в повній мірі запобігти вищевказаним ризикам. Тому суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, зокрема родини, враховуючи обставини інкримінованого правопорушення та його тяжкість, не спростовують та не зменшують існуючих ризиків визначених ч.1 ст. 177 КПК України. Переведення обвинуваченого для несення військової служби на іншій посаді, в даній ситуації, не є достатнім стимулюючим фактором для запобігання вищевказаним ризикам.

У зв`язку з чим, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який, задоволенню не підлягає.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Приймаючи до уваги зазначене, враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , що пов`язане з застосуванням військовослужбовцем насильства щодо підлеглого, вчиненого із застосуванням зброї, суд приходить до висновку про неможливість запобігти ризикам визначеним ч.1 ст. 177 КПК України, у разі звільнення обвинуваченого під заставу, а тому суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони захисту ОСОБА_5 , щодо зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, визначення застави як альтернативного запобіжного заходу відмовити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, тобто до 25 липня 2024 року, включно.

Копію ухвали негайно направити до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1