Справа № 734/2290/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/372/24
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

09 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції із Дарницьким районним судом м. Києва, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2024 року в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора про оголошення у міжнародний розшук ОСОБА_8 та у порядку ч.6 ст. 193 КПК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, з метою доставлення до Козелецького районного суду Чернігівської області для участі у судовому засіданні надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_8 .

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, проте у судові засідання не з`являється, ухвали про привід та про розшук обвинуваченого не виконані, але в межах розшукової справи встановлено, що 16 лютого 2022 року ОСОБА_8 перетнув державний кордон та на територію України не повернувся. Вказані обставини на переконання суду є достатніми підставами для оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук та застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а також положень ст. 575 КПК України, відповідно до якої видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду в частині застосування щодо її підзахисного запобіжного заходу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні скасувати клопотання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.Апелянт звертає увагу, що розгляд клопотання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ч.6 ст. 193 КПК України можливе лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України. Проте, сторона захисту в судовому засіданні вказувала, що ОСОБА_8 не має жодного наміру ухилятися від судового розгляду. За кордон він виїхав 16.02.2022р. у службових справах, проте залишився у зв`язку з військовою агресією рф, а наразі очікує проведення операції, яка запланована на квітень 2024 року.

Крім цього, захисник вказує, що сторона захисту сама зацікавлена довести невинуватість ОСОБА_8 , оскільки пред`явлена підозра є необґрунтованою, з огляду на висновок експерта. Зазначає, що стороною захисту долучені медичні документи до матеріалів справи, якими підтверджується інформація про перебування ОСОБА_8 в Норвегії. І саме та обставина, що особа повідомляє своє місце фактичного перебування, спростовує висновки суду про ухилення від явки до суду. Відтак, суд при розгляді клопотання не взяв до уваги ту обставину, що прокурором не було доведено належним чином існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також обґрунтованість підозри, що свідчить про відсутність усіх підстав, з якими положення ч.6 ст. 193 КПК України пов`язують обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, захисника, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, скасувавши ухвалу суду в цій частині, прокурора, який вказував про законність та обґрунтованість судового рішення, вказуючи про безпідставність доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на розгляді в Козелецькому районному суді Чернігівської області обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 за обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, перебуває з 11.08.2020 року. Обвинуваченому ОСОБА_8 був обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Відділенням поліції №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області заведено розшукову справу та згідно отриманої інформації встановлено, що ОСОБА_8 16.02.2022р. перетнув державний кордон та станом на 05.12.2023р. на територію України не повернувся, відповідно на виклики в суд першої інстанції не прибуває і примусові приводи чи інші заходи до нього з метою забезпечення явки до суду, є безрезультатними.

19 грудня 2023 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про оголошення ОСОБА_8 у міжнародний розшук та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки достовірно відомо, що останній перебуває за межами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Частина 6 ст. 193 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Керуючись вищенаведеними вимогами закону суд постановив оскаржувану ухвалу про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахувавши, що на розгляді перебуває обвинувальний акт за ч.2 ст. 286 КК України відносно ОСОБА_8 , а також наявність реального ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з конкретними обставинами кримінального правопорушення, його суспільною небезпечністю, тяжкістю покарання, що передбачене санкцією інкримінованої статті, та яке йому загрожує у випадку визнання винним, перетину ним державного кордону України у період незавершеного судового розгляду вказаного кримінального провадження, а тому прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 ухиляється від явки до суду. Зокрема, суд врахував положення ст. 575 КПК України, відповідно до яких видача особи Україні може бути запитана на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою, якщо така видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Ці висновки суду є цілком підставними, й з огляду на те, що саме з метою отримання у подальшому правоохоронним органом можливості звернутися до Інтерполу із запитом щодо затримання ОСОБА_8 для обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну, прокурор і звернувся до суду із клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якого цією ж ухвалою суду оголошено у міжнародний розшук, що і передбачено вимогами ст.193 КПК України.

Твердження адвоката про необґрунтованість підозри є безпідставним, оскільки обґрунтованість підозри, коли складений обвинувальний акт і відбуватиметься перевірка доведеності чи недоведеності обвинувачення, апеляційним судом перевірятися не може, оскільки це буде прямим втручанням апеляційної інстанції в розгляд обвинувачення судом першої інстанції.

Посилання апелянта на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів також вважає необґрунтованими виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів вважає, що оскільки в матеріалах справи є підтвердження перебування обвинуваченого ОСОБА_8 за межами України, а прокурором доведено підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність, зокрема, ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого.

Апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано вказав, що обвинувачений ОСОБА_8 на даний час саме переховується від суду, оскільки протягом досить тривалого часу не з`являвся за викликами в судові засідання та перетнув державний кордон України. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_8 виїхав за кордон вже як два роки, а надані стороною захисту документи фактично свідчать про періодичні звернення до лікувального закладу протягом останніх півроку. Даних щодо неможливості чи об`єктивних перешкод для повернення в Україну надані адвокатом записи про прийом до лікаря не містять.

При цьому апеляційний суд підкреслює, що обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є тотожним застосуванню такого, оскільки після затримання обвинуваченого питання можливості застосування щодо нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися судом у встановленому законом порядку.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2024 року в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11