Справа № 185/984/24
Провадження № 1-кс/185/195/24
У Х В А Л А

13 лютого 2024 року м.Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна, погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 30.01.2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

08.02.2024 року до Павлоградського міськрайонного суду надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на транспортний засіб марки «DAF» державний номерний знак НОМЕР_1 , фрагменти деревини, причеп марки «SCHMITZ» державний номерний знак НОМЕР_2 , 2 свідоцтва про реєстрацію ТЗ на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ключі від вищевказаного транспортного засобу, акт, товаротранспортну накладну №1 від 26 січня 2024 року та договір № 30/12/2023, які вилучені до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, транспортний засіб марки «DAF» державний номерний знак НОМЕР_1 , фрагменти деревини, які знаходяться в причепі марки «SCHMITZ» державний номерний знак НОМЕР_2 , залишити на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул.Шевченка, 51.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 29.01.2024 до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення за фактом того, що в м.Павлограді на 1042 км траси МЗО, а саме на блок-посту було зупинено транспортний засіб марки "DAF" з д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 , в якому знаходились фрагменти деревини.

За вказаним фактом внесенні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 30.01.2024, з попередньою правовою кваліфікацією - ч. 1 ст. 246 КК України.

30.01.2024 в період часу з 01 години 03 хвилини до 01 години 39 хвилин в ході проведення огляду місця події а саме: на відкритій ділянці місцевості траси Е 50, де знаходиться блок-пост «Межиріч», що розташований між населеними пунктами с. Межиріч та м. Павлоград, а саме, було виявлено транспортний засіб марки «DAF» державний номерний знак НОМЕР_1 з причетом марки «SCHMITZ» державний номерний знак НОМЕР_2 . При огляді даного автомобіля в приміщенні причепу виявлено велику кількість фрагментів деревини, також було виявлено документацію, а саме: акт, товаротранспортну накладну №1 від 26 січня 2024 року та договір № 30/12/2023. Проведеним оглядом вищезазначений автомобіль було вилучено, також до спеціального пакету № SUD2087780 було вилучено та упаковано товаротранспортну накладну №1 від 26 січня 2024 року, акт договір № 30/12/2023, окрім цього до спеціального пакету № PSP1054199 було вилучено та упаковано 2 свідоцтва про реєстрацію ТЗ та причепу, крім цього до спеціального пакету № WAR1207885 вилучено та упаковано ключі від вищезазначеного транспортного засобу.

30.01.2024 вищевказані речі були визнані речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню, відповідно до ст.98 КПК України.

30.01.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (м.т. НОМЕР_3 ), який перебував на місці події пояснив наступне, 26.01.2024 у селі Вельбівка Полтавської області було завантажено причепний пристрій державний номерний знак якого НОМЕР_2 та транспортний засіб марки «DAF» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , також отримав документи, а саме: товарно-транспортну накладну № 1 від 26.01.2024, договір 30/12/2023, акт ТОВ «Агро-Край» та 29.01.2024 близько 15 годин ОСОБА_7 виїхав на вищевказаному транспортному засобі з вищевказаними документами та відходами деревини (дрова) ясен, клен, берест, де попрямував до «Донецької області» міста Селідове ФОП « ОСОБА_8 ».

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, згідно заяви просили розглянути клопотання без їх участі, а також відмовити в задоволенні клопотання в повному обсязі.

Слідчий в судовому засіданні клопотанні підтримав, просив задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання

Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, слідчий суддя доходить такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно п. 1 ст. 98 КПК України, встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок кримінального правопорушення.

Вилучені речі та предмети мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їх арешт потрібен для забезпечення подальшого повного, неупередженого доказування у кримінальному провадженні, а також те, що вилучене майно є доказом злочину. Існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази по кримінальному провадженню.

Вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3, ч. 5 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК).

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до матеріалів клопотання відомості про вказаний вище автомобіль, а також причеп, їх характеристики та обставини, за яких він використовувався при вчиненні розслідуваного злочину задокументовані у процесуальний спосіб проведенням відповідних слідчий дій (протокол огляду від 30.01.2024 року), отриманням копій реєстраційних документів на автомобіль і причеп та встановлені їх власники, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на транспортний засіб марки «DAF», державний номерний знак НОМЕР_1 , причеп марки «SCHMITZ», державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтва про реєстрацію ТЗ на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ключі від вищевказаних транспортних засобів, шляхом заборони користування ними законними власниками є надмірним обмеженням права власності, тому клопотання слід задовольнити частково, а саме накласти арешт, шляхом заборони на відчуження, розпорядження, користування на фрагменти деревини, акт, товаротранспортну накладну №1 від 26 січня 2024 року та договір № 30/12/2023, які вилучені до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, а також накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження на транспортний засіб марки «DAF» державний номерний знак НОМЕР_1 , причеп марки «SCHMITZ» державний номерний знак НОМЕР_2 , два свідоцтва про реєстрацію ТЗ на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ключі від вищевказаних транспортних засобів.

Що ж стосується вимоги слідчого щодо визначення місця зберігання даних речових доказів, слідчий суддя звертає увагу на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104, не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді.

Із зазначеного можна зробити висновок, що під час досудового розслідування зберігання речових доказів, наданих стороні обвинувачення, покладається на зазначену сторону, а відтак, оскільки діючим законодавством не передбачено звернення слідчого чи прокурора до слідчого судді з клопотанням про визначення місця зберігання речового доказу, правові підстави для задоволення клопотання в цій частині відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 172, 173,174 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , про арешт майна, погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 30.01.2024 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.246 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт, шляхом заборони на відчуження, розпорядження, користування на фрагменти деревини, акт, товаротранспортну накладну №1 від 26 січня 2024 року та договір № 30/12/2023, які вилучені до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Накласти арешт, шляхом заборони на відчуження, розпорядження на транспортний засіб марки «DAF» державний номерний знак НОМЕР_1 , причеп марки «SCHMITZ» державний номерний знак НОМЕР_2 , два свідоцтва про реєстрацію ТЗ на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ключі від вищевказаних транспортних засобів.

В іншій частині відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді? ?під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, підозрюваним, обвинуваченим, третіми особами, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали, та виконується негайно слідчим.

Слідчий суддя: ОСОБА_1