КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/1021/2024 Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України
ЄУН: 367/436/23 Головуючий суддя у суді І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали у кримінальному провадженні № 0000954, внесеному до ЄРДР 1 листопада 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 27 жовтня 2023 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Шахтне Харцизького р-ну Донецької обл., громадянин України, українець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого останній раз вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 9 червня 2020 року за ч. 1 ст. 121 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання 27 січня 2022 року,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника (в режимі ВКЗ) ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим в тому, що 1 листопада 2022 року приблизно 18.20 год. (більш точного часу не встановлено) обвинувачений, перебуваючи на вулиці на території притулку для тварин за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя потерпілого ОСОБА_9 в момент заподіяння, бажаючи їх настання, маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто, діючи повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяв у праву руку ніж, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та наніс один удар лезом ножа в область живота ОСОБА_10 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням печінки та внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, та по одному удару лезом ножа в область грудної клітки, спини та руки ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран передньої поверхні грудної клітки, лівого плеча, поперекової ділянки зліва, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, строком більше 6-ти, але менше 21-го дня.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зарахований строк попереднього ув`язнення за період з моменту його затримання в порядку ст. 208 КПК України з 1 листопада 2022 року по 3 листопада 2022 року та з моменту взяття його під варту в залі суду з 4 листопада 2022 року по 27 жовтня 2023 року.

Цим же вироком скасований арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 2 грудня 2022 року, справа № 367/4903/22 (провадження 1-кс/367/851/2022) та вирішена доля речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок, призначивши покарання останньому із застосуванням ст. 75 КК України.

Захисник зазначає, що міра покарання, визначена судом першої інстанції щодо обвинуваченого, є явно несправедливою з огляду на її суворість і не відповідає даним про особу останнього та обставинам вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_6 повністю визнав свою провину, не заперечував фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті за ч. 1 ст. 121 КК України, не відмовився на підставі ст. 63 Конституції України від надання показань. Також останній просив вибачення у потерпілого в судовому засіданні, покаявся у вчиненому, потерпілий не мав претензій будь-якого характеру до ОСОБА_6 .

Крім того, як зазначає захисник, у самому вироку зазначено, що судом враховано при призначенні покарання визнання вини ОСОБА_6 .

Захисник вважає, що суд першої інстанції безпідставно не визнав обставинами, що пом`якшують покарання, - активне сприяння розкриттю злочину, а також протиправну поведінку потерпілого, яка передувала нанесенню тілесних ушкоджень ОСОБА_6 потерпілому, а, окрім того, суд при призначенні покарання за пред`явленим обвинуваченням недостатньо вмотивував призначення міри покарання без застосування ст. 75 КК України.

Потерпілий у встановленому законом порядку повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, проте, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав.

З огляду на позицію учасників апеляційного розгляду, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, позицію обвинуваченого та захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим з врахуванням обставини кримінального правопорушення та даних про особу обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону.

Відповідно до матеріалів судового провадження під час судового розгляду фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися, і дослідження доказів щодо цих обставин судом визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Зазначені обставини кримінального правопорушення ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичні обставини кримінального правопорушення дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обставини кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не заперечуються.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та розміру покарання за вчинене кримінальне правопорушення, суд першої інстанції врахував обставини кримінального правопорушення, знаряддя вчинення злочину, характер і локалізація поранення, поведінка винного і потерпілого, що передувала події (виниклий конфлікт після розпивання спиртних напоїв), що вказує про наявність в діях обвинуваченого прямого умислу на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження; ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме, те, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 121 КК України відповідно до статті 12 КК України, віднесене до тяжких злочинів; обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, оскільки, визнаючи свою вину в процесі судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 надав показання, які сприяли встановленню істини у справі; обставини, що обтяжують покарання, - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та вчинення злочину особою повторно, та дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, не встановивши підстав застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 75 КК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами та доповненнями, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про необхідність врахування обвинуваченому активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, оскільки, з урахуванням встановлених під час судового розгляду кримінального провадження обставин, жодної невідомої органу досудового розслідування чи суду інформації обвинувачений не повідомив, а лише підтвердив вже встановлені обставини. Також така обставина слідчим не відображена і в обвинувальному акті, що підтверджує висновок суду про її відсутність.

Згідно з положеннями ст. 414 КПК Україниневідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Верховного Суду від 1 листопада 2018 року у справі № 51-2776км18 (ЄУН 524/5999/17), термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням і тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, можливо лише з призначенням обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, і підстави як для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до вказаного покарання, так і пом`якшення йому розміру призначеного покарання, відсутні, оскільки обставини справи та дані про особу обвинуваченого не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання.

При цьому, колегія суддів враховує, що обвинуваченому призначене покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції статті, що також не свідчить про несправедливість призначеного остаточного покарання через його суворість.

Водночас колегія суддів враховує, що за даними матеріалів кримінального провадження обвинувачений, будучи раніше судимим вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 9 червня 2020 року за ч. 1 ст. 121 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі, будучи звільнений по відбуттю покарання 27 січня 2022 року, через нетривалий проміжок часу, а саме, 1 листопада 2022 року, повторно вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, що свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив, та повторно вчинив тяжкий злочин.

Таким чином, на переконання колегії суддів, вид і розмір призначеного обвинуваченому покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, вимогам ст. 65 КК України та меті покарання.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни вироку суду першої інстанції, а, відтак, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, вирок Ірпінського міського суду Київської області від 27 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, обвинуваченим, який утримується під вартою, - у той же строк з дня вручення копії ухвали.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4