Справа № 727/6894/23
Провадження № 1-кп/727/63/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

сторін кримінального судлового провадження:

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 м. Чернівці клопотання від 06.05..2024р прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В

В провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці на розгляді перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовждення застосованого відносно ОСОБА_6 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Мотивує доводи клопотання тим, що ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України. Посилається в клопотанні на те, що відповідності з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, на даний час існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та які виправдовують необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і такі, що зумовлені необхідністю запобіганням спробам переховуватися останньою від суду, як на території України, так і за її межами, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та передбаченого у разі засудження суворого покарання; - незаконно впливати на потерпілих і свідків та вчиняти нові кримінальні правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченої, відсутності в неї міцних соціальних зв`язків, тяжкості вчиненого особливо тяжкого злочину. Прокурор просить, клопотання задовольнити в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_9 і в її інтересах представник адвокат ОСОБА_10 клопотання прокурора підтримали та просили його задовольнити.

Обвиунвачена ОСОБА_6 вважала, що запобіжний захід слід змінити і обрати їй цілодобовий домашній арешт.. В інтересах обвиунваченої захисник ОСОБА_7 також просив змінити ОСОБА_11 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за місцем проживання; захисник ОСОБА_8 проти клопотання прокурора заперечував.

Заслухавши доводи учасників процесу по заявлених клопотаннях, суд зважає на наступне.

Право на свободу та особисту недоторканність, як і будь-яке інше право, потребує захисту від свавільного обмеження, для чого вимагається періодичний судовий контроль за обмеженням чи позбавленням свободи та особистої недоторканності, що має здійснюватися у визначені законом часові інтервали.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 Кодексу).

Згідно ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців і дана норма закону, регламентується, виключно порядком дій щодо пропозиції сторонам надати свої клопотання, зокрема клопотання сторони обвинуваченого, захисту.

Статтею 183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом встановлено, що 27.02.2023р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ч.2 ст. 125 КК України та 16.03.2023 року змінено підозру та повідомлено зміну 17.03.2023 року остаточної підозри ОСОБА_12 на ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України. 10.05.2023 року ухвалою слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці застосовано і відповідно 23.05.2023 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.07.2023. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.07.2023 року, застосвано до обвинуваченої ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення альтернативного заходу - застави, який в установленому законом порядку було продовжено в установленому законом порядку.

Вирішуючи питання про продовження застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі "Чанєв проти України", згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення…Рішення ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 визначає, що «…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…; передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…». Рішенням, у справі «Москаленко проти України»; визначено, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено…., є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 та злочину за ч.2 ст. 125 КК України; ризики, які були враховані при застосуванні до неї запобіжного заходу - тримання під вартою, на даний час не змінилися. Зокрема, із врахуванням з`ясованих обставин по заявленому клопотанню, ОСОБА_6 пред`явлено обгрунтовану підозру у вчиненні вказаних злочинів. На думку суду, наявним є ризики, а саме - переховування ОСОБА_6 від суду; дієвість даного ризику замовлення тяжкістю покарання що загрожує останній, за вчинення кримінальних правопорушень направлених проти життя і здоров`я потерпілих, ризик впливу у разі перебування на волі на свідків, які в судовому засіданні безпосередньо не допитані, натомість адреси місця їх проживання відомі обвинуваченій, що ОСОБА_11 не заперечувалося в засіданні та дієвим є і ризик продовження або вчинення нового кримінального правопорушення; даний ризик обумовлюється тим,, що обвинувачена і потерпілі проживають по сусідству, раніше ОСОБА_6 притягувалася до кримінальної відповідальності, однак, в силу вимог ст. 89 КК України є не судимою.

Отже, за сукупністю з`ясованих обставин справи, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання вказаних вище ризиків.

Переконливих доказів про зменшення чи відсутність ризиків, які приймались до уваги при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу, що передбачені ст. 177 КПК України, і для застосування останній більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, стороною захисту при заявлені клопотання щодо зміни запобіжного заходу, в судовому засіданні не доведено. Судом, також не встановлено і інших об`єктивних даних, які б вказували на неможливість перебування під вартою обвинуваченої за станом здоров`я із врхуванням поданих стоорною захисту документів про стан здоров"я ОСОБА_13 .

Отже, із урахуванням вимог ст. 178 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 та запобіганні вищенаведених ризиків, суд вважає за доцільне продовжити застосований відносно обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого спливає 27.10..2023 року, в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

Суд окрім того, не знаходить підстав для зміни обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу на домашній арешт так як застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, існування яких на даний час має місце.

Враховуючи норми пункту 2 частини 4 статті 183 КПК України, суд не вбачає правових підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні. Згідно з частино 1 статті 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 21, 31 ч.2, 176-178, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, суд ПОСТАНОВИВ:

Клопотання від 06.05.2024р. прокурора задовльнити.

Продовжити, застосований відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 125 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном дії до 60 діб, - 05 липня 2024 року, без визначення альтернативного запобіжного заходу застави.

В задоволенні клопотання обвиунваченої та в її інтересах захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Копія ухвали підлягає врученню учасникам процесу та направленню для виконання до ДУ Чернівецький слідчий ізолятор,

Ухвала суду підлягає оскарженню до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом семи діб з дня її проголошення.

Ухвалу складено і підписано 07.05.2024 року.

Суддя ОСОБА_1