Справа №:755/6311/24
Провадження №: 1-кс/755/1518/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" квітня 2024 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000780, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадження слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 , який уповноважений здійснювати процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, про арешт майна, в якому просить накласти арешт на речі, які були вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, не заперечував, що виявлені в рамках цього обшуку мобільні телефони були вилучені у сина підозрюваного Назара та співмешканки ОСОБА_7 .

Також підтвердив суду, що ані телефони, ані банківські картки які ним були вилучені через великий обсяг роботи ще не були оглянуті у відповідності до ч. 2 ст. 100 КПК України, проте вони визнані речовим доказом.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 проти клопотання заперечував у частині накладення арешту на мобільні телефони, які підозрюваному не належать та були вилучені у його сина та співмешканки, а також проти арешту на банківські картки, які не ідентифіковані.

Вивчивши зміст клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши слідчого та захисника, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000780, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

21 квітня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10.04.2024 р. слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено:

-предмет, схожий на корпус гранати Ф-1;

-предмет, схожий на корпус гранати РГД-5;

-предмет, схожий на підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням «14» та методом тиснення «-78 УЗРГМ-2 583;

-предмет, схожий на підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням «183» та методом тиснення «-81 УЗРГМ-2 583»;

-мобільний телефон марки «Redmi», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ;

-копії документів на ім`я ОСОБА_4 , що були поміщені до спец. пакету №NPU1110761;

-зіп-пакет прозорого кольору з речовиною рослинного походження зеленого кольору;

-одна металева банка та дві пластикові пляшки з нашаруванням бурого кольору;

-предмети, схожі на набої, у кількості 8 одиниць;

-банківські карти: № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 ;

-мобільний телефон марки «Samsung» в чохлі червоного кольору, imei1: НОМЕР_8 , imei2: НОМЕР_9 ;

-флеш-накопичувачі у кількості 4 одиниць, що було поміщено до спец. пакету №SUD2107040;

-флеш-накопичувачі у кількості 2 одиниць, що було поміщено до спец. пакету №WAR1321131;

-предмет, схожий на рушницю, сірого кольору, у чохлі з металевою блискавкою, із номером НОМЕР_10 та написом «Barrеl CAL.22» на стволі, два магазини до набоїв та предмети, зовні схожі на набої у кількості 65 одиниць.

22 квітня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 від 22.04.2024 р. вказані вище речі були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а відтак підпадають під визначений кримінальним процесуальним законодавством перелік майна, на яке може бути накладено арешт.

22 квітня 2024 року за допомогою засобів поштового зв`язку слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення обшуку.

Згідно з приписами абзацу другого ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином, слідчим були дотримані вимоги кримінального процесуального законодавства щодо строків звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, що майно, на арешті якого наполягає слідчий, відповідає вимогам, визначеним ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки речі та предмети можуть бути доказом злочину, а саме - зберегли на собі його сліди та містять інші відомості (інформацію), які можуть бути використанні з метою встановлення істини та проведення всебічного, повного розслідування кримінального провадження, а також можуть слугувати доказами у встановленні певних обставин під час здійснення досудового розслідування. Враховуючи наведене, потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Крім того, слід зазначити, що вилучене під час обшуку майно співвідноситься із обставинами кримінального провадження, що розслідується, а тому є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для арешту вилученого під час проведення слідчих дій майна.

Натомість, згідно ч. 1-3 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді звернувся слідчий слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , який у судовому засіданні підтвердив, що мобільні телефони вилучались у сина та співмешканки підозрюваного ОСОБА_4 , а кому належать вилучені банківські картки наразі не встановлено, що в свою чергу суперечить вимогам ч. 2 ст. 64-2 КПК України, в якій чітко зазначено, що з даним клопотанням має право звертатися лише прокурор.

При цьому слідчий суддя також враховує, що в рамках цього кримінального провадження здійснювалась оперативна закупка із застосуванням готівкових коштів та спеціальних імітаційних засобів у вигляді несправжніх грошових коштів, а тому в який спосіб банківські картки можуть бути використаний як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження слідчим також не доведено.

А отже, у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на мобільний телефон марки «Redmi», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 ; банківські карти: № НОМЕР_3 ; № НОМЕР_4 ; № НОМЕР_5 ; № НОМЕР_6 ; № НОМЕР_7 та мобільний телефон марки «Samsung» в чохлі червоного кольору, imei1: НОМЕР_8 , imei2: НОМЕР_9 , слід відмовити з підстав зазначених вище.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 170-173, 175, 208, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 21 квітня 2024 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме:

-копії документів на ім`я ОСОБА_4 , що були поміщені до спец. пакету №NPU1110761;

-зіп-пакету прозорого кольору з речовиною рослинного походження зеленого кольору;

-одну металеву банку та дві пластикові пляшки з нашаруванням бурого кольору;

-флеш-накопичувачі у кількості 4 одиниць, що було поміщено до спец. пакету №SUD2107040;

-флеш-накопичувачі у кількості 2 одиниць, що було поміщено до спец. пакету №WAR1321131;

В іншій частині відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1