САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2901/23
Провадження № 1-кп/726/43/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях

судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілої: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.11.2023 за № 0004421 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення перебував на посаді кулеметника відділення снайперів військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,-

В С Т А Н О В И В:

14.11.2023 близько 00 год. 35 хв. ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, який був введений із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» строком на 30 діб та продовжений до цього часу, перебуваючи у приміщенні торгового залу АЗС «ОККО», що по вул. Галицький Шлях 46М у м. Чернівці, керуючись прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, маючи на меті особисте збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, тобто вважаючи, що діє непомітно для працівників АЗС та сторонніх осіб, діючи умисно, протиправно, шляхом вільного доступу таємно викрав одну пляшку шампанського «МОЁТ&CHANDON IMPERIAL» ємкістю 0,75 л. вартістю 816 грн. 50 коп. В подальшому, ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ОККО-Драйв» матеріальних збитків на суму в розмірі 816 грн. 50 коп.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, визнав повністю, щиро кається та пояснив суду, що все було так, як описано в обвинувальному акті, пояснив також, що шкода ним була відшкодована. Просить суворо не карати.

Представник потерпілої сторони ОСОБА_8 в судовому засіданні присутня не була, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Також зазначила, що обвинувачений шкоду відшкодував, претензій до нього немає.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників процесу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, з`ясувавши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши обвинуваченій порядок та наслідки розгляду справи в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і вважає повністю доведеною вину ОСОБА_9 в умисних діях, які вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленою із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, доведена повністю, а останній вчинив вказане кримінальне правопорушення за обставин наведених у вироку.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд бере до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, фактичні обставини справи, характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав в повному обсязі.

Судом також враховуються і дані про особу ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання, де характерисується виключно позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не притягувався до кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, беручи до уваги особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе із застосуванням ст. 69 КК України.

Разом із тим, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, виходячи з засад співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи вищезазначені положення ст. 69 КК України, реалізуючи надані суду дискреційні повноваження, керуючись суддівським розсудом, зважаючи на обставини кримінального провадження, а саме: враховуючи кількість та вартість викраденого майна, його вид, враховуючи позицію потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого, відшкодовано шкоду, за наявності встановлених кількох обставин, що пом`якшують покарання та при цьому істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який на час судового розгляду виявив готовність понести відповідальність за вчинене, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України нижче від найнижчої межі, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує вимоги ст. ст. 50, 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину та особу винного.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за можливе у даному випадку призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі та вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, що передбачене санкцією ч. 4 ст.185 КК України та ст. 75 ККУ з покладенням обов`язків передбачених п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки, саме таке покарання, на думку суду, є справедливим.

Речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 65-67, 69, 75, ч. 4 ст. 185, КК України, ст. 181, 100, 342-380 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладенням обов`язків передбачених п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Речовий доказ:

оптичний носій «DVD» із відеозаписом з камери відео нагляду з АЗС «ОККО» - залишити на зберігання у матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суду м. Чернівці шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженому , який перебуває під вартою з моменту вручення йому копії судового рішення

Головуючий суддяОСОБА_1