справа № 208/7134/23
№ провадження 1-кп/208/102/24
ВИРОК

Іменем України

12 квітня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000934 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації - старший солдат ВЧ НОМЕР_1 , освіта середньо-спеціальна, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Близько 11.30 години 23.06.2023 року, водій ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем «DAEWOO Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проспекту Гімназичному, збоку вулиці Біломорської, в напрямку вулиці Спортивної у м. Кам`янське Дніпропетровської області.

Проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, діючи всупереч вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно якого:

«у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, які водій об`єктивно здатний виявити, він повинен негайно вжити заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,

Перепелиця проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішоходоа ОСОБА_6 , який перетинав проїзну частину проспекту зліва направо за напрямком руху автомобіля, заходів до своєчасного зниження швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду не прийняв, та в районі будинку 53 по проспекту Гімназичному, передньою частиною автомобіля скоїв на нього наїзд.

Порушення водієм Перепелиця зазначених норм ПДР України, знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП.

В результаті наїзду, пішоходу ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла з відкритим переломом правої великогомілкової кістки в середній треті, з відкритим переломом правої малогомілкової кістки в середній треті, раною по передньо-внутрішній поверхні правої гомілки в середній треті, з закритою черепно-мозковою травмою з саднами та ранами на голові, що супроводжувалась явищами струсу головного мозку, з синцем на лівому плечі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Зазначені дії Перепелиці кваліфіковані за ст. 286 ч.2 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Будучі допитаним в суді, обвинувачений свою вину у скоєнні злочину при визначених в обвинувальному акті обставинах визнав повністю та пояснив, що потерпілим він раніше не знайомий. В зазначений в обвинуваченні час він на своєму автомобілі «Деу», з дружиною в якості пасажирки, рухався по проспекту Гімназичному в м. Кам`янське, обравши ліву частину дороги. В районі хлібзаводу побачив, що транспортний засіб який рухався попереду почав гальмувати. Вирішивши, що цей автомобіль має намір повороту, почав здійснювати його об`їзд з права. Із за транспортного засобу на полосу його руху вийшов пішохід, і він не встиг загальмувати та скоїв на нього наїзд. Після пригоди одразу вийшов з автомобіля та викликав «швидку», дочекався працівників поліції.

Під час перебування потерпілого в лікарні постійно переймався станом його здоров`я, відвідував. Повністю сплатив шкоду, як її визначив потерпілий. Щиро кається у скоєному, просить його суворо не карати, не позбавляти права керування транспортними засобами.

Враховуючи клопотання Перепелиці про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку.

Аналізуючи досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обсяг яких визначено, керуючись законом, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого Перепелиці, суд вважає повне визнання вини, щире каяття, повне відшкодування завданої злочином шкоди.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Питання про призначення покарання при постановленні вироку суд вирішує в залежності від доведеності винуватості особи у вчиненні злочинних дій за обставин, пред`явлених в обвинуваченні, з урахуванням вимог статей 50, 65 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України карається позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, яке визначено законодавством як тяжкий неумисний злочин, особу обвинуваченого, який вину визнав, є раніше не судимим, одружений та на утриманні має неповнолітнього сина 2008 року народження, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за військовою спеціальністю є водієм.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначає, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Враховуючи наведене, позиції державного обвинувачення, суд вважає, що адекватним покаранням обвинуваченому, яке б не становило диспропорції між встановленими обставинами справи та його видом і розміром, буде призначення покарання у виді обмеження волі, з встановленням строку випробування.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

На думку суду, зазначене покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого, попередження вчиненням нових злочинів.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ст. 76 КК України покладає на засудженого відповідні обов`язки.

Розглядаючи питання призначення факультативного додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховуючи зазначені вище обставини справи та принцип індивідуалізації покарання, вважає його призначенні недоцільним.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України. Згідно ст. 124 КПК України процесуальні витрати по проведеним судовим експертизам, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов у справі не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судових експертиз у загальній сумі 3 824 гривні.

Речові докази по справі: диск з відеозаписом події ДТП, зберігати при матеріалах справи; медичну картку ОСОБА_6 , чотири рентген знімки, два оптичних диски з рентген знімками - повернути до КНП КМР «МЛШМД»; автомобіль «DAEWOO Nexia» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на зберіганні в Кам`янському РУП, знявши арешт з майна повернути ОСОБА_4 .

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1