Справа № 752/9847/24
Провадження по справі № 1-кс/752/3828/24
У Х В А Л А

іменем України

"13" травня 2024 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000277, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.03.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України , -

встановив:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 05.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000277 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

З метою збереження речових доказів та упередження їх подальшого відчуження, прокурор просить накласти арешт із забороною відчуження та розпоряджання на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 .

Прокурор просив розглянути клопотання без його участі та без повідомлення власників майна з метою забезпечення арешту на майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

З метою забезпечення арешту майна, суд вважає можливим у відповідності до положень ч. 2 ст. 172 КПК України розглянути клопотання про арешт майна без участі власника майна.

Розглянувши клопотання прокурора, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

У провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 05.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000277 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, невстановлена група осіб, діючи умисно, з корисливих спонукань, використовуючи завідомо підроблені документи на право власності, шахрайським шляхом заволоділи об`єктом нерухомого майна, а саме квартирою АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить територіальній громаді м. Києва.

Так, відповідно до інформації Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрований за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.10.2008;

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , відповідно до актового запису про смерть № 679, померла, а 14.06.2022, за місцем проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_1 , виявлено тіло ОСОБА_6 .

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 17.08.2022 право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі - продажу, серія та номер: 1376, виданого 29.08.2012, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 , укладеного ніби - то між ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .

Після чого, 10.02.2023 державним нотаріусом Другої броварської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 посвідчено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в реєстрі за № 3-223.

Допитаний як свідок ОСОБА_4 підтвердив факт придбання ним у чоловіка, який пред`явив документи, що засвідчують особу, а саме паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 та надав документ, який підтверджував право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а саме договір купівлі - продажу квартири, датований 29.08.2012.

Однак, під час проведення досудового розслідування встановлено, що за реєстровим номером № 1376 від 29.08.2012 міститься запис про вчинення приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_9 іншої нотаріальної дії, а саме «Посвідчено договір купівлі - продажу машиномісця», при цьому сторонами договору є інші люди. У свою чергу РНОКПП належить не ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а іншій особі, тому у органу досудового розслідування є сумніви щодо фактичного існування договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 29.08.2012.

02.05.2024 квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 45,3 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , визнана речовим доказом в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинівСУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 від 02.05.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000277 від 05.03.2024, квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,3 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., яка на праві власності зареєстрований за ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі - продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за № 3-223, посвідченого державним нотаріусом нотаріусом Другої броварської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 .

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За приписами ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

В ході судового розгляду встановлено, і це підтверджується наданими до матеріалів клопотання доказами, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 45,3 кв.м., житловою площею 26,4 кв.м., яка на праві власності зареєстрований за ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за № 3-223, посвідченого державним нотаріусом нотаріусом Другої броварської державної нотаріальної контор ОСОБА_11 об`єктом кримінально протиправних посягань, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно шляхом заборони відчуження та розпоряджання.

Не застосування такого запобіжного заходу кримінального провадження, як арешт майна, може спричинити негативні наслідки у вигляді можливого відчуження вказаної квартири, що у свою чергу ускладнить проведення досудового слідства у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 170, 171, 172, 173, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,3 кв.м., житловою площею 26,4, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі - продажу, серія та номер: 3-223 від 10.02.2023, посвідченого державним нотаріусом Другої броварської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 , із забороною її відчуження та розпоряджання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Організацію виконання ухвали покласти на прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 .

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна у порядку, передбаченому частиною 1 статті 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1