Справа №295/8565/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000080 від 01.02.2022 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, неодруженого, немаючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

за ст. 156 ч.2 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

законного

представника потерпілої ОСОБА_5

представника

потерпілих ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

У вересні 2021 року, точна дата та час не встановлені, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні спортивного залу, що знаходиться у ПК «Олімп» за адресою: АДРЕСА_2 , проводив групове заняття з «айкідо» для дітей від 5 до 10 років. Під час проведення тренувань у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на вчинення відносно малолітньої ОСОБА_8 , яка займалася під його керівництвом, фізичних розпусних дії сексуального характеру.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями, користуючись відсутністю сторонніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям, та безпорадним, з огляду на малолітній вік, станом ОСОБА_8 , вчинив розпусні дії щодо неї.

З цією метою, ОСОБА_3 запропонував малолітній ОСОБА_8 пройти з ним до кімнати (тренерського кабінету), що розміщена поруч із спортзалом. На вказану пропозицію дівчинка погодилась.

Зайшовши до приміщення кімнати (тренерського кабінету), ОСОБА_3 попросив малолітню зняти із себе колготки, на що остання відмовилась. Не припиняючи свого злочинного умислу, підійшовши до ОСОБА_8 почав власними руками погладжувати статеві ограни ОСОБА_8 через одяг, посягаючи таким чином на нормальний моральний, психологічний та соціальний розвиток малолітньої. Припинивши свої протиправні розпусні дії, задовольнивши власну сексуальну пристрасть, ОСОБА_3 наказав ОСОБА_8 , щоб про указану подію вона нікому нічого не розповідала.

Крім цього, у вересні 2021 року, точна дата та час не встановлені, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні спортивного залу ЗОШ № 15, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , проводив заняття з «айкідо» для групи дітей 5 до 10 років. Під час проведення занять у останнього виник злочинний умисел направлений на повторне вчинення відносно малолітньої ОСОБА_8 , фізичних розпусних дії сексуального характеру.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями, користуючись відсутністю сторонніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям, та безпорадним, з огляду на малолітній вік, станом ОСОБА_8 , вчинив розпусні дії щодо неї.

Так, дочекавшись закінчення заняття, коли всі діти пішли із спортзалу, ОСОБА_3 наказав ОСОБА_8 залишитись із ним. Після чого, не припиняючи своїх злочинних дій, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 є малолітньою вимкнув світло, зняв із дівчинки колготки та через білизну почав погладжувати її статеві ограни. Далі, ОСОБА_3 поклав малолітню ОСОБА_8 на стільці і здійснював дії розбещувального характеру у вигляді маніпуляцій з її статевими органами. Також, взявши руку ОСОБА_8

у свою, примусив погладжувати свої статеві органи без їх оголення, імітуючи ознаки мастурбаційних дій. Припинивши свої протиправні розпусні дії, задовольнивши власну сексуальну пристрасть, ОСОБА_3 наказав малолітній щоб про указану подію вона нікому нічого не розповідала.

Також, у середині січня 2022 року, точна дата та час не установлені, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні спортивного залу, що знаходиться у ПК «Олімп» за адресою: АДРЕСА_2 , проводив заняття з «айкідо» для дітей віком від 5 до 10 років. Під час проведення тренувань у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на вчинення відносно малолітньої ОСОБА_9 , яка займалася під його керівництвом, фізичних розпусних дії сексуального характеру.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями, користуючись відсутністю сторонніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям та безпорадним, з оглядун амалолітній вік, станом ОСОБА_9 , вчинив розпусні дії щодо неї.

З цією метою, ОСОБА_3 запропонував малолітній ОСОБА_9 пройти з ним до кімнати (тренерського кабінету), що розміщена поруч із спортзалом. На вказану пропозицію дівчинка погодилась.

Зайшовши до приміщення кімнати (тренерського кабінету), ОСОБА_3 не припиняючи своїх злочинних дій, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є малолітньою, підійшов до дівчинки та розв`язав їй шнурки на поясі штанів. Не припиняючи свого злочинного умислу, засунув руку у штани та почав погладжувати статеві ограни ОСОБА_9 через нижню білизну, посягаючи таким чином на нормальний моральний, психологічний та соціальний розвиток малолітньої. Після чого, задовольнивши власну сексуальну пристрасть, припинив свої протиправні розпусні дії.

Крім цього, наприкінці січня 2022 року, точна дата та час не встановлені, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні спортивного залу, що знаходиться у ПК «Олімп» за адресою: АДРЕСА_2 , для групи дітей проводив заняття з «айкідо». Під час тренувань у останнього виник злочинний умисел направлений на повторне вчинення відносно малолітньої ОСОБА_9 . фізичних розпусних дій сексуального характеру.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями, користуючись відсутністю сторонніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям та безпорадним, з огляду на малолітній вік, ОСОБА_10 , вчинив розпусні дії щодо неї.

З цією метою, ОСОБА_3 запропонував малолітній ОСОБА_9 пройти з ним до кімнати (тренерського кабінету), що розміщена поруч із спортзалом. На вказану пропозицію дівчинка погодилась.

Зайшовши до приміщення кімнати (тренерського кабінету), ОСОБА_3 підійшов до дівчинки та розв`язав їй шнурки на поясі штанів. Не припиняючи свого злочинного умислу, засунув руку у штани та почав погладжувати статеві ограни ОСОБА_9 через нижню білизну, посягаючи таким чином на нормальний моральний, психологічний та соціальний розвиток малолітньої. Задовольнивши власну сексуальну пристрасть, припинив свої протиправні розпусні дії та наказав, щоб про указану подію вона нікому нічого не розповідала.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину не визнав та показав, що близько 14 років перебуває у федерації айкідо, спочатку як учень, потім як помічник тренера та тренер. Створив власний клуб. На даний час в трудових відносинах з федерацією не перебуває. Працював з дітьми дошкільного віку від 4 по 14 років. Тренування проводив в ЗОШ № 15 на ОСОБА_11 , дитячому садку № 52, школах № 30, 22 та у підлітковому клубі «Олімп» по вул. Покровській. Заняття з дошкільнятами проводивя після сну з 15 год. Зі школярами з 16 по 17 год. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 займалися тричі на тиждень. В основному дівчата тренувалися в приміщенні ЗОШ №15. В «Олімпі» по вул. Покровській заняття відбулася лише в тому випадку, коли готувалися до змагань. Тренування проходили у вівторок, четвер, суботу. Умови залу не дозволяли щоб батьки мали змогу бути присутніми під час занять, але вони могли спостерігати з вулиці. Після закінчення занять дітей додатково ніколи не залишав, додаткових занять не проводив. Ніяких дій сексуального характеру по відношенню до дітей не вчиняв. Був випадок коли ОСОБА_14 вдарилася при виконанні завдання, вийшов з нею до коридору, запитав чи її нічого не турбує, після чого повернулися назад в зал. Перед тим як повернутися до залу, перев`язав форму, ремінь, затягнув бокові шнурки на штанях. Зазначив, що вийшовши з залу вони зайшли до кімнати де зберігалися дитячі речі, яка знаходиться навпроти залу, двері при цьому не закривав. Батьків в той час не було, вони відлучилися, це була середина заняття. Попросив дитину вийти із залу, оскільки думав, що вона може соромитися говорити при всіх в залі про свої больові відчуття. Зазначив, що жалкує що дозволяв собі перев`язувати форму дітей. Також не запитував дозволу у ОСОБА_14 коли перев`язував їй пояс та затягнув бокові шнурки на штанях. Зазначив, що до статевих органів дитини не торкався, не змушував її торкатися його статевого органу. Не може пояснити чому діти говорять про те, що він вчиняв розпусні дії по відношенню до них. Також ствердив, що ОСОБА_14 на стільці не клав, в губи не цілував. Міг лише обійняти дитину після заняття за її здобутки. Коли допомагав зав`язати пояс то можливо міг випадково міг доторкнутися до тіла дитини. Показав, що на вул. Покровській, як такого кабінету тренера не було, був кабінет з інвентарем, який знаходиться за межами залу та використовувався як тренерський кабінет. Жодних дій по відношенню Рудяги ОСОБА_15 не вчиняв, не торкався її статевих органів. Припускає, що остання вирішила його обмовити, оскільки домовилася про це з подругами. Чому діти його оговорюють не може пояснити. Також показав, що за довгі роки роботи ніхто з батьків не мав до нього жодних претензій, не було скарг, а навпаки діти ходили з великим задоволенням. Чому ОСОБА_14 та Рудяга перестали ходити на заняття, йому не було відомо, він дійсно телефонував батькам обох дівчат, але вони не повідомляли причини їх відсутності.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення доведена безпосередньо дослідженими під час судового розгляду отриманими в законному порядку допустимими доказами.

Допитаний в судовому засіданні законний представник потерпілої ОСОБА_16 показав, що з вересня 2021 донька почала відвідувати секцію айкідо, яка знаходилася в школі АДРЕСА_4 . На заняття доньку водила дружина, оскільки сам до 06.11.2021 перебував за кордоном в Бельгії. Коли повернувся, дитину продовжили водити на заняття, їй все подобалося. З середини грудня почали займатися лікуванням зубів доньки, по декілька разів їздили до лікаря у м. Вінниця, через що донька перестала ходити на заняття айкідо. 14 січня 2022 були у м. Вінниці, залишилися погостювати у знайомих. Сидів із знайомими за столом, в цей час підійшла донька і запитала «чи гарна вона». На його запитання чи є в тебе хлопчик, донька відповіла «ну як хлопчик». Відповідь доньки його збентежила, тому почав розпитувати її. Донька розповіла, що це знайомий друг, тренер, який заводив її в окреме приміщення, де цілував її в губи, торкався її тіла між ніжками, трусики при цьому не знімав, змушував доньку гладити і його між ногами. На його запитання чому вона про це не розповідала, відповіла, що їй було соромно. Крім того, з її слів, тренер погрожував, що в разі якщо вона комусь розповість, він більше не буде з нею дружити, а тому вважає, що донька боялася втратити з ним дружбу. Кількість таких випадків ОСОБА_17 не повідомляла, лише зазначила що це було не раз. Ця розповідь його сильно схвилювала, оскільки це маленька дитина і це могло позначитися на її психологічному стані, психічному здоров`ї, а тому почав шукати фахівця психолога. Знайшов контакти психолога в м. Києві «Зелена кімната», куди і звернувся за допомогою. Показав, що коли донька почала ходити на тренування, був карантин, а тому була заборона для батьків заходити до зали. Донька припинила ходити на айкідо з грудня 2022. До них телефонував тренер, запитував про причини відсутності Насті, відповідали, що дитина лікується. Під час спілкування із психологом, донька розповіла, що такі відносини у тренера ще були з ОСОБА_18 , з якою вона навчалася разом і вони дружили. Донька розповіла, що інколи тренер забирав кудись Віку, як і її. В доньки в цей час почали різко псуватися зуби, думали, що причиною є перехідний вік, а коли дізнався про подію, впевнений, що через нервовий стрес. Крім цього, донька стала нервовою, боялася вийти на двір, ходила лише до школи. Після початку війни дружина з донькою виїхали до Польщі, де ОСОБА_19 продовжувала ходити до психолога. З часом донька все рідше почала згадувати про дану ситуацію, зазначала, що цю ситуацію пам`ятає, але тренера вже не боїться. Також донька розповіла, що частіше це відбувалося в школі, в окремій від залу кімнаті. Зазначив, що те про що донька розповіла їм батькам і те, що повідомила психологу, не різнилося в показах. Психологу донька більше відкрилася і показала рухи мастурбації, які їй сказав робити тренер з його статевим органом. Завдяки роботі психолога і його дружини донька стала хоробрішою, більше не боїться тренера. Вони продовжують контролювати психологічний стан дитини, оскільки зазначена подія може вплинути в майбутньому її соціалізації в суспільстві, довіри до людей, заводити дружні стосунки з людми протилежної статі.

Допитана в судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_5 показала, що її донька ОСОБА_15 з вересня 2021 до початку війни почала відвідувати секцію «айкідо», заняття проводилися в приміщенні ЗОШ №15 і в мікрорайоні Крошня. Тренером занять був обвинувачений. ОСОБА_20 сама виявила бажання відвідувати секцію за місцем навчання в школі. Заняття відбувалися двічі на тиждень. Згодом від поліції дізналася про можливий факт сексуального насильства тренера по відношенню до її дитини, про який їм стало відомо від іншої дитини ОСОБА_21 . Вона почала розпитувати доньку, яка спочатку була сильно розгублена, ховала очі, але потім розповіла, що тренер двічі заводив її в окрему кімнату, засовував свою руку їй в нижню білизну. Також донька повідомила, що від подружи ОСОБА_14 дізналася, що тренер вчиняв такі самі дії і до відношенню до неї. Вона питала у доньки чому та раніше про це не розповіла, остання повідомила, що боялася, вважала, що її будуть за це сварити, при цьому розуміла, що такі дії тренера це не нормально. З дитиною працював психолог. Зазначена подія суттєво вплинула на емоційний та психологічний стан доньки, в цілому на її світогляд, вона стала більш нервовою, закритою в собі, а тому дитина продовжує відвідувати психолога. Після цієї події вони перестали ходити на заняття, але обвинувачений часто почав телефонувати та наполягав щоб приводили дитину на заняття.

Допитаний в судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_22 показав, що дізнався від дружини, за дзвінком слідчої, про те, що сталося з їх дитиною, а саме сексуальні домагання від тренера. З розповіді доньки дізнався, що тренер, в різні заняття, неодноразово виводив її до окремої кімнати де поправляючи нібито шнурки на штанях, в які була одягнута донька, гладив її інтимні місця, між білизною та штанями. Також такі дії тренер вчиняв і по відношенню до ОСОБА_14 , бо дівчатка між собою про це обговорювали. Однак боялися розповісти дорослим, оскільки розуміли, що це непристойно, а тому про це соромно говорити. Донька уточнювала, що розпусні дії тренер вчиняв саме на вул. Покровська. Також зазначив, що батьків, у зв`язку з карантинними обмеженнями, до зали не пускали. Вважає, що обвинувачений навмисно налаштовував дружні відносини з дітьми та батьками. Купував дітям цукерки з метою задобрювання, запрошував до дитячої ігрової кімнати. Все це було з метою налагодження з ними дружніх відносин, аби не викликати жодних підозр. Зазначив, що після вказаних подій донька стала закритою в собі, їй складно виходити на відверту розмову.

Дослідженим в судовому засідання журналу допиту малолітньої ОСОБА_9 , аудіо-відео записом, який 19.06.2023 в порядку ст. 225 КПК України, проведений слідчим суддею Корольовського районного суду м. Житомира. Так, ОСОБА_9 показала, що їй 8 років, проживає разом із татом, мамою, бабусею, дідусем та молодшою сестрою. Навчається в школі в третьому класі, має перейти до четвертого. Окрім школи, відвідує секцію шахів та айкідо. На айкідо ходила з вересня 2021 року поки не почалася війна. Тренування проходили в школі, в приміщенні спортивного залу. Заняття проводив тренер чоловік. На вигляд молодий, високий, його ім`я та прізвище не пам`ятає. На тренування її водила мама, бабуся. Тренування відбувалися двічі на тиждень, групою дітей. Одягали спеціальну форму для тренування, кімоно білого кольору. Тренер також одягав кімоно білого кольору. Ніколи не бачила чорного кімоно у тренера, зажди був одягнений лише в біле. На секції айкідо мала друзів, серед них ОСОБА_23 , яка є найкращою подругою, разом ходять в один клас. ОСОБА_19 їй розповідала, що тренер торкався її, так само робив із нею. Так відбувалося тричі під час тренувань на ОСОБА_24 , коли ніхто не бачив. Це відбувалося в кімнаті, в яку тренер наказав іти, не залякував і не погрожував, просто говорив йти за ним, але для чого не пояснював. В цій кімнати більше нікого не було, тільки вона та тренер. Про це розповідала лише ОСОБА_19 , мамі нічого не говорила. Тренер також казав, щоб нікому не розповідала. Тренер знімав з неї штани, вона була лише в трусиках та гладив її між ніжками (т.2 а.с.34).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 показала, що ОСОБА_13 її онука, проживають разом. Обвинуваченого знає як тренера по айкідо. З 2021 році онука відвідувала секцію айкідо, також ходила на шахи. Сама особисто іноді водила її на заняття по айкідо, які проходили двічі на тиждень в школі №15, ТЦ «Олді», де був інший тренер. На Крошню онуку не водила, водили батьки. Під час проведення занять не була присутня, лише приводила та йшла до дому, потім приходила забирала. Не знає яка була ОСОБА_26 категорія дітей, які займалися айкідо, бачила були і старші і менші за віком від віку онуки. З приводу розбещувальних дій тренера по відношенню онуки стало відомо від невістки. Сама онука особисто їй нічого не розповідала, ніяких скарг на дії тренера не висловлювала.

Свідок ОСОБА_27 показав, що очолює федерацію айкідо в Житомирській області. ОСОБА_28 був його учнем. А з 2017 почав працювати, а саме проводив заняття в підлітковому клубі «Олімп», який знаходився по АДРЕСА_2 , дитячих садках № 52,5, 46 та в школі № 15. Графік проведення занять узгоджувався з навчальним закладом. Як правило заняття проходили після уроків. У зв`язку із встановленими карантинним обмеженнями, доступ батьків до залів, де проводилися заняття був заборонений. Заняття віддували як дошкільнята, так і діти молодшого і середнього віку. Скарги на роботу ОСОБА_28 не надходили. Після затримання останній звільнився за власним бажанням. До роботи ОСОБА_28 не було зауважень, лише до зовнішнього виду, не завжди був охайним.

З прослуханого аудіо-відео запису опитування психолога з малолітньою ОСОБА_29 , остання показала, що обвинувачений залякував її не повідомляти батькам про те що відбувалося. Їй не було зрозуміло, що саме вона не повинна розповідати. Тренер робив з нею щось їй незрозуміле. Торкався її тіла, спочатку торкався живота, а потім нижче. Була одягнена в штанці, другий раз була одягнена в колготки. Тренер не просив зняти штани, а сам їх знімав, вона в цей час залишалася в трусиках. Гладив її по одягу між ніжками, під трусики не ліз. Він стояв в штанах, казав щоб вона своєю рукою тримала його статеві органи і водила рукою вверх та вниз. Цілував її в губи. Зазначила, що більше до нього ходити не буде, бо він поганий. Коли всі йшли, вони залишалися з тренером вдвох наодинці. В той час коли вона переодягалася, він приходив та гладив їй живіт. Наступного разу коли всі пішли, також гладив її, цілував в губи, просив щоб гладила його. Також тренер просив лягти її на стільчики. Стояло три стільчики, коли лягла на них, тренер приспускав їй колготи, гладив по білизні між ніжками. Батьків до зали в якій займалися не пускали, казали чекати на вулиці. Їй було страшно і не зрозуміло, що відбувається. Також ствердно сказала, що не обманює та говорить правду. Розповіла, що разом з нею на айкідо також ходила її однокласниця Віка, яка також ходила до тренера. Тренер наказував, щоб вони між собою про це не спілкувалися, нікому не розповідали. Але пізніше про все розповіла татові (т.2 а.с.151).

З прослуханого аудіо-відео запису опитування психолога з малолітньою Рудягою ОСОБА_15 , остання показала, що двічі тренер по айкідо, після тренувань, заводив її в окрему кімнату, де розв`язував мотузок штанів і засовував свою руку до її трусиків, гладив, без зняття трусиків, за деякий час припиняв і вона мала можливість піти. Зазначила, що тренера може впізнати в обличчя, але забула його ім`я. Опір тренеру не чинила, бо мала до нього довіру (т.2 а.с.25).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_30 та ОСОБА_31 показали, що були запрошені працівниками поліції в якості понятих при проведенні обшуку в квартирі обвинуваченого. Хід обшуку записувався на відеокамеру. Постійно спостерігали за всіма місцями в квартирі де проводився обшук, вилучили документи та ноутбук, які упаковувалися до спеціального пакету. Перед підписанням протоколу обшуку, його надавали для ознайомлення та зачитували. Всі відомості зазначені в протоколі відповідали дійсності. В ході проведення обшуку, жодного тиску з боку працівників поліції на обвинуваченого не здійснювалося, будь-яких зауважень від останнього не надходило.

18.01.2022 начальник сектору ювенальної превенції Солом`янського управління поліції у м. Києві, на підставі звернення ОСОБА_16 , надав доручення психологу ОСОБА_32 провести психологічне опитуваня малоліньої ОСОБА_8 із застосуванням методики "Зелена кімната" на предмет встановлення можливих фактів вчинення неправомірних дій відносно дитини (т.1 а.с.160).

Професійним висновком кандидата психологічних наук ОСОБА_32 , згідно якого малолітня ОСОБА_12 , є, за критерієм психологічної науки, жертвою сексуального насильства здійсненого її тренером по айкідо ОСОБА_3 (т.2 а.с.3).

Висновком експерта № 1-2023 від 11.04.2023 психологічні особливості процесу відтворення малолітньою ОСОБА_8 обстановки та обставин подій (за матеріалами відеозапису її опитування) 18.01.2022: бесіда велась в діалогічний формі, на запитання відповідає короткими фразами, за необхідності може надати більш розширену відповідь. Загалом пам`ятає події, що трапились в 2022 році, самостійно вносить уточнення на запитання психолога. Уточнюючі питання зі сторони психолога не носили сугестивний вплив на малолітню. На протязі всього відеозапису поведінка впорядкована, стримана, без змін, рівна. Висловлювання логічні, послідовні, по суті заданого запитання. Схильності до вираженого фантазування не виявляє, відповіді конкретні, не відірвані від реальності. Продуктивно взаємодіє з психологом. В поведінці ОСОБА_33 відсутні психологічні особливості, які б свідчили про несамостійність висловлювань у період відеозапису. У відеозапису опитування ознак здійснення на неї впливу з боку осіб, які приймали участь у проведенні зазначеного опитування, а саме психолога не виявлено. У комунікативній діяльності малолітньої, виявляє ознаки відтворення пережитої події, виявляє ситуаційну розгубленість, при запитуванням про тренера відповідає після паузи та позитивно пожвавлюється, коли мова заходить про рідних (т.2 а.с.13).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.186).

Висновком експерта № 2-2023 від 18.04.2023 психологічні особливості процесу відтворення малолітньою ОСОБА_9 обстановки та обставин подій (за матеріалами відеозапису її опитування): бесіда велась в діалогічний формі, на запитання відповідає короткими фразами, за необхідності може надати більш розширену відповідь. Загалом пам`ятає події, що трапились в 2022 році, самостійно вносить уточнення на запитання психолога. Уточнюючі питання зі сторони психолога не носили сугестивний вплив на малолітню. На протязі всього відеозапису поведінка впорядкована, стримана, при згадуванні про тренера засмучується. Висловлювання логічні, послідовні, по суті заданого запитання. Схильності до вираженого фантазування не виявляє, відповіді конкретні, не відірвані від реальності. Продуктивно взаємодіє з психологом. В поведінці ОСОБА_9 відсутні психологічні особливості, які б свідчили про несамостійність висловлювань у період відеозапису. У відеозапису опитування ознак здійснення на неї впливу з боку осіб, які приймали участь у проведенні зазначеного опитування, а саме психолога не виявлено. У комунікативній діяльності малолітньої, виявляє ознаки відтворення пережитої події, виявляє ознаки засмучення, неохоче відповідає, про події неприємно згадувати, має захисну реакцію у вигляді витиснення імені тренера, має фіксацію на дискомфорт в тілі в районі геніталій (т.2 а.с.28).

Довідкою УОТЗ від 29.05.2023 встановлено, що на час вчинення інкримінованих ОСОБА_3 злочинних дій, його мобільний телефон фіксувався в зоні базових станцій, які обслуговують територію вулиць Покровська та Вільський шлях (т.2 а.с.48).

Згідно довідки федерації айкідо Житомирської області, цивільно-правових договорів, наказів про прийняття на роботу від 02.12.2021, 26.01.2022, 22.12.2022, 02.01.2023, ОСОБА_3 працював тренером-викладачем за строковими договорами (т.2 а.с.103).

За висновком судово-психіатричного експерта № 198-2023 від 25.04.2023 ОСОБА_3 під час вчинення інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої та керувати ними. В даний час на психічні розлади не страждає, здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру (т.2 а.с.120).

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_3 щодо непричетності до вчинення розпусних дій щодо малолітніх дітей і розцінює їх як намагання уникнути кримінальної відповідальності також у зв`язку з наступним.

Низка міжнародних договорів, ратифікованих Україною, і документи міжнародних органів, до яких належить Україна, надають особливе значення забезпеченню інтересів дитини під час кримінального процесу. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх подіях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до Керівних принципів ООН щодо судочинства у питаннях дітей-жертв і дітей-свідків злочинів кожна дитина має право на першочергову увагу якнайкращому забезпеченню своїх інтересів включаючи право на захист і можливість гармонійного розвитку.

Керівні принципи Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей, вимагають від Держав-учасниць гарантувати ефективне здійснення прав дітей, щоб їх найкращим інтересам приділялась першочергова увага в усьому, що стосується або зачіпає їх інтереси.

Пункт (е) частини 1 статті 35 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства передбачає, серед іншого, що кожна Сторона вживає необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення якомога меншої кількості опитувань і настільки, наскільки це є вкрай необхідним для цілей кримінального провадження.

Відповідно до пункту 49 Віденських керівних принципів держави повинні перевірити, оцінити і поліпшити, якщо це необхідно, стан доказового і процесуального права, що регулює становище дітей-свідків злочинів, аби у повному обсязі забезпечити захист їхніх прав, і що слід намагатися, наскільки можливо, не допускати прямих контактів між дитиною-жертвою і правопорушником під час процесу розслідування і кримінального переслідування, а також в ході судових слухань. Пункт 50 того ж документу визначає, що Держави мають розглянути питання про внесення змін, якщо в цьому є потреба, до своїх кримінально-процесуальних кодексів, щоб дозволити, зокрема, зняття показань дитини-свідка на відеоплівку і представлення їх суду як офіційно визначного доказу. Зокрема, службовцям поліції і прокуратури, суддям слід понад усе враховувати інтереси дитини, наприклад під час поліцейських операцій і опитування дітей-свідків.

Суд відзначає, що під час судового розгляду законні представники малолітніх потерпілих, допитана в судовому засіданні психолог, категорично заперечили щодо безпосереднього допиту малолітніх потерпілих, зважаючи на те, що провадження стосовно сексуальних злочинів стане важким психологічним випробуванням для дітей. Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник погодилися з недоцільністю безпосереднього допиту малолітніх потерпілих. А тому суд, у виключних обставинах цієї справи, щоб запобігти негативному впливу на психічне здоров`я та їх ретравматизації, прийшов до висновку про відмову від допиту дітей в судовому засіданні.

Суд зазначає, що малолітні потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були єдиними особами, які могли надати свідчення про стверджувані події.

При цьому, суд не залишає поза увагою, що сторона обвинувачення докладала зусиль, щоб знайти інші докази. Під час досудового розслідування було проведено обшук за місцем проживання обвинуваченого, який не дав інших відомостей щодо подій або якогось підтвердження сексуального інтересу обвинуваченого до потерпілих або до інших дітей взагалі.

Незважаючи на вказане, суд приходить до висновку, що показання малолітніх потерпілих мають істотне значення щодо доведення винуватості обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст. 87 КПК докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, є недопустимими. Пункт 5 ч.2 ст. 87 КПК зобов`язує суд визнати порушення права на перехресний допит таким істотним порушенням.

Суд зазначає, що у разі відсутності перехресного допиту ніякі докази не отримуються і, відповідно, питання про недопустимість таких неотриманих доказів постати не може. Для того щоб це правило мало правові наслідки у випадку відсутності перехресного допиту, його слід тлумачити в сукупності з частинами 2 та 3 ст. 23 КПК, які передбачають, що суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом, зокрема, у разі отримання показань також особи в порядку ст. 225 КПК.

А тому вимога п.5 ч.2 ст. 87 КПК не може тлумачитися без врахування вищевикладених вимог міжнародних зобов`язань України, і у виключних обставинах, коли відмова від допиту особи є виправданою для захисту її прав і інтересів, сам по собі факт перехресного допиту може не мати наслідком виключення її позасудових свідчень як недопустимих.

З огляду на наведене, відмова від допиту малолітніх потерпілих безпосередньо в судовому засіданні була виправданою в обставинах цієї справи. А тому позасудові показання потерпілих, отримані під час опитування у «Зеленій кімнаті», в порядку ст. 225 КПК є належними та допустимими.

Під час судового розгляду судом були досліджені аудио-відео бесіді з психологом у «Зеленій кімнаті» за участю малолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Зокрема, судом встановлено в обох випадках, що між психологом і дітьми до початку опитування були встановлені довірливі відносини, між ними був встановлений такий контакт, який дав обом дівчаткам відчуття безпеки у присутності психолога. Лише після цього, за згодою дітей, кімнату залишили їх рідні, що ще раз засвідчує факт довіри і відчуття безпеки дітей до психолога. Обидва відеозаписи зафіксували тривалий час для встановлення контакту та тривалий час їх розмов. Під час проведення опитування діти із задоволенням розповідали про свої родини, які в кольоровій домінації ними були окрашені в теплі та яскраві кольори, що свідчило про хороші, гармонійні відносини в сім`ях, довіру до цих дорослих.

В ході бесіди психолога з малолітньою ОСОБА_8 щодо дій тренера по відношенню до неї, остання реагувала негативно, на її обличчі була видна відраза від поцілунків тренера, сором за погладжування тренером її між ніжками, відчуття вини про те, що з нею сталося та страх поділитися із батьками. Також під опитування ОСОБА_8 продемонструвала психологу, яким чином вона, за вказівкою тренера своєю рукою тримала його штани, в районі статевих органів і водила рукою вверх та вниз. Також ОСОБА_17 повідомила психолога про те, що поділилася з цим із своєю подругою ОСОБА_34 і остання їй повідомила, що з нею те саме робив тренер.

В ході бесіди психолога з малолітньою ОСОБА_9 остання також розповіла, що тренер неодноразово заводив її в іншу кімнату, де гладив їй між ніжками, інших контактів не було.

Допитана в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_35 показала, що займається підприємницькою діяльністю у сфері надання психологічної допомоги, є кандидатом психологічних наук у галузі вікової психології, має досвід роботи понад 30 років, а з 2008 року займається напрямком пов`язаного з сексуальним насильством щодо дітей. Зазначила, що за допомогою методики « ОСОБА_36 » психолог має з`ясувати чи має дитина суб`єктивний чи об`єктивний характер оцінки ситуації. Задля уникнення спричинення психологічної шкоди дитині в ході опитування, паралельно надається психологічна допомога. В ході опитування з обома дівчатками нею було встановлено психологічний контакт, налагоджено довірливі відносини. При опитуванні використовувася метод психотерапевтичного мотивування, метод кольорової домінації, та емоційного проектування, який дозволяє побачити комунікативний стан тих людей з якими дитина спілкується. Лише за наявності співпадіння вербальних та невербальних проявів стану можна говорити про правдивість слів дитини. Тим самим отримати інформацію щодо ставлення дитини до особи злочинця, і чітко розуміти що відбувалося. Згідно з пояснень ОСОБА_14 , обвинувачений неодноразово спонукав та залучав її до сексуальних дій. Перший випадок був за межами школи, в подальшому безпосередньо в приміщенні школи. Оскільки потерпілі мають гарне виховання, гармонію та хороші відносини в сім`ї, останні звикли слухати дорослих, ця правильність дітей в даному випадку і спрацювала проти них, та вони не змогли сказати тренеру «ні». Зі спілкування встановлено, що ОСОБА_14 негативно реагувала на дії тренера, відчувала відразу від його поцілунку, сором за погладжування статевих органів, з відчуттям вини про те, що з нею таке сталося. Цим самим діти намагаються самі впоратися з даною ситуацією. Рудяга повідомляла, що схожі ситуації були відносно інших дітей, але ці її слова ґрунтувалися на припущеннях. Також між Рудягою та ОСОБА_14 відбулася розмова про вказані дії тренера, саме остання про це повідомила. З бесіди було встановлено, що ОСОБА_14 часто залучалася до дій сексуального характеру за допомогою різних способів, погладжування, поцілунок в губи, клав на стільці, також взявши руку дитини примушував гладити свої статеві органи. З пояснень Рудяги, відбувалися лише погладжування її статевих органів, без будь яких інших контактів. Про те, і ті і інші дії відносяться до сексуального насильства над дітьми. Така дитина переживає сумний стан, це є основною ознакою, що щось з нею сталося. В даному випадку батьки мають дати відчуття захищеності, з`ясувати в дитини що сталося, з часом дитина стає більш відкритою та розповідає про обставини. Важлива динаміка від батьків, в результаті якої дитина крок за кроком починає відкриватися. Батьки ОСОБА_14 правильно знайшли підхід до дитини в даному випадку, змогли розкрити її проблему. Завдання спеціаліста знайти підхід до дитини, щоб дитина відчувала довіру і захищеність, лише після цього дитина починає довіряти фахівцеві, відповідно починає довіряти простору, в якому знаходиться, з`являється відчуття безпеки та захисту. Спочатку відбувається нейтральне спілкування, вже поступово відбувається перехід до значимої особи. Тобто коли повідомляється про значиму особу, цим самим дитині надається право вибору, після чого розмова нейтралізується. Основним завданням є встановити чи дійсно все що відбулося суб`єктивно сприймалося дитиною. Необхідно відокремити суб`єктивний характер від об`єктивного. В однієї дитини було пестіння статевих органів, а в іншої, крім цього ще й поцілунки тренера в губи та мастурбаційні дії. В ході проговорення цих обставин з дітьми, в останніх виникав страх повторення та з`являлося відчуття сорому. В такому випадку з дитиною потрібно працювати, задля уникнення в майбутньому відчуття сорому, яке може призвести до патологічних ситуацій. В обох випадках діти перебували один на один з тренером в кімнаті. В разі виникнення зовнішнього впливу, не співпадають вербальні та не вербальні реакції дитини. Важливо відокремити зовнішній фактор, і те, що відбувалося з дитинною, її особисто пережитий досвід. Коли дитина з цим стикається, це свідчить про пережитий власний досвід. На момент події дітям було від 7 до 8 років. Також зазначила, що повторне опитування дітей, згідно міжнародної судової практики, протипоказано, адже відбувається ретравматизація, наслідки якої важко передбачити. Під час спілкування з дівчатками, встановлено, що останні не схильні до фантазування, раціонально взаємодіють із зовнішнім світом, мають позитивне до нього ставлення. Сексуальне фантазування їм не притаманне. В майбутньому в даному випадку, у дітей може бути страх при будуванні стосунків з особами протилежної статі, через присутній чинник не довіри. Навідні питання дітям не ставилися, було завданням провести з дітьми опитування. Запитання ставилися нею з багатьма варіантами відповідей, для того аби зрозуміти, що саме відбувалося насправді. На малюнках Рудяги тренер визначений нею сірим кольором, що свідчить про огиду та сум. У ОСОБА_14 тренер є ознакою злоби та огиди, присутня емоція жаху, про що зазначено чорним кольором. Рудяга також намалювала лінію відокремлення тренера, тобто остання має бажання, щоб вказаної особи взагалі не існувало у світі. Під час спілкування з дітьми було встановлено, що тренер для них є гіпертравмуючою особою. В даному випадку чорний колір одягу тренера при проведенні занять не впливає на те, що діти визначили останнього темним кольором, таким чином діти відобразили свою внутрішню суть та стан.

Дослідженими в судовому засіданні копії матеріалів психологчної роботи з малолітніми потерпілими, які були використані психологом під час складання висновків, вбачається, що обидві потерпілі за методикою "Кольорової домінації", яскравими та теплими кольорами обмалювали своїх рідних, що свідчить відчуття духовності, забезпечення з ними безтурботності, підтримку, тепло, натхнення, безпеку. Образ тренера у ОСОБА_9 зображено в чорному кольору, що свідчить про його небезпеку; позиційно - відокремлює цю фігуру і намагається винесті її за простір свого буття, що свідчить про те, що ця фігура (тренера) є травмівною для дитини. За методикою "Емоційного проектування" ОСОБА_9 образ тренера айкідо зображує у вигляді фігури здивування, незрозумілості. Образ тренера у ОСОБА_37 за методикою "Емоційного проектування" залежить від ситуації: в одних ситуаціях - веселий з гумором, в інших - жорсткий, суворий. За методикою "Кольорової домінації" ОСОБА_38 зображує тренера в чорному (зовнішний прояв) та темно-сірому (внутрішні прояв), що свідчить про небезпеку, яку вона відчуває до нього (т.2 а.с.220).

Фаховий рівень спеціаліста ОСОБА_32 підтверджено дипломом кандидата психологічних наук зі спеціальності педагогічна та вікова психологія.

Під час проведення опитування та складання психологічного висновку, психологом було використано наступні психологічні методики: психотерапевтичне інтерв`ювання, візуальна психодіагностика, діагностичні арттерапевтичні методи (емоційного проектування, кольорової домінації), метод ігрової терапії, методика спеціалізованої травмотерапії EMDR, аналіз відеоматеріалів робіт із дитьми (здійснених за методикою «Зелена кімната»).

Під час допиту, в порядку ст. 225 КПК України, малолітня ОСОБА_9 , у присутності законного представника, психолога, за участю сторони захисту, відповідаючи на питання суду дала аналогічні покази, а саме про факти розбещування її обвинуваченим ОСОБА_3 .

Здійснити допит малолітньої ОСОБА_8 не надалося можливим через повномасштабне вторгнення рф в Україну, у зв`язку з чим дитина з матір`ю виїхали за кордон.

Проаналізувавши пояснення малолітніх потерпілих, які мають вирішальне значення, суд приходить до висновку, що їх показання є такими, що варті довіри і підтверджують стверджувані стороною обвинувачення обставини, які встановлені і судом.

Пояснення малолітніх потерпілих є логічними, послідовними та незмінними. При цьому, це також підтверджено і висновками судових експертиз. Зокрема, під час дослідження відеозаписів експерт ствердно прийшов до висновку про те, що на протязі всього відеозапису поведінка дітей впорядкована, стримана, без змін, рівна. Висловлювання логічні, послідовні, по суті заданого запитання. Схильності до вираженого фантазування не виявляють, відповіді конкретні, не відірвані від реальності. В поведінці ОСОБА_33 відсутні психологічні особливості, які б свідчили про несамостійність висловлювань у період відеозапису. У відеозапису опитування ознак здійснення на неї впливу з боку осіб, які приймали участь у проведенні зазначеного опитування, а саме психолога не виявлено. У комунікативній діяльності малолітньої, виявляє ознаки відтворення пережитої події, виявляє ситуаційну розгубленість, при запитуванням про тренера відповідає після паузи та позитивно пожвавлюється, коли мова заходить про рідних. В поведінці ОСОБА_9 відсутні психологічні особливості, які б свідчили про несамостійність висловлювань у період відеозапису. У відеозапису опитування ознак здійснення на неї впливу з боку осіб, які приймали участь у проведенні зазначеного опитування, а саме психолога не виявлено. У комунікативній діяльності малолітньої, виявляє ознаки відтворення пережитої події, виявляє ознаки засмучення, неохоче відповідає, про події неприємно згадувати, має захисну реакцію у вигляді витиснення імені тренера, має фіксацію на дискомфорт в тілі в районі геніталій.

Отже, провівши ретельний аналіз вищевикладених доказів, суд прийшов до переконливого висновку, що винуватість обвинуваченого доведена показами малолітніх потерпілих, наданих ними під час проведення опитування в «Зеленій кімнаті» та під час допиту ОСОБА_9 , в порядку ст. 225 КПК України. А також професійними висновками кандидата психологічних наук ОСОБА_32 , висновками судових експертиз № 1-2023 від 11.04.2023 та № 2-2023 від 18.04.2023.

Суд відкидає твердження сторони захисту про те, що судово-психологічні експертизи відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проведені психологом ОСОБА_32 , є недопустимими доказами.

Суд звертає увагу на те, що психологом ОСОБА_32 не проводилися судово-психологічні експертизи, остання була залучена лише до психологічної роботи з малолітніми потерпілими, за результатами якої нею складено професійні висновки спеціаліста, а не експертні висновки, як на те вказує сторона захисту.

Зазначені висновки є окремими документами, складені відповідно до вимог КПК і підтвердили наявність індикаторів емоційного та сексуального насильства по відношенню до дітей їх тренером.

Також під час судового розгляду психолог ОСОБА_32 була опитана судом в якості спеціаліста, а не експерта, згідно норм ст. 360 КПК України суд має право скористатися усними консультаціями або письмовими роз`ясненнями спеціаліста, наданими на підставі його спеціальних знань.

З огляду на наведене, у суду відсутні правові підстави для визнання професійних висновків психолога ОСОБА_32 недопустимими доказами, оскільки вони отримані в законний спосіб, передбачений нормами кримінального процесуального закону та в розумінні норм КПК є доказами.

Твердження сторони захисту про те, що під час допиту малолітньої ОСОБА_9 , в порядку ст. 225 КПК України, було порушено право на захист обвинуваченого, а тому зазначений протокол допиту є недопустимим доказом, суд відкидає з наступних підстав.

Під час безпосереднього дослідження в судовому засіданні відеозапису від 19.06.2023, під час якого, в порядку ст. 225 КПК України була допитана малолітня потерпіла ОСОБА_9 , судом не встановлено будь-яких порушень. Допит проводився, з дотриманням вимог ст. 226 КПК України, з участю законного представника потерпілої, психолога, а також у присутності підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_7 . В ході всього судового засідання ні підозрюваний, ні його захисник не були позбавлені судом задавати питання, а навпаки скористалися цим правом. По завершенню допиту жодних зауважень від сторони захисту не надходило.

При цьому, після дослідження зазначеного доказу в судовому засіданні сторона захисту не висловлювала заперечень або зауважень ні щодо порядку проведення допиту, ні щодо відомостей повідомлених потерпілою та не заявляла клопотань про здійснення безпосереднього допиту малолітньої потерпілої в судовому засіданні.

Суд також відкидає твердження сторони захисту про те, що обвинувачення є нечітким, не містить вказівок на точну дату та час вчинення правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України питання відповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд вирішує під час підготовчого судового засідання.

При проведенні у даному кримінальному провадженні підготовчого судового засідання, суд перевіривши обвинувальний акт, заслухавши учасників судового провадження, в тому числі сторону захисту, які підтримали думку прокурора про те, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК, своєю ухвалою від 20.07.2023 про призначення судового розгляду, зазначив, що вказаний документ відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підстави, зокрема для повернення обвинувального акту через його невідповідність вимогам КПК відсутні.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Закон передбачає, що час вчинення злочину це певний часовий період, протягом якого вчинялося кримінальне правопорушення. Разом із тим ця ознака, як і кількість епізодів, може впливати на кваліфікацію лише в тих випадках, коли вона передбачена в диспозиції відповідної статті Особливої частини КК України. Проте в цьому випадку час та кількість епізодів вчинення кримінальних правопорушень таких як згвалтування або розбещення неповнолітніх, на доведеність винуватості ОСОБА_3 не впливає.

Під час судового розгляду за клопотанням сторони захисту було допитано свідків ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , які показали, що їх діти відвідували секцію айкідо, тренером якої був ОСОБА_3 . При цьому, свідки зазначили, що їм невідомі дівчатка ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та вони не були очевидцями події. Свідки лише позитивно охарактеризували обвинуваченого, як фахового спеціаліста, який має навики підходу до дітей.

Суд не бере до уваги покази зазначених свідків, які в цілому не спростовують обвинувачення, є лише надали суб`єктивні характеристики.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ст. 156 ч.2 КК України, які виразилися у вчиненні розпусних дій щодо малолітніх ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно з ч.5 ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину повторно.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, характеризується позитивно.

Згідно результатів досудової доповіді Богунського РВ ФДУ «Центр пробації» ОСОБА_3 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, вважають, що обвинуваченому може бути призначено покарання не пов`язане з позбавленням або обмеження волі, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з роботою із дітьми. Підстави для застосування ст.75 КК України відсутні.

Законні представники малолітніх потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_5 пред`явили цивільні позови про відшкодування моральної шкоди в сумі 250000 грн. на користь кожного. В обґрунтування зазначили, що протиправні дії обвинуваченого щодо малолітніх потерпілих проявились в безцеремонному посяганні на їх статеву недоторканість та спричинили значний негативний вплив на психіку дітей та нормальний моральний, психологічний та соціальний їх розвиток, що може мати негативні наслідки на все їх життя, у тому числі негативно впливати (внаслідок перенесеної душевної травми) на можливість потерпілих успішно створити у майбутньому власну сім`ю. Незважаючи на те, що з часу вчинення злочину пройшов значний час, однак до сьогоднішнього дня вчинені обвинуваченим дії впливають на емоційний стан дітей, що проявляється в нервозності та порушенні сну, що до цієї події таке не спостерігалося.

Суд враховує, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 малолітнім потерпілим спричинено моральні страждання, які дійсно позначили негативні зміни у їх житті, думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання, насторогу, тривогу. Крім того, вчинені розпусні дії по відношенню до малолітніх потерпілих спричинили психологічний біль, діти пережили емоційний стрес та продовжують нести моральні страждання, переживання, стреси та інші негативні фактори, які виміряти в грошовому еквіваленті неможливо.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи загальний життєвий рівень громадян України, і здатність обвинуваченого ОСОБА_3 реально відшкодувати шкоду, суд, вважає за можливе розмір моральної шкоди визначити в сумі по 250000 грн. на користь кожного.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, суд в порядку ст. 124 КПК України, стягує з обвинуваченого.

Підлягає скасуванню арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05.04.2023.

Питання про речові докази, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_3 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний проміжок доби.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч.2 КК України і призначити йому покарання за цим законом 7 (сім) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з роботою із дітьми строком на строк 3 (три) роки.

Початок строку покарання рахувати з дня затримання.

Включити інформацію про обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітніх осіб до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обрати запобіжни захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме з 19 години вечора до 08 години наступного дня за адресою: АДРЕСА_1 строком на 60 днів, до 29.08.2024 (включно).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_16 та ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди по 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. кожному.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз в сумі 17938 (сімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять вісім) грн. 48 коп.

Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05.04.2023 (т.1 а.с.212).

Речові докази: жорсткий диск с/н 6VM5F2RQ, жорсткий диск с/н S0VRJ9DPB63300, жорсткий диск с/н WD400BB-00DEAO, 2 флеш накопичувача ємкістю 32 Гб та 8 Гб, які зберігаються в камері схову СУ ГУНП в Житомирській області повернути ОСОБА_3 , або його довіреній особі, а у разі не запиту знищити; ноутбук марки «Dell», с/н НОМЕР_1 , системний блок моделі «BRAIN В312», с/н НОМЕР_2 , мобільний телефон марки «XIOMI REDMI NOTE 10», ІМЕІ: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які зберігаються в камері схову СУ ГУНП в Житомирській області звернути в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_16 та ОСОБА_5 в рівних частинах; залікові книжки у кількості 45 шт., анкети у кількості 17 шт., інформаційна згода батьків у кількості 8 шт., медичні довідки у кількості 19 шт., копія свідоцтва про народження на ОСОБА_8 на 1-му арк., копія свідоцтва про народження на ОСОБА_42 на 1-му арк., копія свідоцтва про народження на ОСОБА_43 на 1-му арк., заяви у кількості 3 шт., 2 журнали обліку роботи членів групи Федерації айкідо Житомирської області, 3 записника, страхові документи у кількості 28 шт., картки пластикові спортивного розряду у кількості 3 шт., 4 фотокартки 3х4, інша документація на 97 арк., 2 чашки із зображенням дітей, які зберігаються в камер схову СУ ГУНП в Житомирській області - знищити (т. 1 а.с.211).

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, захиснику, законним представникам потерпілих, представнику потерпілих та прокурору.

Суддя ОСОБА_1