Справа № 468/716/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

16.04.2024 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора про арешт майна в кримінальному провадженні №0000130 за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Баштанського районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна шляхом заборони його відчуження, а саме мотоциклу марки «Geon РN-200» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , який перебував під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля марки «Аudi А7» реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню №0000130, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.04.2024 року на перехресті вулиць Героїв Небесної Сотні та Ювілейна за участі вищевказаних транспортних засобів, під час якої пасажирка мотоциклу ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження, за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

З клопотання вбачається, що 06.04.2024 року приблизно о 20:05 у м. Баштанка Баштанського району, Миколаївської області в районі перехрестя вул. Героїв Небесної Сотні та вул. Ювілейної відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення т/з) за участю автомобіля марки «Аudi А7» реєстраційний номер НОМЕР_3 , та мотоциклу марки «Geon РN-200» реєстраційний номер НОМЕР_1 . В результаті ДТП тілесні ушкодження отримала пасажирка мотоциклу марки «Geon РN-200» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якими була доставлена до медичного закладу.

08.04.2024 року відомості за вказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

09.04.2024 року в період часу з 18:15 по 18:30 за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції проведено огляд предмету (транспортного засобу) під час якого було виявлено мотоцикл марки «Geon РN-200» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому маються механічні пошкодження характерні дорожньо-транспортній пригоді.

10.04.2024 року в період часу з 09:20 по 09:40 за адресою: АДРЕСА_2 , проведено огляд предмету (транспортного засобу), під час якого було виявлено автомобіль марки «Аudi А7» реєстраційний номер НОМЕР_3 , на якому маються механічні пошкодження характерні дорожньо-транспортній пригоді.

Постановами слідчого від 10.04.2024 року дані транспортні засоби визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Посилаючись на вищевикладене, прокурор просив накласти арешт на вищевказане майно шляхом заборони його відчуження, обґрунтовуючи при цьому клопотання необхідністю збереження даного майна, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження як речового доказу по кримінальному провадженню, а також необхідністю проведення ряду експертиз, зокрема транспортно - трасологічної експертизи, авто технічної експертизи технічного стану транспортних засобів, об`єктом дослідження яких будуть вищевказані речові докази, а також з метою проведення слідчого експерименту.

Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність, клопотання підтримав в повному обсязі.

Від ОСОБА_4 (власника мотоциклу «Geon РN-200») надійшла заява про розгляд клопотання у її відсутність, проти задоволення клопотання не заперечує.

ОСОБА_6 (власник автомобіля марки «Аudi А7» реєстраційний номер НОМЕР_3 ) до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлений вчасно та належним чином (телефонограммой).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно п.3 ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з вимогами п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що вищевказані транспортні засоби після їх виявлення (з наявними механічним пошкодженнями, характерними для дорожньо-транспортної пригоди) та огляду не були вилучені та залишені на зберігання власникам.

В даному випадку досягнення завдання та мети арешту (ч.1,2 ст. 170 КПК України) можливе лише за умови тимчасового вилучення вищевказаних транспортних засобів, що не було здійснено слідчим за процесуального керівництва прокурора.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено необхідність арешту вищевказаних транспортних засобів шляхом встановлення заборони їх відчуження.

Крім того, прокурором не доведено наявності ризику щодо можливості (наміру власників) відчуження даних транспортних засобів, оскільки цей ризик у сукупності з підставами для арешту, що передбачені частиною 2 ст. 170 КПК України, є процесуальною передумовою для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

В задоволенні клопотання прокурора про арешт майна в кримінальному провадженні №0000130 за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: