Справа№ 953/3216/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000734 від 26.06.2023 року за обвинуваченням :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Гути, Богодухівського району, Харківської області, громадянки України, зі слів офіційно працевлаштованої охоронцем Епіцентру, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 303 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У період з кінця жовтня 2022 року по 12.01.2023 ОСОБА_3 , діючи у складі організованої групи з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розподіливши між собою функції, в обмін на передачу ОСОБА_14 п`ятдесяти відсотків заробітку з кожного клієнта, вчиняли сутенерство - дії щодо забезпечення ОСОБА_14 заняття проституцією, надання сексуальних послуг в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: забезпечення охороною, підшукування для ОСОБА_14 клієнтів, надання клієнтам у разі необхідності презервативів та інтимних змазок, для використання під час статевих актів, отримування від клієнтів грошових коштів в якості винагороди за надання сексуальних послуг ОСОБА_14 .

Крім того, у період з кінця жовтня 2022 року по 12.01.2023 ОСОБА_3 , діючи у складі організованої групи з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розподіливши між собою функції, в обмін на передачу ОСОБА_15 п`ятдесяти відсотків заробітку з кожного клієнта, вчиняли сутенерство - дії щодо забезпечення ОСОБА_15 заняття проституцією, надання сексуальних послуг в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: забезпечення охороною, підшукування для ОСОБА_14 клієнтів, надання клієнтам у разі необхідності презервативів та інтимних змазок, для використання під час статевих актів, отримування від клієнтів грошових коштів в якості винагороди за надання сексуальних послуг ОСОБА_15 .

Крім того, 22.11.2022 ОСОБА_3 , діючи у складі організованої групи з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на втягнення особи в заняття проституцією, з використанням її уразливого стану, з корисливих мотивів, перебуваючи у орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , в ході розмови з ОСОБА_16 , яка звернулась за рекламним оголошенням з приводу високооплачуваної роботи, вчинила дії із втягнення ОСОБА_16 в заняття проституцією, з використанням уразливого стану цієї особи, а саме: повідомила останній про можливість великих заробітків при занятті проституцією, при цьому пообіцявши забезпечувати її місцем для надання сексуальних послуг, за що ОСОБА_16 , у разі надання згоди на пропозицію ОСОБА_3 повинна буде віддавати п`ятдесят відсотків заробітку з кожного клієнта. ОСОБА_16 , перебуваючи у тяжкому матеріальному становищі, що обумовлювало її уразливий стан, розраховуючи на легкість і доступність отримання заробітку, шляхом заняття проституцією, була змушена погодитись на пропозицію ОСОБА_3 та в подальшому до 28.11.2022 займалася проституцією в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_4 , за сутенерства учасників організованої групи: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_17 .

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 303 КК України, як сутенерство, вчинене організованою групою, та за ч. 3 ст. 303 КК України, як втягнення особи в заняття проституцією, з використанням уразливого стану цієї особи, вчинене повторно, організованою групою.

У судовому засіданні під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочинів визнала повністю та пояснила, що дійсно вчинила злочини, які їй інкриміновано в обсязі відповідно до обвинувального акту, фактичні обставини інкримінованих злочинів не оспорює та не спростовує, пояснила, що під час війни знайшла дану роботу за оголошенням, працювала з листопада 2022 року, під час працевлаштування була обізнана з умовами роботи та погодилась, оскільки було скрутне матеріальне становище. В орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , був притон, де чоловікам дівчата надавали оплатні послуги сексуального характеру. Вона там прибирала, готувала, прала та контролювала дівчат, виконувала вказівки старшого адміністратора, видавала потрібні речі, які їй видавав адміністратор, в скоєному щиро розкаюється, критично ставиться до власних дій. Просила врахувати, що зробила для себе висновки, більше такого не повториться, має постійне місце проживання, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого їй обвинувачення. Таким чином, дослідивши зібрані у справі докази в їхній сукупності, суд доходить висновку, що вина підсудної ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованих злочинів повністю доведена.

При призначенні покарання, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила злочини, які відповідно до ч.5 ст. 12 КК України, є тяжкими злочинами, проте вона вперше притягається до кримінальної відповідальності, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання підсудної, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, її правдиві та послідовні покази, які сприяли встановленню істини у кримінальному проваджені.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, які є тяжкими злочинами, щире каяття, що грунтується на належній критичній оцінці нею своєї протиправної поведінки, її осуді, правдиві і послідовні показання, які сприяли встановленню обставин у кримінальному провадженні та те, що ОСОБА_3 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу. Судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо. Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк, передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Вивченням даних про особу обвинуваченої судом встановлено що ОСОБА_3 раніше не судима, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, мала до затримання постійне місце роботи, була офіційно працевлаштована охоронцем Епіцентру, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживала за адресою: АДРЕСА_5 ,

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченої, вважає, що необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 303 КК України.

З урахуванням зазначених вище обставин справи та особи обвинуваченої, позиції сторони обвинувачення, яка просила застосувати стосовно обвинуваченої положення ст. 75 КК України і звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням, а також положення диспозитивності кримінального судочинства, суд вважає, що необхідним і достатнім для обвинуваченої ОСОБА_3 покаранням, яке сприятиме її виправленню і запобігатиме вчиненню нею нових злочинів, є покарання в межах санкції ч.3 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Згідно вимог ст. 77 КК України додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не застосовується при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

На думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченій сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні нею протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

З матеріалів провадження вбачається, що до обвинуваченої ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначення застави в розмірі 242 240 грн., тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 з 16 квітня 2024 року необхідно рахувати її строк попереднього ув`язнення, який на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід врахувати в строк відбування покарання із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Суд зазначає, що у випадку порушення ОСОБА_3 покладених на неї обов`язків або при систематичному вчиненні правопорушень, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, суду при направленні засудженої для відбування призначеного покарання необхідно буде на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін її попереднього ув`язнення у період з 16 квітня 2024 року по день проголошення даного вироку включно.

Запобіжний захід, застосований на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року та продовжений на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою необхідно скасувати та негайно звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі суду у зв`язку з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 303 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного судом покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до п.1, п.2 ч. 1 ст. 76 КК України в продовж іспитового строку на ОСОБА_3 покласти обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно вимог ст. 77 КК України додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не застосовується при звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід, застосований на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року та продовжений на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, скасувати та негайно звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі суду у зв`язку з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою накладення адміністративних стягнень і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, при цьому строк відбування покарання ОСОБА_3 необхідно буде рахувати з 16 квітня 2024 року по день проголошення даного вироку включно.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: ОСОБА_1