Єдиний унікальний номер 205/6666/20
1-кп/205/103/24
У Х В А Л А

22 квітня 2024 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000263 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , заявлено клопотання про витребування у сторони обвинувачення певних документів та визнання очевидно недопустимими доказами у кримінальному провадженні, а саме, таких: витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000263 від 16.03.2020 року, протокол огляду місця подія з додатками від 16.03.2020 року, висновок СМЕ №577 від 17.03.2020, постанову про визначення ТЗ речовим доказом від 16.03.2020, акту огляду та передачі на тимчасове зберігання ТЗ від 16.03.2020, поліс страхування, протокол перевірки технічного стану т/у, свідоцтва про реєстрацію т/з, висновок судової експертизи технічного стану ТЗ № 19/104-9/2/489, висновок судової транспортно-трасологічної експертизи №19/104-9/2/499, протокол проведення слідчого експерименту зі ОСОБА_3 з додатком - диском від 08.04.2020, постанову про залучення спеціаліста від 10.04.2020, рапорт слідчого щодо доступу до відеозаписів від 17.03.2020, протокол огляду відеозапису з додатком від 10.04.2020, протокол огляду диску із відеозаписом від 11.04.2020, протокол проведення слідчого експерименту із використанням відеозапису від 15.04.2020, протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 від 21.04.2020 року, протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 21.04.2020 року, висновок судової комплексної авто- технічної та фототехнічної експертизи № 19/104-9/613/614, висновок СМЕ № 557/925Е, висновок судової комп`ютерно технічної експертизи 319/104-18/189, повідомлення про підозру, рапорт слідчого щодо встановлення свідків за клопотанням захисника, протокол додаткового огляду місця події від 12.08.2020, рапорт слідчого щодо встановлення додаткових відеокамер за клопотанням захисника, протокол проведення слідчого експерименту зі ОСОБА_3 з додатком.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 підтримала заявлене клопотання, надала обґрунтування, аналогічні змісту письмового клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 підтримали клопотання адвоката ОСОБА_6 та просили задовольнити.

Прокурори заперечували проти задоволення клопотання. Пояснили, що дані докази здобуті у відповідності до норм чинного законодавства. Зауважили, що суд може прийняти рішення про недопустимість доказів у нарадчій кімнаті при вирішенні справи по суті, а визнавати вказані докази очевидно недопустими відсутні підстави.

Представник потерпілого в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання, просив відмовити в його задоволенні.

Вислухавши думки учасників судового провадження, вивчивши обґрунтування клопотання, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Згідно з ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Визнання доказів недопустимими та припинення їх дослідження на стадії судового розгляду можливе виключно в разі наявності критерію очевидності, а враховуючи загальне визначення допустимості доказів, то очевидність повинна полягати саме в порушенні порядку, встановленого КПК України, або у невідповідності його нормам. Процесуальний закон не визначає чіткого переліку підстав для визнання доказу очевидно недопустимим, і клопотання про очевидну недопустимість може бути заявлено з будь-яких підстав порушення порядку отримання доказів, у тому числі у зв`язку з істотним порушенням прав і свобод людини. В свою чергу єдиним критерієм, яким суд повинен керуватися при визнанні чи невизнанні доказу недопустимим на стадії судового розгляду, є критерій очевидності недопустимості, який полягає у відсутності сумніву в тому, що було порушено КПК України, і таке порушення може бути встановлено судом відразу під час огляду доказу та не потребує проведення додаткових дій, зокрема дослідження всіх доказів.

Суд на цій стадії може визнати недопустимими лише очевидно недопустимі докази, порушення порядку збирання яких не може бути спростоване будь-якими іншими матеріалами.

Разом з тим, ретельно ознайомившись з клопотанням захисника, вбачається, що всі обгрунтування адвоката ОСОБА_6 зводяться до визнання доказів недопустимими, між тим, в прохальній частині вказаного клопотання захисник просить визнати докази очевидно недопустимими, при цьому, не обґрунтовуючи очевидну недопустимість вказаних доказів.

А тому, заявлені в клопотанні докази, які просить адвокат визнати недопустимими, можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження цього доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що всі доводи, викладені захисником, безумовно підлягають вивченню та оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ст. 94 КПК України , слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке обґрунтовується на загальному, повному й непередбаченому дослідженні всіх видів кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупності зібраних доказів - з точки зору достатньості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Отже, на час розгляду даного клопотання триває судовий розгляд кримінального провадження, докази, які просить адвокат визнати очевидно недопустимими, дослідженні безпосередньо судом та конкретних ознак очевидної недопустимості доказів суду не зазначено, а тому суд вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що у вищезазначеному клопотання захисник ОСОБА_6 просить визнати очевидно не допустимим доказом, зокрема, повідомлення про підозру.

Відповідно до ст.84 КК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

За Кримінальним процесуальним кодексом України повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - це стадія з якої починається притягнення до кримінальної відповідальності (п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК). А тому, повідомлення про підозру не може вважатись доказом в розумінні Кримінально-процесуального законодавства України, у зв`язку з чим вирішувати питання щодо очевидної недопустимості повідомлення про підозру є таким, що не ґрунтується на вимогам діючого законодавства України.

Окрім цього, стосовно клопотання захисника в частині витребування певних документів у сторони обвинувачення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.349 КПК України докази обвинувачення досліджуються в першу чергу.

Так, на час розгляду вказаного клопотання письмові докази сторони обвинувачення долучені та дослідженні судом, потерпіла допитана, але ж дослідження доказів обвинувачення на даний час ще триває. Так, в судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 повідомила про те, що сторона обвинувачення не володіє тими документами, які просить в клопотанні витребувати сторона захисту, окрім оригіналу постанови слідчого від 16.03.2020 про призначення судово-медичної експертизи трупа, яку вона, в свою чергу, просить долучити до матеріалів кримінального провадження.

Тому, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання в цій частині.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_6 , які долучені до матеріалів кримінального провадження, в частині витребування у сторони обвинувачення певних документів, визнання доказів очевидно недопустимими не підлягають задоволенню через передчасність вирішувати питання про їх недопустимість.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 369, 371, 291 КПК України, суд-,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 (ЕП4514 від 20.04.2023), а також уточненого клопотання (ЕП 5580 від 17.05.2023) в частині витребування у сторони обвинувачення певних документів та визнання доказів очевидно недопустимими відмовити.

Повний текс ухвали складений і оголошений учасникам судового провадження 26.04.2024 року о 15.30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1