Справа № 297/2659/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

17 червня 2024 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_4 , поданого в порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2024 року до слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_4 , поданого в порядку ст. 206 КПК України.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_3 фактично затримано в період близько з 20:00 години по 20:30 годину 12.06.2024 року в Мукачівському районі с. Пасіка, вул. Центральна (Головна), органами національної поліції.

Як зазначила представник заявника, поліцейський представився сержантом поліції СРПП ВП №1 Мукачівського РУП Мішко, з дислокацією в м. Свалява. Поліцейський не пояснивши причину зупинки попросив військово-облікові документи та посвідчення водія заявника, тому останній надав їх для огляду. Поліцейський почав кудись телефонувати, а згодом повідомив що ніби ОСОБА_3 порушив якісь ПДР не уточнивши цього та відносно нього будуть складені матеріали про адмінправопорушення, але треба зачекати інших поліцейських. Через деякий час приїхали ще поліцейські та почали вимагати щоб ОСОБА_3 надав їм ще раз документи, оскільки в них є думка що вони підроблені. Після відібрання у ОСОБА_3 посвідчення водія, поліцейські повідомили, що в них є також думка, щодо не справжності військово-облікових документів і тому є необхідність у їх вилученні. Однак, ОСОБА_3 заперечив таке та просив пред`явити йому планшет щоб він пересвідчився, що його права у базі даних не рахуються, але йому в цьому необґрунтовано було відмовлено. Також на його вимогу йому не було пред`явлено доказ, того що його документи не рахуються в системі «Оберіг». Захисник заявника йому підтвердила, що такі дії зі сторони поліції є незаконними та безпідставними. Однак, ОСОБА_3 було доставлено працівниками поліції до ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області у м. Свалява.

У журналі відвідувачів/затриманих ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області зазначено дату та час знаходження ОСОБА_3 , а саме 12.06.2024 року о 21 годині 40 хвилин. Однак, у протоколі про адміністративне затримання вказано інший час, тому ОСОБА_3 почав відмовлятися від підписання неправдивих документів. Захиснику ОСОБА_5 було повідомлено, що ОСОБА_3 буде доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тимчасово ОСОБА_3 перебував незаконно в ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Станом з 13.06.2024 року по 15.06.2024 року ОСОБА_3 перебуває незаконно в ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім цього, у клопотанні представник заявника зазначив, що 14.06.2024 року ОСОБА_3 через дії працівників РТЦК та моральний тиск на нього вчинив спробу самогубства. При цьому, ОСОБА_3 не порушив жодний закон, а тому подальше затримання його є незаконним.

У зв`язку з цим, на підставі ст. 206 КПК України представник просить:

1.Негайно доставити із ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ) громадянина України затриманого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до слідчого судді для з`ясування законності затримання його з 12.06.2024 року з 20.00 години

2.Витребувати із ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 (адреса: АДРЕСА_3 ) матеріали адміністративної справи від 12.06.2024 року, від 13.06.2024 року, від 14.06.2024 року та від 15.06.2024 року, складені відносно ОСОБА_3 .

3.Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 ) негайно звільнити з під варти громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

4.Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ) негайно надати медичну допомогу громадянину України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні. Кримінальне провадження досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України, слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями), підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями), установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Зі змісту клопотання не вбачається, що відносно ОСОБА_3 здійснюється кримінальне провадження чи він тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями).

Таким чином, наведений у ст. 206 КПК України механізм надає повноваження слідчому судді перевіряти наявні підстави для позбавлення підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого свободи, зокрема за наявності чи відсутності відповідного судового рішення, та відповідно реагувати, шляхом перевірки законності підстав утримання такої особи.

У свою чергу, вказаний порядок не включає процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності будь-якого іншого органу, пов`язаного із затриманням особи, поза межами кримінального провадження.

Зі змісту клопотання та доданих до нього документів також не вбачається, що скаржником оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність органу поліції.

Згідно норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи РТЦК та СП чи військової частини не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції.

Отже, ОСОБА_3 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами РТЦК та СП чи військової частини при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту будь-яка особа вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги клопотання виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України.

Стаття 206 КПК України, не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку ст. 206 КПК України.

Разом з цим, частиною 4 статті 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що у відкритті провадження за даним клопотанням, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 206, 309 КПК України слідчий суддя, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження за клопотанням ОСОБА_3 в особі його представника ОСОБА_4 , поданого в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_6