Справа № 135/386/24
Провадження № 1-кс/135/136/24
У Х В А Л А

іменем України

27.03.2024 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Ладижин Вінницької області клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого монтажником опалення, кондиціювання і вентиляції ТОВ "ВІН КЛІМАТ ІНЖИНІРИНГ", неодруженого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий опис судового провадження.

26.03.2024 до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тростянецького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

2. Короткий виклад клопотання та позицій учасників судового провадження.

2.1. У клопотанні слідчий просив обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту терміном 60 діб та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На обґрунтування клопотання зазначив, що 24.03.2024 близько 23 год 30 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов через незачинені двері до квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві користування ОСОБА_8 , де на той момент перебували неповнолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Перебуваючи в квартирі, ОСОБА_4 , на ліжку в одній із кімнат квартири помітив планшет Lenovo Tab M10 та мобільний телефон Redmi Note 11 Pro, які належать ОСОБА_11 та вирішив їх викрасти. Надалі скориставшись відсутністю сторонніх осіб, так як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , вийшли з квартири, ОСОБА_4 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, діючи умисно, протиправно, таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті збагачення за рахунок чужого майна, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, в період дії воєнного стану, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку планшета Lenovo Tab M10, вартістю 8499 гривень та мобільного телефону Redmi Note 11 Pro, вартістю 8999 гривень, які належать ОСОБА_11 , та якими надалі розпорядився на власний розсуд. Внаслідок вказаних вище протиправних дій ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 17 498 грн.

26.03.2024 за вказаним вище фактом ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

З огляду на наведене вище, в клопотанні стверджувалось про наявність таких ризиків: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інші кримінальні правопорушення.

2.2. У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні. Додатково зазначив, що на даний час не допитані безпосередні свідки вчиненого кримінального правопорушення, оскільки вони є неповнолітніми і для їх допиту буде застосована спеціальна процедура, що потребує часу.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив, що у вказаний в клопотанні час дійсно заходив у сусідню квартиру, де взяв чужі мобільний телефон та планшет. Однак, зазначив, що наміру збагатитися за чужий рахунок не мав, а просто хотів провчити сусідніх дітей, які смітять біля квартири де він проживає. Після цього мав намір віддати вказані речі, однак не встиг цього зробити, оскільки був затриманий працівниками поліції. Не заперечує стосовно застосування відносно нього домашнього арешту в цілому. Однак вказує, що цілодобовий арешт буде обтяжливий для нього, оскільки він офіційно працевлаштований, а тому в разі обрання цілодобового арешту буде позбавлений єдиного джерела доходів та можливості утримувати себе та оплачувати навчання. Додав, що він також допомагає матеріально своїм рідним, а саме матері та дідусеві з бабусею. Стосовно свого тимчасового місця проживання зазначив, що дане житло перебуває у власності його роботодавця, та яке останній надав йому в користування. З огляду на вказане просить обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту тільки в нічний час доби.

Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію свого підзахисного та просила обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби, а саме в нічний час.

Допитана в якості свідка ОСОБА_12 показала, що є рідною матір`ю підозрюваного, характеризувала його виключно з позитивної сторони. Також зазначила, що хоча вона і неофіційно працює, однак цих коштів не вистачає, і син постійно допомагає матеріально як її, так і дідусеві з бабусею.

3. Обґрунтування позиції суду.

3.1. Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до частини 7 статті 42 КПК підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Згідно із частиною 1 статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 9 частини 2 статті 131 визначено зокрема, що заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Частиною 1 статті 176 КПК визначено, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби (ч. 1 ст. 181 КПК України). Він може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 1 ст. 181 КПК України).

Згідно із частиною 1 статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 цієї статті, а саме: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Також згідно із статтею 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно із частиною 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 6 статті 181 КПК визначено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

3.2. Слідчий суддя зазначає, що подане клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного відповідає формальним вимогам статті 184 КПК та його копія разом із доданими матеріалами надана підозрюваному 26.03.2024 о 09 год 00 хв відповідно до письмової розписки про отримання, тобто більше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

3.3. Підставою застосування запобіжного заходу є, зокрема, набуття особою статусу підозрюваного та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні такою особою певного кримінального правопорушення.

КПК України не визначає змісту поняття «обґрунтована підозра», а тому відповідно до частини 5 статті 9 КПК, належить керуватись усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), за якою «існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин (наприклад, пункт 32 рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, пункт 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011). Такий стандарт є найнижчим за рівнем переконання у кримінальному провадженні, тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого приходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування» (наприклад, пункт 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в клопотанні та в судовому засіданні доводилась такими документами та поясненнями: заявою ОСОБА_11 від 25.03.2024; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 від 25.03.2024; протоколом огляду місця події від 25.03.2024; постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів (планшету Lenovo Tab M10 та мобільного телефону Redmi Note 11 Pro) від 25.03.2024; поясненням ОСОБА_4 від 25.02.2024; повідомленням про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 26.03.2024.

Слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні обставини в сукупності з доданими матеріалами та факт вручення ОСОБА_4 повідомлення про підозру 26.03.2024 (яке відповідає формальним вимогам статті 277 КПК та здійснене згідно із статтями 111, 135, 278 КПК), дають підстави визнати набуття ним статусу підозрюваного та вважати обґрунтованою його підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Разом із цим належить зазначити, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри з метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оцінка наданих доказів здійснюється не з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а лише для визначення певної вірогідності причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, а також того чи є підозра обґрунтованою настільки, щоби виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не вирішує питання, які повинен вирішувати вже суд під час розгляду кримінального провадження за сутністю.

3.4. Підставою застосування запобіжного заходу, серед іншого, є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, які вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації нею таких дій. При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак належить з`ясувати реальну можливість здійснити їх в майбутньому.

3.4.1. Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується такими твердженнями: « ОСОБА_4 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності переховуватиметься від органу досудового розслідування, так як санкція інкримінованої йому статті є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування».

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу.

Дані обставини сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 заява №31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

До того ж, що є важливим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який надалі неодноразово продовжувався. Цей Указ затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2402-ІХ. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією російської федерації проти України, у ОСОБА_4 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку підозрюваного.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини слідчий суддя, вважає доведеним ризик можливого переховування підозрюваного ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, особливо в умовах воєнного стану.

3.4.2. Ризик незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні (п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується таким: «у кримінальному провадженні наявні свідки, які є неповнолітніми та потерпілий, які проживають на території м. Ладижин Гайсинського району, а тому останній може впливати на них, з метою зміни показів для уникнення кримінальної відповідальності».

Слідчий суддя зазначає, що ризик незаконного впливу на свідків обумовлюється тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акту до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто, ризик впливу на свідків існує аж до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків та потерпілого, враховуючи викладені в клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення та надані до нього матеріали, що обґрунтовують підозру, оскільки з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний, може здійснювати вплив на свідків, які є неповнолітніми, а також на потерпілого у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані органом досудового розслідування та/або судом з метою зміни чи відмови від наданих ними показань.

3.4.3. Крім того, в клопотанні стверджувалось про наявність і такого ризику, як: вчинити інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя звертає увагу, що у клопотанні слідчий просто констатує наявність вказаного ризику без належного обґрунтування. Під час судового розгляду прокурор не навів інших аргументів на наявність вказаного ризику.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.5. Оцінивши в сукупності всі обставини на підставі наявних матеріалів, заслухавши прокурора, підозрюваного, його захисника, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, двох доведених ризиків (п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), а також обставин, що характеризують підозрюваного, зокрема, його минулу поведінку, його позитивну характеристику за місцем роботи, не одружений, офіційно працюючий, відсутність на утриманні неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків, що свідчить про відсутність в нього соціальних стримуючих чинників та які б переважали існуючі ризики, слідчий суддя вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт, не здатен достатнім чином забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 і виконання ним процесуальних обов`язків.

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, сторонами не надано.

При цьому, слідчий суддя розглядаючи доводи підозрюваного про доцільність застосування до нього домашнього арешту в певний час доби зауважує на минулу поведінку підозрюваного ОСОБА_4 , відсутність судимостей та інших даних про протиправну його поведінку, наявність постійного місця роботи, яка є його єдиним джерелом доходу, який дозволяє утримувати себе, а також близьких родичів, перебування останнього на контрактній (платній) формі навчання, а тому бере вказані доводи до уваги, та вважає, що у уданому випадку належну процесуальну поведінку підозрюваного забезпечить запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби, а саме в нічний час.

3.6. Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК).

У зв`язку із застосуванням до ОСОБА_4 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту та встановленням ризиків кримінального провадження таких як переховування від суду та незаконного впливу на свідків та потерпілого, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, які зазначені в клопотанні, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; не відлучатися цілодобово із будинку за місцем проживання, за винятком необхідності отримання медичної допомоги, необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, без дозволу прокурора або суду.

Також, враховуючи наявність доведеного такого ризику як можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язок, передбачений п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, який полягає в утриманні від спілкування зі свідками та потерпілими у зазначеному кримінальному провадженні

Такі обов`язки за своїм характером не є занадто обтяжливими для ОСОБА_4 . Про інше стороною захисту не зазначено.

Керуючись статтями 176-198, 309, 369-372, 376, 532 КПК, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 3 ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити частково.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, за винятком необхідності отримання медичної допомоги, необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 25 травня 2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із квартири за адресою: АДРЕСА_2 , з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин, за винятком необхідності отримання медичної допомоги, необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, без дозволу прокурора або суду;

утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у зазначеному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 25 травня 2024 року включно.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Копію ухвали направити відповідному органу Національної поліції.

Органу Національної поліції негайно поставити на облік ОСОБА_4 , щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про що невідкладно повідомити Ладижинський міський суд Вінницької області.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на ВП № 3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області та на процесуального прокурора в кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя