Справа № 459/1189/18
Провадження № 1-кп/459/25/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м.Червонограді кримінальне провадження № 0000189 від 24.01.2018 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Червонограда, Львівської області, українця, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

29.12.2023 Камянка-Бузьким районним судом Львівської області за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК до 4 років 6 місяців, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 24 січня 2018 року близько 10.20 год., шляхом підбору ключа проник у приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав жіночий годинник марки «Gucci» вартістю 43050 грн. та в`язку ключів, що знаходились на меблевій гарнітурі у вітальній кімнаті. Знаходячись в даній квартирі, був виявлений потерпілим ОСОБА_6 .. Після чого, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, обвинувачений, утримуючи викрадене. намагався втекти із викраденим, однак був затриманий потерпілим ОСОБА_6 на сходовій клітці між 3 та 4 поверхом вказаного будинку, та з причин, що не залежали від його волі не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений вину свою у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав. Пояснив, що в цей день 24.01.2018 він прийшов до свого знайомого, який живе у вказаному будинку забрати речі, чекав його співмешканку, щоб та відчинила двері і курив на сходовій клітці. В цей час вийшов потерпілий. Він зробив йому зауваження і між ними виникла суперечка, яка переросла у шарпанину та бійку на сходах. Потім вийшов сусід, який на вимогу потерпілого викликав поліцію. Приїхали працівники служби охорони, а потім слідчо-оперативна група, і його затримали. Слідчий оглянув його кишені. Через деякий час у присутності понятих провели його огляд та із кишені вилучили годинник, ключі, відмички та рукавиці. Цих речей у нього не було. Вважає, що їх підкинули працівники поліції. В подальшому його доставили у відділ, де склали протокол затримання. Також вказав, що на його думку потерпілий його обмовив.

Не зважаючи на не визнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненому повністю підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в суді пояснив, що 24 січня 2018 року близько 09.30 год. він вийшов з дому зняти гроші в банкоматі, заїхав до матері, після чого повертався додому. Коли піднявся на сходову клітку, то помітив привідкриті двері своєї квартири. Зайшов туди. В приміщенні квартири був обвинувачений, який кинувся на нього і намагався втекти. Між ними зав`язалась бійка. Він зупинив його на сходовій клітці і тримав, поки не приїхали працівники охорони і поліції. Під час огляду у присутності понятих з кишені обвинуваченого дістали годинник «Gucci», подарований дружині її сестрою та ключі, які були викрадені з квартири. В подальшому годинник їм було повернуто і його відіслали сестрі в Японію. Крім того було вилучено слідчим квитанції з ломбарду, банківські картки, посвідчення водія, техпаспорт, відмички та фольгу.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є сусідом потерпілого. 24 січня 2018 року близько 10.30 год. він почув шум на сходовій клітці, а коли відчинив двері, то побачив, як потерпілий шарпається із обвинуваченим, потерпілий сказав, що затримав злодія і просив викликати поліцію. В подальшому під час огляду обвинуваченого працівники поліції виявили в нього у кишенях годинник, відмички, рукавички, ключі, документи та квитанції з ломбарду. Усе відбувалось у присутності свідків та фіксувалось на відео. Також оглядали квартиру потерпілого. Він був присутній при цьому та підписав протокол огляду.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що він працював на той час в державній службі охорони і виїжджав на місце події 24 січня 2018 року близько 10.30 год. по АДРЕСА_4 . Їм повідомили, що невідома особа проникла у квартиру. На місці він виявив потерпілого і обвинуваченого. Вони дочекались слідчо-оперативну групу, яка проводила усі слідчі дії. Він був присутній під час проведення огляду обвинуваченого, в ході якого виявили годинник і речі, склали протокол.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 24 січня 2018 року він був понятим під час проведення слідчої дії у приміщенні кабінету слідчого, під час якої проводився огляд речей, які було вилучено в обвинуваченого. Серед них були годинник, ключі, відмички, рукавиці і банківські карточки.

Свідок ОСОБА_10 дав суду аналогічні пояснення.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що працює в поліції охорони. Він разом із ОСОБА_12 виїжджав на місце події 24 січня 2018 року за повідомленням з відділу поліції. Їм повідомили, що у квартирі є злодій. На сходовій площадці між 3 та 4 поверхами під`їзду №3 будинку АДРЕСА_4 були потерпілий і обвинувачений. Потім приїхала слідчо-оперативна група, яка проводила слідчі дії. Слідчим був проведений огляд місця події, під час якого виявили в обвинуваченого викрадені речі та знаряддя злочину.

З заяви про вчинення злочину від 24.01.2018 встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 24 січня 2018 року звернувся до Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області із заявою, у якій вказав, що невідома особа проникла у його квартиру та намагалась викрасти звідти належне йому майно (а.с.95).

Заявою від 24.01.2018 стверджується, що потерпілий ОСОБА_6 надав згоду працівникам поліції на проведення огляду місця події у його квартирі АДРЕСА_3 (а.с.96).

З протоколу огляду місця події від 24.01.2018 року встановлено, що місцем події була квартира потерпілого ОСОБА_6 по АДРЕСА_5 та сходова клітка між 3 та 4 поверхом вище вказаного будинку, в ході якого було виявлено годинник марки «Gucci», в`язку із двох ключів, матерчаті рукавиці, чохол чорного кольору, 3 банківські картки, посвідчення водія, 7 квитанцій з ломбарду, ліхтарик, 4 відмички та 2 магнітних ключа (а.с.97-98).

З протоколів обшуку від 24.01.2018 встановлено, що у присутності двох понятих було проведено обшуки за місцем проживання обвинуваченого у квартирі АДРЕСА_6 та в автомобілі марки Гранд Чероккі (а.с.81-83, 85-87)

З постанови про визнання речовим доказом та прилучення до кримінального провадження від 24.01.2018 встановлено, що годинник марки «Gucci» та в`язку із двох ключів передано на зберігання потерпілому, що підтверджується розпискою (а.с.102), а пару рукавиць, чохол чорного кольору, 3 банківські картки, 3 картки на знижку, посвідчення водія, 7 квитанцій з ломбарду, ліхтарик, набір металевих інструментів з 4 штук та 2 металевих ключа поміщено в архів зберігання речових доказів. (а.с.100).

З протоколу огляду речових доказів від 24.01.2018 встановлено, що слідчим у присутності двох понятих було оглянуто вилучені речові докази:

- пара рукавиць сірого кольору з пухирцями на робочій поверхні білого кольору, чохол чорного кольору, в якому знаходяться пластикові картки ОСОБА_13 , ПриватБанк 2 шт, Фокстрот клуб, Брсм Плюс Левел, таксофонна картки НОМЕР_1 ТС, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_14 , два магнітні ключі, ліхтарик чорного кольору, в`язка ключів, 3 ключі циліндричного типу, жіночий годинник марки «Gucci» з браслетом жовтого кольору, набір металевих елементів 4 шт, схожий на відмички ключів (а.с.101).

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.01.2018 встановлено, що обвинувачений був затриманий 24 січня 2018 року о 10.40 год. на сходовій площадці між 3 та 4 поверхами під`їзду №3 будинку АДРЕСА_4 відповідно до ст.ст.40,104,131,132,208-211,213 КПК України як особу, підозрювану у вчиненні замаху на викрадення майна із квартири АДРЕСА_3 (а.с.103-104).

Стороною захисту було подано клопотання про визнання недопустимим доказу: протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.01.2018, оскільки він складений 24.01.2018 о 12.30 год. у Червоноградському РВП ГУНП у Львівській області, а затримання обвинувачений відбулось о 09.30 год., у ньому не вказано усіх працівників поліції, які були на місці події під час затримання обвинуваченого, та останньому не було роз`яснено процесуальних прав під час затримання.

Також сторона захисту просила визнати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 24.01.2018 сходової клітки між 3 та 4 поверхами під`їзду №3 будинку АДРЕСА_4 . Даний протокол складений з численними процесуальними порушеннями.

Зокрема на відеозаписі до даного протоколу видно, що обвинувачений перебував під час даної слідчої дії в кайданках, хоч на той час не було складено протокол про його затримання.

Під час огляду місця події було проведено особистий обшук обвинуваченого без складання відповідного протоколу, що підтвердили свідки і потерпілі.

У вступній частині протоколу такий склав слідчий Червоноградського ВП ГУНПУ у Львівській області ОСОБА_15 , огляд проводився за участю потерпілого ОСОБА_16 , понятих ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , спеціаліста ОСОБА_18 . В кінці протоколу, у графі для підпису та над прізвищем « ОСОБА_19 » від руки дописано « ОСОБА_20 ». Тому, на думку сторони захисту, є сумніви у повноваженнях слідчого який проводив огляд місця події.

Судом встановлено, що слідчий ОСОБА_21 був в групі, яка виїжджала на місце події. Однак слідчу дію проводив слідчий ОСОБА_22 , яким і підписано протокол.

З оглянутого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 24.01.2018 встановлено, що місцем події була квартира потерпілого ОСОБА_6 по АДРЕСА_5 та сходова площадка між 3 та 4 поверхом вище вказаного будинку, в ході якого було виявлено та вилучено годинник марки «Gucci», в`язку із двох ключів, пару рукавиць, чохол чорного кольору, банківські картки, посвідчення водія, квитанції з ломбарду, ліхтарик, набір металевих інструментів з 4 штук та металеві ключі (а.с.97-98). У даному протоколі зазначено годину 10.50год.

З протоколу затримання (а.с.103 т.1) встановлено, що такий складено о 12.30 год.. Однак у тексті вказано, що ОСОБА_23 був затриманий о 10.40 год. 24.08.2018,. Підставами затримання вказано: якщо особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Аналізуючи дані протоколи, суд не вбачає підстав для визнання таких недопустимими доказами. ОСОБА_23 був затриманий на місці події на підставі ч.4 ст.208 КПК України після вчинення та невідкладно у його присутності було проведено огляд місця події. Протокол затримання ОСОБА_23 було складено у Червоноградському ВП ГУНП у Львівській області уповноваженим слідчим відповідно до вимог КПК.

Також захист вказав, що не збігається перелік речей, які були оглянуті та які були вилучені з місця події. Зазначив, що у сторони обвинувачення зникли речові докази, а саме: годинник, чотири відмички, тряпчасті рукавички. Прокурор в судовому засіданні відмовився від їх дослідження. Предмет посягання - годинник марки «Гуччі», згідно матеріалів справи переданий на зберігання потерпілому постановою прокурора ОСОБА_3 від 25.01.2018, про що свідчить відповідна розписка потерпілого ОСОБА_24 від 25.01.2018. Разом з тим, з показів потерпілого, даних в судовому засіданні, годинник був переданий його дружиною своїй сестрі в Японію. Проте такі покази потерпілого слід оцінювати критично, так як згідно постанови прокурора «про скасування постанови про визнання речовими доказами» годинник разом із в?язкою ключів 25.01.2018 був переданий на відповідальне зберігання потерпілому. Проте потерпілий в своїх показах в судовому засіданні 14.05.2018 заначив, що годинник нібито був йому повернутий в квітні 2018 року. Крім цього, передача речового доказу на зберігання передбачає обов?язок особи зберігати доказ до завершення розгляду справи, проте цього дотримано не було.

Вказаний речовий доказ був вилучений та оглянути слідчим в порядку, визначеному КПК України. Суд вважає, що незабезпечення збереження речового доказу з боку потерпілого, якому він був переданий на відповідальне зберігання, не свідчить про його відсутність та недопустимість його як доказу, та процесуальних документів, які були складені під час його огляду. Так, вилучений на місці події годинник був оглянутий та описаний слідчим, та є в фототаблиці.

Як передбачено у ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий може проводити огляд речей. Лише огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи та потребує судового рішення.

Крім того зазначені слідчі дії стороною захисту не оскаржувались у встановленому законом порядку.

Щодо строків досудового розслідування, то згідно повідомлення слідчого таке завершено 23.04.2018 та направлено вимогу стороні захисту про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч.5 ст.219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування

Зазначене свідчить про те, що досудове розслідування по даному провадження було завершене у строки, визначені ст.219 КПК України.

Крім того сторона захисту вважає недопустимим доказом у справі копію розписки від імені ОСОБА_23 від 04.04.2018 року (а.с.75/93) про отримання речових доказів, згідно якої обвинуваченому було передано: - Автомобіль «Джип Гранд Чирокі» р.н. НОМЕР_2 ; - Техпаспорт на автомобіль; Страхівка; -Ключі від автомоблія; -Посвідчення водія; - Три банківські картки; - Картка на знижку « ОСОБА_25 », «Бром Плюс», «Левел»; - 7 квитанцій з ломбарду; - Телефонна картка; - Ліхтарик чорного кольору; - Чорний чохол. У вказаній розписці підпис візуально не схожий на підпис ОСОБА_23 , і оригіналу такого документу немає у справі.

Зазначений документ не давався стороною обвинувачення як доказ вини обвинуваченого, не має доказового значення по справі, та не приймається до уваги судом.

Також захист звернув увагу на те, що стороною обвинувачення не долучено постанови про створення групи слідчих, про доручення проведення досудового розслідування, згідно даних реєстру матеріалів досудового розслідування такі постанови не виносились, тому вважають, що досудове розслідування здійснювалось не уповноваженими на те особами.

Згідно ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

2. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

3. Недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

4. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

А відтак, жодна норма вищевказаної статті, в ситуації, коли до матеріалів кримінального провадження не долучено наявну постанову про призначення прокурора, не порушена, а тому не може бути підставою для визнання усіх доказів недопустимими.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 08.10.2019 у справі №639/8329/14-к.

Зокрема, Верховний Суд України дійшов до висновку, що вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.11.2019 у справі №236/863/17 та постанові Верховного Суду України від 19.05.2020 у справі №490/10025/17.

Також слід звернути увагу на висновки викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.02.2022 у справі №477/426/17.

З мотивів суду вбачається, що процесуальне рішення про призначення групи слідчих, старшого слідчої групи, зміну групи слідчих чи об`єднання матеріалів досудових розслідувань не є самостійним доказом у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальні ж документи, які стали підставою для здійснення досудового розслідування уповноваженими особами, не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних відповідними суб`єктами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

Зокрема, в рішенні суду викладено наступний висновок: Постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами.

Аналізуючи вказані висновки суду слід розуміти, що постанова про призначення слідчого чи групи слідчих не є письмовим доказом, тобто документами у розумінні частини другої статті 99 КПК України, а також така може бути долучена та оголошена під час судового розгляду.

Крім того, сторона захисту заявила про сумніви у існуванні такої постанови на стадії судових дебатів. У зв`язку із чим було поновлено судове слідство та прокурором була долучена така постанова та витяг з ЄРДР.

Сторона захисту посилалась на те, що процесуальні дії, зокрема обшук автомобіля, проводився слідчим Ядушинським, який не був призначений в групі слідчих для проведення досудового розслідування, що свідчить про вчинення зазначених дій неуповноваженими на те особою.

Прокурором в ході розгляду справи долучено до матеріалів кримінального провадження витяг з реєстру досудового розслідування від 24.01.2018,в якому зазначено орган досудового розслідування та уповноважені слідчі Муха, Ядушинський, ОСОБА_26 . Крім того, вказаний слідчий ОСОБА_21 був у складі слідчої оперативної групи, яка здійснювала огляд місця події та проводила первинні процесуальні дії. Тому, на думку проведення зазначених слідчих та процесуальних дій, не є істотним порушенням вимог КПК, які б привели до порушення прав та свобод обвинуваченого.

Крім того, 16.05.2024 захисник обвинуваченого подав суду клопотання про визнання недопустимим доказом по справі ухвалу слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 25.01.2018 про узаконення огляду місця події від 24.01.2018, а саме квартири АДРЕСА_7 .

Однак, виходячи з положень статей 84, 91, 93 КПК України, ухвали слідчого судді не є доказами в кримінальному провадженні, а процесуальними засобами, за допомогою яких сторона обвинувачення збирає докази у порядку, передбаченому КПК України.

Тому суд визнає усі вище перелічені оспорювані докази допустимими і належними, так як судом встановлено, що такі отримані належним суб`єктом отримання доказів, із законного процесуального джерела доказів, у належному процесуальному порядку отримання доказів, із належною фіксацією ходу і результатів слідчих дій відповідно до вимог ст. 86 КПК України. Вказані стороною захисту обставини не є суттєвими порушеннями, та не тягнуть за собою очевидної їх недопустимості.

Пояснення обвинуваченого в тій частині, що він не вчиняв викрадення майна потерпілого, суд не приймає до уваги, так як вони об`єктивно спростовуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показами потерпілого, згідно із якими останній пояснив, що виявив обвинуваченого у своїй квартирі безпосередньо під час вчинення злочину, затримав його. Підстав вважати, що потерпілий обмовляє обвинуваченого, в суду немає. Крім того дані обставини також підтверджуються протоколами огляду місця події та речових доказів.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи наведені вище докази в їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Вина обвинуваченого у тому, що він вчинив незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.3 ст.15 ч.1 ст.186 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_23 судом не встановлено.

Разом з тим суд враховує і особу обвинуваченого, що раніше судимий, є людиною молодого віку, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Згідно із ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З врахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження учинення нових злочинів можливе лише при призначенні покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_23 засуджений вироком Камянка-Бузьким районним судом Львівської області від 29.12.2023 за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, злочин по даному провадженні вчинив до постановлення вироку від 29.12.2023, покарання за який належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок підлягає виконанню самостійно.

Керуючи ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним за ч.3 ст.15 ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Вирок Камянка-Бузького районного суду Львівської областівід 29.12.2023 виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання рахувати з часу фактичного затримання.

Речові докази по справі, що є письмовими документами та цифровими дисками, відповідно до ст.100 КПК України залишити при матеріалах кримінального провадження.

Арешти накладені на речові докази скасувати, та повернути законним володільцям.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1