Справа №295/8080/24
УХВАЛА

щодо накладення арешту

10.06.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, подане дізнавачем Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000715 від 22.05.2024,-

в с т а н о в и в :

І. Суть клопотання

06.06.2024 дізнавач, за погодженням з прокурором, на виконання вимог ухвали слідчого судді про повернення клопотання для усунення недоліків, звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на речі, вилучені 22.05.2024 в ході затримання ОСОБА_5 .

Дізнавач в клопотанні вказує, що 22.05.2024 близько 18:04 год за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції під час поверхневої перевірки ОСОБА_5 було виявлено речовину, зовні схожу на наркотичну.

22.05.2024 Житомирським РУП ГУНП в Житомирській області за даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000715 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В ході затримання ОСОБА_5 22.05.2024 під час поверхневої перевірки в нього працівниками поліції було вилучено паперовий згорток з невідомою речовиною зеленого кольору та мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі чорного кольору, які постановою дізнавача від 22.05.2024 визнані речовим доказом в кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на майно, дізнавач посилається на необхідність збереження речових доказів в даному кримінальному провадженні.

ІІ Процедура та позиції сторін

Дізнавач ОСОБА_3 направив клопотання про розгляд справи без його участі.

Неприбуття дізнавача в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання з огляду на приписи ч. 1 ст. 172 КПК України.

Відповідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

ІІІ Кримінально-процесуальне законодавство

Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000715 від 22.05.2024за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

22.05.2024 в ході затримання ОСОБА_5 під час поверхневої перевірки в нього виявлено та вилучено паперовий згорток з невідомою речовиною зеленого кольору та мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі чорного кольору, що підтверджується змістом протоколу затримання особи, яка вчинила кримінальний проступок.

Постановою дізнавача ОСОБА_3 вказані речі визнані речовими доказами в кримінальному провадженні №0000715.

Враховуючи обставини кримінального провадження, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку, що вказані у клопотанні речі можуть бути предметом кримінального правопорушення, речами, які можуть бути вилучені з обігу, а тому існує потреба в забезпеченні їх збереження, тобто підтверджені підстави, передбачені ст.ст. 170, 171, 173 КПК України, для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході затримання 22.05.2024 у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: паперовий згорток з невідомою речовиною зеленого кольору та мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі чорного кольору.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її складення.

Слідчий суддя ОСОБА_1