Номер провадження: 11-сс/813/369/24
Справа № 946/347/24 1-кс/946/157/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2024 року,

встановив:

оскарженою ухвалою відмовлено в задоволенні скарг ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області та прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303 КПК України, за її заявами від 15.01.2024 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції. Апелянт стверджує, що слідчий суддя безпідставно відмовив в задоволенні її скарги. Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст ухвали слідчого судді було оголошено 05.02.2024 року.

Враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності прокурора та ОСОБА_5 , які будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду, до суду не з`явилися, клопотань про відкладення не подавали. При цьому, прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_6 подала заяву про проведення судового засідання без участі прокурора.

Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права учасників провадження на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги вказану неявку учасників провадження, колегія суддів оцінює таку позицію, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Щодо клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно матеріалів судового провадження та оскарженої ухвали вбачається, що заявниця ОСОБА_5 участі в судовому засіданні місцевого суду не приймала. В матеріалах судової справи міститься супровідний лист про направлення копії ухвали слідчого судді від 30.01.2024 року (повний текст якої було проголошено 05.02.2024 року) на електронну та поштову адреси ОСОБА_5 , однак підтвердження про отримання адресатом відсутнє.

09.02.2024 року, через систему «Електронний суд», ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, яка цього ж дня була зареєстрована апеляційним судом.

Враховуючи встановлені колегією суддів обставини, з метою забезпечення права ОСОБА_5 на доступ до суду, суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження.

Перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо незаконності ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Так, п.1 ч.1 ст.303 КПК передбачає можливість оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч.1 ст.304 КПК).

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК).

З оскарженої ухвали та матеріалів судової справи вбачається, що 17.01.2024 року ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за її заявою від 15.01.2024 року.

У вказаній скарзі ОСОБА_5 просила зобов`язати уповноваженого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області внести до ЄРДР відповідні відомості за її заявою від 15.01.2024 року щодо вчинення посадовими особами правоохоронних органів, з використанням підроблених документів на ім`я ОСОБА_7 на пором «Кислицький», кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 201, 201-1, 201-2, 201-3, 201-4, 307, 255, 255-1, 255-2, 109, 100, 110-2, 111, 111-1, 111-2 КК України, та надати їй копію витягу з ЄРДР (справа №946/347/24).

Цього ж дня, тобто 17.01.2024 року, ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність прокурора, стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 15.01.2024 року.

У вказаній скарзі ОСОБА_5 просила зобов`язати уповноваженого прокурора Ізмаїльської прокуратури Одеської області внести відповідні відомості до ЄРДР за її заявою від 15.01.2024 року щодо вчинення посадовими особами правоохоронних органів кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 201, 201-1, 201-2, 201-3, 201-4, 307, 255, 255-1, 255-2, 109, 100, 110-2, 111, 111-1, 111-2 КК України, з використанням підроблених документів на ім`я ОСОБА_7 на пором «Кислицький» та надати їй копію витягу з ЄРДР (справа №946/381/24).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.01.2024 року скарги ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області та прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області об`єднано в одне провадження, присвоєно єдиний унікальний номер №946/347/24 (провадження № 1-кс/946/157/24).

Зі змісту скарг вбачається, що ОСОБА_5 оскаржує бездіяльність слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської областіщодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявами від 15.01.2024 року про скоєння ряду злочинів.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов вірного висновку стосовно того, що із скарг ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого та прокурора не вбачається обставин, які могли б свідчити про вчинення відповідних кримінальних правопорушень, в розумінні ч.1 ст.11 КК України, за тими складами кримінальних правопорушень, щодо наявності складів яких зазначалось у заявах ОСОБА_5 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що заявниця ОСОБА_5 у судове засідання місцевого суду для розгляду її скарг на бездіяльність слідчого та прокурора не з`явилася, додаткових пояснень щодо тверджень, викладених в її заявах слідчому судді не надала.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя в межах доводів щодо певних обставин, які відображені у скаргах ОСОБА_5 , повно і об`єктивно дослідив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарг.

Колегія суддів звертає увагу, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 висновків слідчого судді не спростовують, оскільки з огляду на їх лаконічність, фактично зводяться лише до констатування існування незгоди заявниці з прийнятим слідчим суддею рішенням.

Апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарг ОСОБА_5 відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду викладеній в постанові від 30 січня 2019 року (справа №818/1526/18), відповідно до якого - у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За наведених обставин, за результатами перевірки оскарженої ухвали слідчого судді, колегією суддів встановлено, що доводи апелянта про існування факту незаконної бездіяльності слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області щодо невнесення відомостей до ЄРДР, за заявами ОСОБА_5 від 15.01.2024 року, є необґрунтованими та безпідставними.

Слідчим суддею не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 9, 303, 306, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та поновити строк на оскарження.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.01.2024 року, якою відмовлено в задоволенні скарг ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Ізмаїльського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області та прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявами від 15.01.2024 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4