АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №491/282/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей Ананьївської міської ради ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьїв Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000057, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 лютого 2024 року, за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, учня 9-го класу Липецького ліцею Подільської міської ради Подільського району Одеської області, раніше не судимого, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 09 серпня 2023 року органом 5136, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, учня 11-А класу Комунальної установи «Гандрабурівський ліцей Ананьївської міської ради Подільського району Одеської області», раніше не судимого, паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 04 лютого 2022 року органом 5123, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2024 близько 23 години 00 хвилин, у період воєнного стану, який введено на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 та продовженого відповідно до Указів Президента України №133/2022 від 14.03.2022 (затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ), №259/2022 від 18.04.2022 (затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ), №341/2022 від 17.05.2022 (затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ), №573/2022 від 12.08.2022 (затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ), №757/2022 від 07.11.2022 (затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ), №58/2023 від 06.02.2023 (затвердженого Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ), №254/2023 від 01.05.2023 (затвердженого Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ), №451/2023 від 26.07.2023 (затвердженого Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ), № 734/2023 від 06.11.2023 (затвердженого Законом України 08.11.2023 № 3429-ІХ, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , переслідуючи раптово виниклий протиправний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, задля власного збагачення, перебуваючи біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_10 , вирішив вчинити крадіжку майна при наступних обставинах: в цей же день та час, ОСОБА_4 умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та що його дії залишаються ніким не помічені, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через незачинені на запірні пристрої вхідні ворота, проникли на огороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 та підійшовши до транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «21063» державний номерний знак « НОМЕР_5 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_11 , але фактично перебуває у власності ОСОБА_10 , де ОСОБА_6 перебуваючи на певній відстані один від одного, спостерігаючи, підстраховував ОСОБА_4 на випадок непередбаченої появи будь-якої особи, а останній застосувавши силу, рукою відчинив пасажирські двері, які були незачинені на замок та проник до салону вказаного автомобіля, з якого умисно, таємно, руками демонтував та викрав належну потерпілому ОСОБА_10 автомобільну магнітолу марки «CDX» моделі «GT2021», вартістю 375 гривень 60 копійок. Після викрадення ОСОБА_4 залишив територію домоволодіння ОСОБА_10 , а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 375 гривень 60 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

01 січня 2024 близько 23 години 00 хвилин, у період воєнного стану, який введено на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 та продовженого відповідно до Указів Президента України №133/2022 від 14.03.2022 (затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ), №259/2022 від 18.04.2022 (затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ), №341/2022 від 17.05.2022 (затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ), №573/2022 від 12.08.2022 (затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ), №757/2022 від 07.11.2022 (затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ), №58/2023 від 06.02.2023 (затвердженого Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ), №254/2023 від 01.05.2023 (затвердженого Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ), №451/2023 від 26.07.2023 (затвердженого Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ), № 734/2023 від 06.11.2023 (затвердженого Законом України 08.11.2023 № 3429-ІХ, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , переслідуючи раптово виниклий протиправний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, задля власного збагачення, перебуваючи біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_10 , вирішив вчинили крадіжку майна при наступних обставинах: в цей же день та час, ОСОБА_6 умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та що їхні дії залишаються ніким не помічені, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на їх переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через незачинені на запірні пристрої вхідні ворота, проникли на огороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 та підійшовши до транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «21063» державний номерний знак « НОМЕР_5 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_11 , але фактично перебуває у власності ОСОБА_10 , де ОСОБА_6 перебуваючи на певній відстані один від одного, спостерігаючи, підстраховував ОСОБА_4 на випадок непередбаченої появи будь-якої особи, а останній застосувавши силу, рукою відчинив пасажирські двері, які були незачинені на замок та проник до салону вказаного автомобіля, з якого умисно, таємно, руками демонтував та викрав належну потерпілому ОСОБА_10 автомобільну магнітолу марки «CDX» моделі «GT2021», вартістю 375 гривень 60 копійок. Після викрадення ОСОБА_6 залишив територію домоволодіння ОСОБА_10 , а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 375 гривень 60 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

17.01.2024 близько 22 години 00 хвилин, у період воєнного стану, який введено на території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 та продовженого відповідно до Указів Президента України №133/2022 від 14.03.2022 (затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ), №259/2022 від 18.04.2022 (затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ), №341/2022 від 17.05.2022 (затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ), №573/2022 від 12.08.2022 (затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ), №757/2022 від 07.11.2022 (затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ), №58/2023 від 06.02.2023 (затвердженого Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ), №254/2023 від 01.05.2023 (затвердженого Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ), №451/2023 від 26.07.2023 (затвердженого Законом України від 27.07.2023 №3275-ІХ), № 734/2023 від 06.11.2023 (затвердженого Законом України 08.11.2023 № 3429-ІХ, ОСОБА_6 , переслідуючи раптово виниклий протиправний умисел та корисливий мотив, направлений на таємне викрадення чужого майна, задля власного збагачення, перебуваючи біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_12 , вирішив вчинити крадіжку майна при наступних обставинах: в цей же день та час, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, переконавшись у відсутності сторонніх осіб та що його дії залишаються ніким не помічені, діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через незачинені на запірні пристрої вхідні ворота, проник на огороджену територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 та підійшовши до транспортного засобу марки «ВАЗ» моделі «2106» державний номерний знак « НОМЕР_6 », який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, належить ОСОБА_13 , але фактично перебуває у власності ОСОБА_12 , в якому, застосувавши силу, рукою відчинив пасажирські двері, які були незачинені на замок та проник до салону вказаного автомобіля, з якого умисно, таємно, руками демонтував та викрав належну потерпілому ОСОБА_12 автомобільну магнітолу марки «Pioneer» моделі «8506 ВТ», вартістю 749 гривень 00 копійок.

Після викрадення ОСОБА_6 залишив територію домоволодіння ОСОБА_12 , а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 749 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_14 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Потерпілий ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, проте надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив судовий розгляд справи провести без його участі. Обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України підтримує в повному обсязі, шкода йому відшкодована в повному обсязі, цивільний позов відсутній. Просить суд покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 призначити на розсуд суду та суворо не карати, надати їм шанс на виправлення.

Потерпілий ОСОБА_12 у судове засідання не з`явився, проте надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив судовий розгляд справи провести без його участі. Обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України підтримує в повному обсязі, шкода йому відшкодована в повному обсязі, цивільний позов відсутній. Просить суд покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 призначити на розсуд суду та суворо не карати, надати їм шанс на виправлення.

Суд бере до уваги, що у відповідності до положень ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.325 КПК України якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду. Суд має право накласти грошове стягнення на потерпілого у випадках та порядку, передбачених главою 12 цього Кодексу.

При цьому, прокурор, обвинувачені, їх законні представники та захисник, представник служби у справах дітей Ананьївської міської ради не заперечували проти проведення судового розгляду за відсутності потерпілих.

Після оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта, судом було встановлено особи обвинувачених та роз`яснено їм суть обвинувачення, постановлено питання обвинуваченим про те, чи зрозуміле їм обвинувачення, чи визнають вони себе винними і чи бажають давати показання.

На зазначене питання обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повідомили, що обвинувачення їм зрозуміле, свою вину вони визнають повністю та бажають давати суду показання.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо визначення обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядку їх дослідження.

Прокурор зазначила, що враховуючи повне визнання обвинуваченими своєї вини, добровільності позиції обвинувачених, відсутності сумнівів у тому, що обвинувачені розуміють суть обвинувачення та не оспорюють фактичні обставини справи, що підтверджується їх показанням, наданими у судовому засіданні, вона вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитами обвинувачених та їх законних представників, а також дослідженням доказів, що характеризують особи обвинувачених, а також підтверджують процесуальні витрати. Також прокурор вважала за доцільне оголосити в судовому засіданні складені органом пробації досудові доповіді відносно обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , їхні законні представники та захисник, а також представник служби у справах дітей Ананьївської міської ради з запропонованим прокурором обсягом та порядком дослідження доказів погодились.

Судом у відповідності до положень ч.3 ст.349 КПК України було з`ясовано, чи правильно розуміють учасники процесу зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, прокурор та обвинувачені, їхні законні представники та захисник, а також представник служби у справах дітей Ананьївської міської ради зазначили, що їм зрозуміло зміст обставин, які ніким не оспорюються, та дослідження доказів щодо яких просить визнати недоцільним прокурор, їхня позиція є добровільною, та їм зрозуміло, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд заслухавши думку учасників процесу, з урахуванням положень частин 2 та 3 статті 349 КПК України на місці постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та встановлення запропонованого прокурором порядку дослідження доказів, а саме: допит обвинувачених, дослідження доказів, що характеризують особи обвинувачених та підтверджують процесуальні витрати, а також вивчення досудових доповідей, наданих органом пробації, а також вирішення питання щодо речових доказів в порядку ст.100 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що вони з ОСОБА_6 взимку вночі зайшли на подвір`я ОСОБА_10 , ОСОБА_4 відкрив двері в автомобілі, руками демонтував авто-магнітолу, яку потім забрав собі додому. Також додав, що коли він викрадав авто-магнітолу, то ОСОБА_6 залишився на деякій відстані, щоб спостерігати з обстановкою. Бажання виникло раптово. Крадіжку вчинив перший і останній раз, повністю визнає свою провину, щиро розкаюється, більше такого не повториться.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що 01 січня 2024 року близько 22 години 30 хвилин 23 години 00 хвилин вони з ОСОБА_4 йшли в пошуках бензину для мопеду. Вони зайшли на подвір`я до ОСОБА_10 , побачили автомобіль і раптово виникло бажання викрасти авто-магнітолу. 17 січня 2024 року близько 23 години 00 хвилин він сам проходив повз подвір`я ОСОБА_12 та в нього виникло бажання викрасти магнітолу з його автомобіля, для чого він зайшов на подвір`я через ворота, машина була відкрита. Проник до автомобіля та забрав авто-магнітолу, яку сховав у занедбаній будівлі. Мав бажання її продати та заробити гроші, щоб відремонтувати мотоцикл. Вину визнає повністю, щиро розкаюється, більше такого не повториться.

Допитана в судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_4 його мати ОСОБА_5 пояснила, що вона приділятиме більше часу для виховання та контролю за поведінкою сина. На даний час обмежений час його дозвілля, контролює його місце та час перебування. На момент скоєння злочину він перебував у бабусі.

Допитана в судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_6 його мати ОСОБА_7 пояснила, що вони з батьком ОСОБА_6 вжили заходів щодо більш сильного контролю за його поведінкою. Контролюють його дозвілля, проводять бесіди виховного характеру.

Після допиту обвинувачених та їх законних представників прокурором було оголошено та надано для долучення до матеріалів справи докази, які характеризують обвинувачених, а також підтверджують процесуальні витрати та речові докази, а саме:

-вимогу про судимість від 26 лютого 2024 року на ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_4 раніше не судимий;

-лист комунального некомерційного підприємства «Центральна районна лікарня Подільського району Куяльницької сільської ради» №119 від 28 лютого 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває;

-характеристику, видану виконавчим комітетом Подільської міської ради Подільського району Одеської області за №05-1-159/132/С/ від 01 березня 2024 року, відповідно до якої ОСОБА_4 за місцем мешкання характеризується задовільно. До складу його сім`ї входять: мати ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , брати ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

-акт обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_4 від 04 березня 2024 року, згідно якого умови проживання сім`ї ОСОБА_4 задовільні;

-довідка Липецького ліцею Подільської міської ради Подільського району Одеської області №105 від 04 березня 2024 року, згідно якого ОСОБА_4 навчається у 9-Б класі Липецького ліцею Подільської міської ради Подільського району Одеської області;

-характеристику Липецького ліцею Подільської міської ради Подільського району Одеської області на ОСОБА_4 , згідно якої за місцем навчання ОСОБА_4 характеризується позитивно;

-вимогу про судимість від 26 лютого 2024 року на ОСОБА_6 , відповідно до якої ОСОБА_6 раніше не судимий;

-лист комунального некомерційного підприємства «Ананьївська багатопрофільна міська лікарня Ананьївської міської ради» №72 від 29 лютого 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває;

-лист Комунальної установи «Гандрабурівський ліцей Ананьївської міської ради» №87 від 05 березня 2024 року, згідно якого ОСОБА_6 31 серпня 2017 року було зараховано до 5-А класу. Класним керівником призначено ОСОБА_20 ;

-характеристику Комунальної установи «Гандрабурівський ліцей Ананьївської міської ради» №86 від 05 березня 2024 року на ОСОБА_6 , згідно якої за місцем навчання ОСОБА_6 характеризується задовільно;

-довідку про склад сім`ї, видану Ананьївською міською радою 04 березня 2024 року за №167, згідно якої до складу сім`ї ОСОБА_6 входять: мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батько ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-актом обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_6 №169 від 04 березня 2024 року, згідно якого умови проживання сім`ї ОСОБА_6 задовільні;

-постанову слідчого СВ ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 21 лютого 2024 року про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання;

-квитанцію №7 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №0000057 від 09 лютого 2024 року;

-копію ухвали слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 23 лютого 2024 року про накладення арешту на майно, а саме, на авто-магнітолу марки «Pioneer» моделі «8506ВТ», яку поміщено до сейф пакету №PSP3184851;

-постанову слідчого СВ ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 21 лютого 2024 року про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання;

-квитанцію №8 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження №0000060 від 10 лютого 2024 року;

-копію ухвали слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 23 лютого 2024 року про накладення арешту на майно, а саме, на авто-магнітолу марки «CDX» моделі «GT2021», яку поміщено до сейф пакету №PSP3184852;

-постанову прокурора Любашівської окружної прокуратури Одеської області від 13 березня 2024 року про об`єднання матеріалів досудових розслідувань №0000057 від 09 лютого 2024 року та №0000060 від 10 лютого 2024 року;

-довідку про витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 26 лютого 2024 року №СЕ-19/116-24/3140-ТВ за матеріалами кримінального провадження №0000057, відповідно до якої витрати на залучення експерта склали 1514 гривень 56 копійок;

-довідку про витрати на проведення судової товарознавчої експертизи від 27 лютого 2024 року №СЕ-19/116-24/3141-ТВ за матеріалами кримінального провадження №0000060, відповідно до якої витрати на залучення експерта склали 1514 гривень 56 копійок;

Заперечень або доповнень до зазначених доказів від учасників процесу не надходило, за їх згодою зазначені докази було долучено до матеріалів справи.

Крім того, від представника Подільського районного відділу №2 Філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області надійшли матеріали досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 із викладенням матеріалів та висновком органу пробації про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк за умови спільних зусиль неповнолітнього обвинуваченого, його сім`ї та відділу пробації за такими напрямками: проводити спільні бесіди з центрами соціальних служб та відділу пробації щодо подолання злочинності серед неповнолітніх; забезпечити надання соціальних послуг, яких потребує обвинувачений; проводити роз`яснювальні та профілактичні бесіди з неповнолітнім та його рідними.

Також, від представника Подільського районного сектору №1 Філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області надійшли матеріали досудової доповіді про обвинуваченого ОСОБА_6 із викладенням матеріалів та висновком органу пробації про те, що виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, не становитиме високої небезпеки для суспільства (в тому числі окремих осіб). Також зазначено, що для попередження скоєння повторного правопорушення з ОСОБА_6 працівниками Подільського РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області необхідно проводити соціально-виховні заходи, такі як: консультації психолога (за наявності), з метою усвідомлення життєвих цілей, розвитку комунікативних навичок, планування майбутнього життя; тренінги з метою профілактики негативних явищ (алкогольної, наркотичної залежностей, тютюнопаління) та профілактики соціально небезпечних захворювань (ІПСШ, ВІЛ/СНІД, туберкульоз, гепатити). Необхідно допомогти йому зрозуміти, що саме необхідно змінити в житті, змінити мотивацію для того, щоб він самостійно міг планувати своє майбутнє, відмовився від можливості скоєння правопорушень. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, саме продовження навчання з метою отримання професії. У випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, рекомендовано крім обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч.3 ст.76 КК України, зокрема: виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок».

Після дослідження доказів, судом було поставлено питання учасникам процесу про те, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме, чи можливо закінчити дослідження доказів та перейти до судових дебатів.

На вказане питання учасники процесу повідомили, що будь-яких доповнень досудового розгляду, заяв або клопотань вони не мають, та вважають за можливе перейти до судових дебатів.

Враховуючи викладене судом без видалення до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перехід до судових дебатів.

У судових дебатах:

Прокурор Любашівської окружної прокуратури пояснила, що під час розгляду кримінального провадження, в судовому засіданні було встановлено та доведено факт скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, просила визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, при цьому враховуючи особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. При цьому, із застосуванням положень ст.75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Також, прокурор зазначила, що під час розгляду кримінального провадження, в судовому засіданні було встановлено та доведено факт скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, просила визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, при цьому враховуючи особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначити йому покарання за ч.4 ст.185 КК України за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі. При цьому, із застосуванням положень ст.75 КК України від відбування призначеного покарання ОСОБА_6 звільнити з іспитовим строком 1 рік 3 місяці, з покладенням на ОСОБА_14 обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Також просила стягнути з обвинувачених судові витрати на проведення судових товарознавчих експертиз, а також долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в судових дебатах зазначили, що свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів вони визнають в повному обсязі. Усвідомили неправильність та протизаконність своїх вчинків, у скоєному щиро розкаюються, просять їх суворо не карати.

Захисник обвинувачених ОСОБА_8 в судових дебатах пояснила, що обвинувачені свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнали повністю, активно сприяли розкриттю злочинів, є неповнолітніми, позитивно характеризуються, раніше не судимі, цивільний позов у справі відсутній, умови за місцем їх проживання задовільні, заподіяну шкоду відшкодували в повному обсязі, а тому просить призначити їм покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Законний представник ОСОБА_4 його мати ОСОБА_5 в судових дебатах зазначила, що її син кається у вчиненому злочині, вони з батьком приймають заходи щодо недопущення з боку їхнього сина повторного вчинення злочинів.

Законний представник ОСОБА_6 його мати ОСОБА_21 в судових дебатах зазначила, що її син жалкує про вчинене. Вона буде продовжувати контролювати його поведінку.

Представник служби у справах дітей Ананьївської міської ради ОСОБА_9 в судових дебатах зазначив, що просить призначити обвинуваченим покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Також додав, що ОСОБА_6 взятий на облік служби як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах.

В останньому слові обвинувачені зазначили, що у скоєному вони розкаюються, більше такого не повториться.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду підтверджено факт скоєння ОСОБА_4 злочину, дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст.18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Частина 2 ст.22 КК України містить вичерпний перелік кримінальних правопорушень, за вчинення яких підлягають кримінальній відповідальності особи у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Так, ч.2 ст.22 КК України визначено, що особи у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років підлягають кримінальній відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.185 КК України крадіжка.

З матеріалів справи встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив 01 січня 2024 року у віці 14 (чотирнадцяти) повних років, а тому він відповідно до ч.1 ст.18 КК України є суб`єктом кримінального правопорушення, підпадає під категорію осіб, зазначених у ч.2 ст.22 КК України, а тому підлягає кримінальній відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 1 статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст.12 КК України злочином, вчиненим ОСОБА_4 , є ч.4 ст.185 КК України, який відповідно до ч.5 ст.12 КК України є тяжким злочином

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно зі ст.67 КК України, відсутні.

Судом також враховується висновок досудової доповіді, складеної Подільським районним відділом №2 Філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області, згідно якого виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк за умови спільних зусиль неповнолітнього обвинуваченого, його сім`ї та відділу пробації за такими напрямками: проводити спільні бесіди з центрами соціальних служб та відділу пробації щодо подолання злочинності серед неповнолітніх; забезпечити надання соціальних послуг, яких потребує обвинувачений; проводити роз`яснювальні та профілактичні бесіди з неповнолітнім та його рідними.

Санкцією частини 4 статті 185 КК України передбачено накладення на особу покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

При цьому, суд з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, вважає, що з метою досягнення мети кримінального покарання, визначеної статтею 50 КК України, достатнім для виправлення ОСОБА_4 буде призначення йому покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.

Частинами 1-3 ст.104 КК України передбачено, що звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі. Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Частиною 3 статті 75 КК України визначено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Частиною 3 статті 76 КК України визначено, що на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки: 1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; 2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; 5) пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; 6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

З урахуванням викладеного, покарання яке має бути призначено ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість злочину, особу винного, та інші обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.ч.1, 3 ст.76 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду підтверджено факт скоєння ОСОБА_6 злочину, дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч.1 ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Частина 2 ст.22 КК України містить вичерпний перелік кримінальних правопорушень, за вчинення яких підлягають кримінальній відповідальності особи у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років.

Так, ч.2 ст.22 КК України визначено, що особи у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років підлягають кримінальній відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.185 КК України крадіжка.

З матеріалів справи встановлено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив 01 січня 2024 року крадіжка майна з автомобіля ОСОБА_10 , та 17 січня 2024 року крадіжка майна з автомобіля ОСОБА_12 , у віці 16 (шістнадцяти) повних років, а тому він відповідно до ч.1 ст.18 КК України є суб`єктом кримінального правопорушення, а тому підлягає кримінальній відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною 1статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст.12 КК України злочинами, вчиненими ОСОБА_6 , є ч.4 ст.185 КК України, які відповідно до ч.5 ст.12 КК України є тяжкими злочинами.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно зі ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно зі ст.67 КК України, відсутні.

Судом також враховується висновок досудової доповіді, складеної Подільським районним сектором №1 Філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області, згідно якого ризик повторного вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 низький, виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, не становитиме високої небезпеки для суспільства (в тому числі окремих осіб). Для попередження скоєння повторного правопорушення з ОСОБА_6 працівниками Подільського РС №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області необхідно проводити соціально-виховні заходи, зокрема, у випадку прийняття судом рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, рекомендовано крім обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч.3 ст.76 КК України, зокрема: виконати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок».

Санкцією частини 4 статті 185 КК України передбачено накладення на особу покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

При цьому, суд з врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, вважає, що з метою досягнення мети кримінального покарання, визначеної статтею 50 КК України, достатнім для виправлення ОСОБА_6 буде призначення йому покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, у виді 5 років позбавлення волі.

Частинами 1-3 ст.104 КК України передбачено, що звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі. Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Частиною 3 статті 75 КК України визначено, що у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Частиною 3 статті 76 КК України визначено, що на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки: 1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; 2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; 5) пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; 6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

З урахуванням викладеного, покарання яке має бути призначено ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість злочину, особу винного, та інші обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.ч.1, 3 ст.76 КК України.

Частиною 4 статті 76 КК України, визначено, що нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Згідно з ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судової товарознавчої експертизи - становлять 1514 гривень 56 копійок (витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 26 лютого 2024 року №СЕ-19/116-24/3140-ТВ, за проведення судової товарознавчої експертизи - становлять 1514 гривень 56 копійок (витрати за проведення судової товарознавчої експертизи від 26 лютого 2024 року №СЕ-19/116-24/3141-ТВ, які мають бути стягнуті з обвинувачених солідарно.

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 27 травня 2024 року відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 діб. Строк дії ухвали до 25 липня 2024 року включно.

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 27 травня 2024 року відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 60 діб. Строк дії ухвали до 25 липня 2024 року включно.

Інші запобіжні заходи відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не обиралися та застосовані ухвалами Ананьївського районного суду Одеської області від 27 травня 2024 року не продовжувались.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не застосовувались.

З реєстру матеріалів досудового розслідування та інших матеріалів справи вбачається, що у кримінальному провадженні наявні речові докази, долю яких слід вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Цивільний позов потерпілими та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.100, 124, 349, 366-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, ст.ст.1, 12, 50, 65, 66, 67, 75, 76, 104, 185 ч.4 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.104, ч.ч.1, 3 ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

У відповідності із п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний відносно ОСОБА_4 під час судового розгляду справи строком на 60 днів, строк якого закінчується 25 липня 2024 року, залишити незмінним до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.104, ч.ч.1, 3 ст.75 КК України засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік 3 (три) місяці.

У відповідності із п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок».

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний відносно ОСОБА_6 під час судового розгляду справи строком на 60 днів, строк якого закінчується 25 липня 2024 року, залишити незмінним до набрання вироком законної сили.

В силу положень ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України іспитовий строк засудженим, обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 10 червня 2024 року.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Любашівського районного суду Одеської області від 23 лютого 2024 року.

Речові докази: 1) авто-магнітолу марки «CDX» моделі «GT2021», яку поміщено до сейф пакету №PSP3184852, передану на зберігання до камери зберігання речових доказів Сектору поліцейської діяльності №1 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, повернути потерпілому ОСОБА_10 ; 2) авто-магнітолу марки «Pioneer» моделі «8506ВТ», яку поміщено до сейф пакету №PSP3184851, передану на зберігання до камери зберігання речових доказів Сектору поліцейської діяльності №1 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, повернути потерпілому ОСОБА_12 .

Цивільний позов потерпілими та прокурором під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлено.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий 09 серпня 2023 року органом 5136, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи Одеським НДЕКЦ МВС України, за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» по Одеській області) в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України № НОМЕР_3 , виданий 04 лютого 2022 року органом 5123, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судових товарознавчих експертиз Одеським НДЕКЦ МВС України, за кодом класифікації доходів бюджету 24060300 «Інші надходження» по Одеській області) в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.

Інші, заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ананьївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуюча суддя: ОСОБА_1