ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 683/1145/23

Провадження № 11-кп/4820/285/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18.01.2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бабино Старосинявського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працюючого у філії «Старокостянтинівське лісове господарство» ДП «Ліси України» на посаді лісника, зареєстроване місце проживання по АДРЕСА_1 та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , депутатом не обирався, раніше не судимого, -

якого визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, -

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченим ОСОБА_6 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, за наступних обставин.

18 березня 2023 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік домогосподарства АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , умисно, протиправно наніс один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого ОСОБА_8 , від якого він втратив рівновагу та впав на землю.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , діючи без відриву у часі, перебуваючи на вказаному місці, спричинив почергово ще не менше одинадцяти ударів лівою та правою ногою в голову та обличчя потерпілого ОСОБА_8 , який в цей час знаходився в положенні лежачи на землі, чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді забійних ран в лобній ділянці голови посередині дещо справа, в ділянці мушлі правої вушної раковини, на слизовій оболонці нижньої губи посередині, які згідно висновку експерта №18 від 20.03.2023р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та крововиливів в правій навколоочній ділянці та у внутрішньому куті білкової оболонки правого ока, в лівій підочній ділянці, на слизовій оболонці верхньої губи посередині, в лобній ділянці голови посередині дещо зліва на фоні якого садна, саден в лобній ділянці голови зліва, в лобній ділянці справа, в скроневій ділянці зліва, в потиличній ділянці зліва,на спинці носа справа, які згідно зазначеного висновку експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, а провадження у справі закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст..125 КК України. Апелянт звертає увагу, що свідок ОСОБА_9 фактично не підтвердив обставини, які інкримінуються обвинуваченому; свідок ОСОБА_10 - дружина потерпілого, є зацікавленою особою і не є очевидцем, натомість свідок ОСОБА_11 підтверджує побиття потерпілого 3-мя сторонніми особами. Крім того, апелянт вважає, що цивільний позов заявлений необґрунтовано і не підтверджується наявними доказами.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який прохав залишити вирок без змін, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, за таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд не допустив цих порушень кримінального процесуального закону.

Свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, суд зробив на підставі доказів, які він дослідив та оцінив із дотриманням положень ст.94 КПК України. Суд навів у вироку докладні мотиви прийнятого рішення відповідно до вимог ч.3 ст.374 КПК України. Доводи апеляційної скарги, не викликають сумнівів у правильності судового рішення, й спростовуються зібраними у провадженні доказами.

Так, в основу вироку суд обґрунтовано поклав послідовні показання потерпілого та свідків, які були попереджені про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, а також приведені до присяги, відповідно до вимог ст.352 КПК України.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснював, що ввечері 18 березня 2023 р. він йшов по АДРЕСА_1 та побачивши ОСОБА_6 , який йшов неподалік з великою собакою, зробив йому зауваження з приводу того, що собака без намордника. Після цього ОСОБА_6 кулаком правої руки вдарив його в обличчя, від чого він впав на землю, а останній став бити його ногами та кулаками по голові та тулубу. Після цього припинив бити і відійшов, а він (потерпілий) пішов додому та розповів про подію дружині.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснювала, що ввечері 18 березня 2023 р. чоловік вийшов з будинку та повернувся через незначний проміжок часу і розповів, що його побив ОСОБА_6 і на обличчі чоловіка були тілесні ушкодження та кров. У зв`язку з цим вона викликала поліцію, швидку допомогу та вийшла на вулицю. Неподалік вона побачила військовослужбовця та запитала, що сталось і той розповів, що її чоловіка побив інший чоловік, що йшов з собакою, вдаривши кулаком в обличчя, а далі бив лежачого. Свідок підтвердила, що перед подією у ОСОБА_8 вона не бачила ніяких тілесних ушкоджень чи слідів крові на обличчі чи інших частинах тіла.

Свідок ОСОБА_9 , в судовому засіданні пояснював, що був свідком конфлікту - суперечки з нецензурною лайкою між потерпілим та обвинуваченим; потім бійки, але не бачив обставин бійки. Через незначний проміжок часу прийшла дружина потерпілого, приїхала поліція та лікарі.

В судовому засіданні суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчиненні злочину не визнавав, та пояснював, що ОСОБА_8 його оговорює, так як з матір`ю останнього у нього (обвинуваченого) був незначний конфлікт. ОСОБА_8 він не бив, а лише в день події вигулював собаку, а потерпілий кричав до нього, щоб він забрав собаку. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 вказав, що перед вказаною подією, коли він їхав додому з роботи, то бачив як потерпілий поблизу ставка бився з кількома військовими.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих судом обставинах, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до вимог ст.94 КПК України.

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 31.03.2023 року вбачається, що ОСОБА_8 показав, як обвинувачений ОСОБА_6 наносив йому удари ввечері 18.03.2023р.

Вказана слідча дія проведена відповідно до вимог ст..240 КПК України, факт проведення не на вулиці, а в спортивному залі в даній правовій ситуації не спростовує процесуальної якості вказаної слідчої дії.

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від 18 березня 2023 року, вбачається, що ОСОБА_8 звернувся з заявою до відділу поліції №1 Хмельницького райуправління поліції ГУ НП в Хмельницькій області про те, що приблизно о 20 год. 30 хв. сусід ОСОБА_12 вдарив його від чого він впав на землю та став бити ногами. Матеріальної шкоди не заподіяно.

Із висновку судово-медичної експертизи №18 від 20.03.2023р. вбачається, що у потерпілого ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді забійних ран в лобній ділянці голови посередині дещо справа, в ділянці мушлі правої вушної раковини, на слизовій оболонці нижньої губи посередині, які могли виникнути від, як мінімум, трьох дій-ударів тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути взуті ноги, кулаки сторонньої особи, або їм подібні предмети, і по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та крововиливів в правій навколоочній ділянці та у внутрішньому куті білкової оболонки правого ока, в лівій підочній ділянці, на слизовій оболонці верхньої губи посередині, в лобній ділянці голови посередині дещо зліва на фоні якого садна, саден в лобній ділянці голови зліва, в лобній ділянці справа, в скроневій ділянці зліва, в потиличній ділянці зліва, на спинці носа справа, які виникли від, як мінімум, дев`яти дій-ударів, тертя тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути взуті ноги, кулаки рік сторонньої особи, або їм подібні предмети і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані вище тілесні ушкодження могли виникнути в строк вказаний в постанові та за обставин вказаних ОСОБА_8 . Враховуючи локалізацію та розміри виявлених тілесних ушкоджень, виникнення їх при падінні з висоти власного зросту малоймовірне.

Колегія суддів вважає, що зазначена експертиза проведена в передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, з додержанням вимог статей 242-244 КПК України, за змістом вона відповідає вимогам статей 101, 102 КПК України, а тому фактичні дані, зазначені в цьому висновку, є допустимими доказами в цьому кримінальному провадженні.

Суд правильно дав критичну оцінку показанням свідка захисту ОСОБА_11 , який заявив, що потерпілого били 3-е чоловіків; з огляду на показання потерпілого та свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_9 . Крім того, суд дав оцінку і розбіжностям в показаннях обвинуваченого і вказаного свідка захисту щодо цивільного (військового) одягу вказаних осіб.

Отже, вказані досліджені судом докази, спростовують доводи апелянта щодо непричетності ОСОБА_6 до вказаного злочину.

Одночасно, суд вважає за необхідне зазначити, що всі докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, вони є допустимими, та такими, що в їх сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діянь, інкримінованих йому стороною обвинувачення.

Суд дав правильну юридичну оцінку діям обвинуваченого, взяв до уваги фактичні обставини заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому; надав оцінку способу та обставинам їх завдання, взяв до уваги кількість нанесених ударів, їх силу, спрямованість, механізм та негативні наслідки.

Таким чином, сукупність належних та допустимих доказів, досліджених у судовому засіданні, доводить, що дії ОСОБА_6 містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Отже, висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме те, що ним вчинено умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наведених у вироку обставин ґрунтуються на повному, всебічному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, з дотриманням вимог ст.91 КПК України та підтверджені сукупністю належних, допустимих, достовірних доказів, досліджених судом, яким суд з точки зору достатності та взаємозв`язку дав належну оцінку.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд відповідно до вказаної статті кримінального закону врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, раніше не судимий, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення обвинуваченому покарання у межах, передбачених санкцією ч.2 ст.125 КК України. Колегія суддів вважає, що призначене покарання є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Крім того колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала та згідно ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Судом вірно встановлено, що у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілим цивільним позивачем ОСОБА_8 витрачено 736,1 грн. на лікування - купівлю медпрепаратів, що підтверджується даними фіскальних чеків, доданих до позовної заяви.

Також, за надання правничої допомоги у даному кримінальному провадженні потерпілий цивільний позивач ОСОБА_8 сплатив адвокату ОСОБА_13 4000 грн., що підтверджується даними договору про надання правої допомоги від 28.03.2023р.; даними ордеру на надання правничої допомоги ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_13 згідно договору від 28.03.2023р. Серія ВХ №1046434 від 22.05.2023р.; даними свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката ОСОБА_13 Серія ЖТ №434 від 05.12.2017р.; даними квитанцій до прибуткового касового ордеру №12 від 28.03.2023р. про оплату послуг адвоката - 4000 грн.

З огляду на викладене, суд правильно задовольнив позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 736,1 грн. та процесуальних витрат на надання правничої допомоги та стягнув з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого цивільного позивача ОСОБА_8 736,1 грн. матеріальної шкоди та 4000 грн. процесуальних витрат на надання правничої допомоги.

Крім того, в силу частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Згідно роз`яснень, даних у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд врахував суть позовних вимог, характер діяння особи, що заподіяла шкоду, фізичні та душевні страждання потерпілого, який у зв`язку з даною подією переніс стрес, вимушений був змінити звичний спосіб життя, докладати додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності. Крім того, потерпілому було заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад його здоров`я, внаслідок чого він переніс фізичний біль, змушений був вживати додаткових заходів щодо відновлення стану свого здоров`я та реабілітації та стягнув моральну шкоду у розмірі 6000 грн.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18.01.2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня проголошення цієї ухвали.

Судді: