Справа № 367/2662/24
Провадження по справі № 1-кп/367/696/2024
У Х В А Л А

Іменем України

25.03.2024 Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

із секретарем судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту - захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003538 від 01.12.2023 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

29.09.2023 вироком Ірпінського міського суду Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,:

В С Т А Н О В И В :

Прокур Бучанської окружної прокуратури Київської області звернувся до суду з клопотанням про продовження строком на шістдесят днів строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що:

на розгляді Ірпінського міського суду Київської області перебуває кримінального провадження № 0003538 від 01.12.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого;

26.11.2023, приблизно о 03 год 00 хв (точний час не встановлено), між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які перебували у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , під час розпиття алкогольних напоїв відбувся словесний конфлікт, у ході якого в ОСОБА_5 виник прямий умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи у тому ж місці, у той же час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя ОСОБА_6 в момент їх заподіяння, та бажаючи їх настання, з метою нанесення тілесних ушкоджень, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшов впритул до потерпілого, та, перебуваючи у положенні стоячи обличчям до обличчя потерпілого, кулаками рук наніс 3 удари в область обличчя та голови ОСОБА_6 , від яких останній впав на підлогу, після чого ОСОБА_5 наніс йому ще не менше 30 ударів кулаками рук та ногами по голові, тулубу та іншим частина тіла, чим спричинив тілесні ушкодження: а) забійної рани на волосистій частині голови в лівій тім`яно-скроневій області; синців та саден на фоні синців на повіках правого ока з розповсюдженням у праву вилично-скроневу область та на повіках лівого ока з розповсюдженнмя на спинку носа та в ліву лобно-скроневу область; синця в правій виличній області; синців в лобній області справа та по центру, на межі росту волосся; синця біля мочки вушної мушлі; синця на верхній та нижній губах з переходом на слизову оболонку ротової порожнини; крововиливів на слизовій оболонці ротової порожнини з поверхневим надривом нижнього краю ясен 1-го різця зліва на верхній щелепі; синців на підборідді справа та зліва з розповсюдженням на ліву бокову поверхню шиї в верхню третину; відповідно до ушкоджень крововиливів в м`які тканини; лінійного перелому лівої тім`яної кістки з переходом кістки основи черепа («вдавлений проникаючий багатоуламковий перелом лівої та тім`яної кістки»); крововиливу під тверду мозкову оболонку в області склепіння черепа справа та зліва, об`ємом 6 см куб.; крововиливу під м`які мозкові оболонки в області обох півкуль головного мозку, більше лівої та мозочка; крововиливів на поверхні та в речовину головного мозку (забої) на випуклій поверхні лобної долі, на базальній поверхні правої скроневої долі, на полосі лівої скроневої долі, - які складають єдиний комплекс відкритої черепно-мозкової травми та за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння; б) синця в передній поверхні шиї в середній та нижній третинах зі смугастими, паралельними елементами та круглого синця на передній поверхні шиї зліва, - які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень; неповного поперечного перелому правого великого рогу під`язикової кістки з крововиливами в м`які тканини області перелому, - яке за своїм характером відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я); в) синців на передній поверхні грудної клітини по центру та справа з переходом на передню черевну стінку; синців на передній поверхні грудної клітини по центру та зліва в середній та нижній третинах; саден в поперековій області зліва; садна в поперековій області по центру; відповідно до ушкоджень крововиливів в м`які тканини; повних непрямих переломів 6,7-го ребер справа по біля грудинної лінії; повних прямих переломів 4,5,6,7,8-го ребер справа по середньоключичній лінії; повних прямих переломів 5-го ребра справа по передній аксілярній лінії, 9-го ребра справа по середній аксілярній лінії та 10-го ребра справа по лопатковій лінії; подвійного перелому 6-го ребра зліва непрямий по хрящовій частині та прямого по передній аксілярній лінії; повного непрямого перелому 7-го ребра зліва по середньоключичній лінії та прямого його перелому по передній аксілярній лінії; повних прямих переломів 8,9-го ребер зліва на задній аксілярній лінії та неповних прямих їх переломів по передній аксілярній лінії; подвійного прямого перелому 10-го ребра зліва на лопатковій лінії та по задній аксілярній лінії; підшкірної емфіземи та крововиливів в м`яких тканинах грудної клітки в області даних переломів ребер, - які складають комплекс закритої травми грудної клітки та за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (за критерієм тривалості розладу здоров`я); г) синців та саден на тильній поверхні правої кисті; подряпини на долонній поверхні 5-го пальця правої кисті; синців та саден на тильній поверхні лівої кисті; синців на передньо-внутрішінй поверхні лівого передпліччя в нижній третині; синців та саден на передній поверхні області лівого колінного суглоба, на верхній поверхі лівої стопи з переходом на фаланги 1,2,4-го пальців; саден на задній поверхні правого передпліччя в верхній третині та середній третинах, а також в області ліктьового суглоба; синців та саден на передній поверхні області правого колінного суглоба з переходом на зовнішню поверхню правої гомілки в верхню третину; синців та саден на передній поверхні правої гомілки; садна на внутрішній кісточці правої гомілки; синців та саден на верхній поверхні правої стопи; відповідно до ушкоджень крововиливів в м`які тканини, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень;

з вищевказаними тілесними ушкодженнями ІНФОРМАЦІЯ_3, о 14 год 57 хв ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було доставлено до Київської обласної клінічної лікарні, де 18 год 30 хв ІНФОРМАЦІЯ_3 останній помер. Смерть ОСОБА_6 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку, з розвитком набряку-набухання тканини головного мозку. Тілесні ушкодження, зазначені в пункті а), перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_6 ;

до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 26.03.2024.Враховуючи те, що закінчити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні до 26.03.2024 не представляється можливим, а обставини, які стали підставами для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не змінилися (наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), які вказують на те, що обвинувачений може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), який обґрунтовується тим, що останній, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений злочин, який за ступенем тяжкості є тяжким злочином, та покарання за який передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду. У обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні стійкі соціальні зв`язки, оскільки він не має місця роботи або навчання, тобто не має законного джерела заробітку. Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), який обґрунтовується тим, що обвинувачений, знаючи про фактичне місце проживання потерпілої та свідків, може незаконно впливати на них змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі показань. Крім того, свідками кримінального правопорушення є цивільна дружина обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який також проживає в АДРЕСА_2 . За таких обставин, менш суворий запобіжний захід, у тому числі домашній арешт, буде недостатнім для запобігання ризику незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), який обгрунтовується тим, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності він має не зняту та не погашену судимість, а також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку;

менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків і дотримання останнім належної процесуальної поведінки, а томувиникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, ОСОБА_5 , будучи раніше судимою особою, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, підпадає під категорію осіб, до яких можливо застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу стороні захисту вручена, судове засідання відбувається у встановлений законом строк.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав з викладених у ньому підстав.

У судовому засіданні обвинувачений та його адвокат проти задоволення клопотання не заперечували.

Встановлено, що 22 березня 2024 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 03538 від 01.12.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Також надійшло клопотання прокуророра про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на шістесят днів запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави , оскільки продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що, перебуваючи на волі ОСОБА_5 : зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, дійшов таких висновків.

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3)застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю, суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Злочин, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та згідно статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

На даному етапі кримінального провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить суд до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд вважає ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_5 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він офіційно не працюючий, неодружений доказів того, що у нього на утриманні перебуває малолітня дитина суду не надано, а санкція статті кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 , який не має стійких соціальних зв`язків, може переховуватися від слідства та суду, а тому відповідний ризик є обґрунтованим.

Актуальним суд вважає ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на потерпілу та свідків у кримінальному оскільки вони ще судом не допитані, а тому є підстави вважати, з метою зміни ними своїх показань, обвинувачений може вчинити спроби впливати на них, знаючи про фактичне місце проживання потерпілої та свідків, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі показань.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне право порушення, підтверджується тим, що ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності він має не зняту та не погашену судимість, а також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час іспитового строку.

Менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків і дотримання останнім належної процесуальної поведінки, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Таким чином, у судовому засіданні достеменно встановлено, що є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, під важкістю відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та впливати на свідків, а відтак прокурором доведена наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України відноситься до осіб, до яких можливо застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , обставини та наслідки його чинення, соціальну небезпеку вказаного кримінального правопорушення, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування і суду та вчинити інші аналогічні кримінальні правопорушення. Для запобігання цих ризиків суд вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Питання доведеності вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій судом під час розгляду клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом судового розгляду справи по суті.

Прокурором було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

Злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілому, тому питання щодо визначення розміру застави у рамках розгляду даного клопотання не ставиться.

На підставі викладеного приходжу до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строком на шістдесят днів строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197,199, 309 КПК України, -

П О С Т А НО В И В:

Клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 .У кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003538 від 01.12.2023 року, про продовження стосовно обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави - задовольнити.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 24.05.2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено протягом п`яти днів з дня оголошення резолютивної її частини та проголошено 29.03.2024 року о11 год. 30 хв.

Суддя ОСОБА_1