Провадження № 1-кс/638/2155/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області в порядку ч.1 ст.303 КПК України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова зі скаргою, в якій просить зобов`язати Харківське районне управління поліції №3 ГУНП в Харківській області заяву від 10.06.2024 року внести до Державного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування; витяг з Державного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію заяви надіслати на поштову адресу; негайно прийняти і зареєструвати заяву від 10.06.2024 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, відкритому за його заявою про вчинення службовими особами ГУПФУ в Харківській області та державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.3 ст.382 КК України; а також надіслати йому документ про визнання потерпілим.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 10.06.2024 року ним було подано до Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області заяву про вчинення службовими особами ГУПФУ в Харківській області та державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_5 , відомості про яке не було внесено в порушення вимог ст.214 КПК України.

Заявник в судове засідання не з`явився, надала до суду заяву, в якій просив скаргу розглянути у його відсутності.

Частина 3 ст. 306 КПК України передбачає, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу. Водночас, участь особи у розгляді скарги є її правом, а не обов`язком, і вона вільна у використанні цього права відповідно до засади диспозитивності (ч. 1 ст. 26 КПК України). Кримінальний процесуальний закон не пов`язує можливість захисту прав особи з її безпосередньою участю у судовому засіданні, а тому неприбуття скаржника у судове засідання не є перешкодою для розгляду його скарги по суті.

Уповноважена особа Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав лист, в якому просив скаргу розглянути без участі представника прокуратури, що у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги. Також у наданому листі просив відмовити у задоволенні скарги з тих підстав, що подана заявником заява не містила об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Дослідивши зміст скарги ОСОБА_3 , додані до неї матеріали та заяву про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування є складовою судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, дізначава, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Положення ч. 1 ст. 214 КПК України покладають на слідчого, дізнавача, прокурора обов`язок невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Порядок внесення таких відомостей врегульований ч. 5 ст. 214 КПК України та розділом ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30 червня 2020 року. Зокрема, цими нормативно-правовими актами передбачено, що до ЄРДР підлягає внесенню короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Викладене свідчить про наявність у слідчого та прокурора обов`язку після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, перевірити достатність інформації, що може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, і лише за наслідками такої перевірки ним може бути ухвалене рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Оцінюючи, чи відбулося виконання цього обов`язку відповідно до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя має з`ясувати, чи містить зміст повідомлення про кримінальне правопорушення обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

10 червня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення злочину службовими особами ГУПФУ в Харківській області та державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_5 .. Втім відомості за вказаною заявою до ЄРДР не були внесені, заявника не повідомлено про початок досудового розслідування та не надано витяг з ЄРДР.

У своїй заяві про злочин ОСОБА_3 стверджував, що зазначеними особами умисно не виконується рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.09.2023 року у справі №520/14303/23 щодо перерахунку та виплату пенсії ОСОБА_3 , яке набрало законної сили, що заподіяло йому істотної шкоди.

Слідчий суддя зауважує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацію про його обставини, втім таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення.

Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, втім наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

Згідно вимог КК України складом злочину визнається сукупність закріплених у кримінальному законі ознак, за наявністю яких реально вчинене суспільно небезпечне діяння визнається злочином.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Із диспозиції ч.3 ст.382 КК України вбачається, що кримінальна відповідальність настає за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.

Невиконання судового акта є бездіяльність, яка означає незастосування службовою особою передбачених законом і цим судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо на цю службову особу покладено обов`язок і вона має реальну можливість виконати цей судовий акт.

Отже, із аналізу вказаного випливає, що невиконання в даному випадку судового рішення є саме бездіяльність службовою особи, яка полягає в нездійсненні нею відповідних заходів для його виконання.

Для настання санкції, передбаченої ст.382 КК України, повинен бути прямий умисел щодо невиконання рішення суду та наявність реальної можливості його виконати, а відсутність реальної можливості виконати рішення суду виключає відповідальність за ст.382 КК України.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію відповідно до ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.11.2023 року по справі №520/14303/23 зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_3 з 01.12.2019 року на умовах ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ Укрпаїни по Харківській області».

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_4 від 14.02.2024 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №520/14303/23, виданого 14.11.2023 року закінчено на підставі п.11, ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження». Зі змісту постанови вбачається, що боржником не було надано доказів повного виконання рішення згідно з виконавчим документом, а також непоінформовано державного виконавця про вжиті заходи, спрямовані на його фактичне у повному обсязі виконання. Рішення суду не виконано, а його виконання без участі боржника неможливе. За невиконання рішення суду у повному обсязі на боржника накладено штраф у розмірі 5100 гривень та зобовязано виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Боржником також не надано доказів повного виконання рішення згідно з виконавчим документом, а також непоінформовано державного виконавця про вжиті організаційно-правові заходи, спрямовані на його фактичне та у повному обсязі виконання. За повторне невиконання рішення суду в повному обсязі без поважних причин на боржника накладено штраф у розмірі 10200 гривень.

Відповідно до листа ГУ ПФУ України в Харківській області рішення суду Управлінням виконано добровільно. ОСОБА_3 проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки №100/21176 від 11.04.2023 №33/41-7423. За період з 01.12.2019 року по 30.11.2023 року нараховано різницю в пенсії у розмірі 305 915 гривень 84 копійки.

Виплату різниці в пенсії, нараховану за період з 01.12.2019 року по 30.11.2023 року у розмірі 305 915 гривень 84 копійки буде проведено за наявності виділення коштів з Державного бюджету України. З 01.12.2023 року пенсія буде виплачуватись з урахуванням рішення суду.

Слідчий суддя наголошує, що лише наявність у повідомленні конкретних та об`єктивних відомостей, які свідчать про вірогідність вчинення кримінального правопорушення, створює у слідчого (прокурора) обов`язок внести їх до ЄРДР. Саме по собі твердження заявника про існування кримінального правопорушення, за відсутності таких відомостей, не є достатньою підставою для ініціювання досудового розслідування.

Так, відповідно до статті 8 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет України».

Згідно з п.п.20, 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Суд звертає уваги, що Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 року у справі №420/70/19, від 23.04.2020 року у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а дійшов висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Крім того суд звертає увагу, що з 01 квітня 2021 р. набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2020 р. № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги» (далі Постанова), якою вносяться зміни до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1596 (далі Порядок). Пунктом 3 Постанови закріплено, що Пенсійному фонду України до 01 квітня 2021 р. провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій. Постановою також внесено зміни до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 р. № 280, відповідно до якого Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій.

Отже, з 01 квітня 2021 р. функції з фінансування виплати пенсій покладені на Пенсійний фонд України, а не на його територіальні органи. Тому, відсутність у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повноважень щодо виплати пенсії (виплати заборгованості на виконання судового рішення) унеможливлює притягнення його посадових осіб до кримінальної відповідальності передбаченої ст.382 КК України.

Суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області проведено комплекс заходів для повного та неухильного виконання судового рішення у справі №520/14303/23. Виплата заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат за судовим рішенням буде проведена Пенсійним Фондом України за умови надання відповідного фінансування.

Отже, зі змісту скарги, доданих до неї матеріалів, а також відомостей, які містяться в заяві про вчинення кримінального правопорушення, не вбачається, що у діях ГУ ПФ України в Харківській області та державного виконавця наявні ознаки складу злочину в розумінні ст.11 КК України, а тому відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно зазначеного кола осіб.

При цьому вважаю, що притягнення посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду у Харківській області та державного виконавця до кримінальної відповідальності є безпідставним, адже для настання санкції, передбаченої статтею 382 КК України, повинен бути прямий умисел щодо невиконання рішення суду та наявність реальної можливості його виконати, а відсутність реальної можливості виконати рішення суду виключає відповідальність за ст.382 КК України.

Враховуючи, що скерована до Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області заява ОСОБА_3 від 10.06.2024 року фактично не містила конкретних та об`єктивних відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст.382 КК України, в уповноважених осіб Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області відсутній обов`язок вносити відомості до ЄРДР, а тому їх дії не суперечили вимогам ст. 214 КПК України.

Викладене свідчить про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області в порядку ч.1 ст.303 КПК України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 27.06.2024 о 15:45 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1