Справа № 577/5842/23
Провадження № 1-кс/577/161/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року м.Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, в залі суду в м. Конотоп заяву обвинуваченої ОСОБА_5 , про відвід судді Конотопського міськрайонного суду ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 17.05.2023, по обвинуваченню ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26 січня 2024 року обвинувачена ОСОБА_5 звернулася до суду з заявою про відвід судді ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 17.05.2023 відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Заяву про відвід судді ОСОБА_6 мотивує тим, що в неї виникли сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді ОСОБА_6 . Зазначає, що суддя ігнорує її питання стосовно підприємства «Конотопський міськрайонний суд», який на думку обвинуваченої ліквідований 29.12.2017 Указом президента П.Порошенка №449 про ліквідацію міськрайонних судів та створення окружних судів. Заявниця не впевнена в тому, що у суддів цього суду є непрострочені посвідчення судді, довіреності, присяга, номер нагрудного знаку, номер мантії. Головуючий суддя ОСОБА_6 не дає їй до кінця договорити, видалив її із зали суду.

26 січня 2024 року автоматизованою системою документообігу Конотопського міськрайонного суду Сумської області суддю ОСОБА_1 визначено для розгляду заяви про відвід.

Суддя ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить заяву обвинуваченої ОСОБА_5 про його відвід розглядати без його участі.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вимоги заяви підтримала і прохала задовольнити, з підстав викладених у заяві.

Адвокат ОСОБА_4 підтримала думку підзахисної ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 висловив думку про відсутність підстав для відводу.

Вирішуючи заяву про відвід суд керується наступним.

Виключний перелік підстав для відводу судді, передбачений ст. ст. 75, 76 КПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Крім того, ч. 1 ст. 76 КПК України передбачено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі "Гаусшильдт проти Данії", "Мироненко і Мартиненко проти України" зазначається, що наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Гаусшильдт проти Данії" вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Мироненко і Мартиненко проти України").

Наведене у п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночним та визначається у кожному випадку з урахуванням об`єктивного та суб`єктивного критеріїв, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

Відповідно ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.

Частина 1 ст.6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Суд зауважує, що відповідно до п.4 ч. 4 ст. 48 Закону України «Про судоустрій» незалежність судді забезпечується порядком здійснення правосуддя, визначеним процесуальним законом, таємницею ухвалення судового рішення.

Відповідно до п. 3 розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус судів» міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя здійснює правосуддя в мантії та з нагрудним знаком.

Відповідно до ч.1 ст. 51 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судді, голови судів та їх заступники, судді у відставці мають посвідчення, зразки яких затверджуються Радою суддів України.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про порядок виготовлення, обліку, видачі, заміни та знищення посвідчень суддів, суддів, яких призначено на адміністративні посади, суддів у відставці та присяжних, затвердженого рішенням Ради суддів України від 25 квітня 2014 року № 23 (з наступними змінами), посвідчення є офіційним документом, який засвідчує займану посаду особи, якій його видано, та підтверджує повноваження власника посвідчення, встановлені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Так, посвідченням судді, за необхідності підтверджуються повноваження його власника в ситуаціях, не пов`язаних зі здійсненням правосуддя, коли суддя не перебуває в мантії чи з нагрудним знаком.

Вислухавши сторони, суд дійшов висновку, що наведені заявником обставини, не свідчать про наявність передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження. Суд зауважує, що сторона вправі не погоджуватись із прийнятими судовими рішеннями чи процесуальними діями судді, однак така позиція не може бути визначальною в оцінці об`єктивності та неупередженості дій та рішень судді під час розгляду справи.

Конституційним Судом України в своєму рішенні у справі №2-рп/2011 від 11.03.2011 року також було акцентовано, що оцінка вчинених суддею процесуальних дій може здійснюватися тільки судами апеляційної чи касаційної інстанції.

Крім того, суд наголошує, що повноваження судді в судовому засіданні з розгляду справи підтверджуються мантією та нагрудним знаком. При цьому наявність чи відсутність посвідчення судді під час розгляду судової справи жодним чином не впливає на обсяг його повноважень щодо здійснення правосуддя у певному суді, що надані у порядку, встановленому законом. Таких висновків дійшла Вища рада правосуддя у своїй щорічній доповіді за 2019 рік, затвердженій рішенням ВРП від 09.04.2020 № 933/0/15-20, де відзначила, що процесуальне законодавство не передбачає можливості заявлення учасниками справи вимог щодо перевірки посвідчення головуючого в судовому засіданні.

Також, суд вважає за необхідне зауважити, що заявлення учасниками справи вимог щодо перевірки посвідчення головуючого в судовому засіданні мають ознаки зловживання процесуальними правами та є одним із типових прикладів підриву авторитету правосуддя що не узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо обов`язку фізичних і юридичних осіб поважати незалежність судді і не посягати на неї.

З огляду на викладене, у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст. 75, 80 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви обвинуваченої ОСОБА_5 , про відвід судді Конотопського міськрайонного суду ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 17.05.2023, по обвинуваченню ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1