Справа № 489/6254/23
Провадження № 1-кп/489/954/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

31 жовтня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши відкритому у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження №0000297 від 17.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

17.10.2023 до Ленінського районного суду міста Миколаєва з Миколаївської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000297 від 17.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Ухвалою суду від 17.10.2023 призначено підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні на 18.10.2023, яке було відкладене до 13.00 годин 31.10.2023.

Перед початком підготовчого судового засідання прокурор підтвердив, що в направленому до суду обвинувальному акті не зазначене точне місце вчинення інкримінованого ОСОБА_3 злочину через неможливість його встановлення під час досудового розслідування, незважаючи на проведені процесуальні дії, в тому числі тимчасовий доступ до місця знаходження телефону обвинуваченого. При цьому зазначив на підсудність даного кримінального провадження Ленінському районному суду міста Миколаєва, оскільки злочин вчинено на території міста Миколаєва.

Обвинувачений вважав можливим розглядати вказане кримінальне провадження Ленінським районним судом міста Миколаєва.

Захисник обвинуваченого при вирішенні питання що підсудності кримінального провадження Ленінському районному суду міста Миколаєва покладався на розсуд суду.

Заслухавши учасників, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється лише судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

З пункту 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 вбачається, що «Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Таким чином, системний аналіз положень кримінального процесуального законодавства України в поєднанні з практикою Європейського суду з прав людини вказує на те, що кримінальне провадження може здійснювати лише суд, до підсудності (юрисдикції) якого воно належить.

ОСОБА_3 обвинувачується за ч. 3 ст. 114-2 КК України - поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння та бойових припасів територією України та розташування Збройних Сил України, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненому в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України. Таким чином, об`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення полягає саме у поширенні вищевказаної інформації.

У свою чергу, з обвинувального акту вбачається, що як при викладі фактичних обставин інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, так і формулюванні пред`явленого йому обвинувачення, обвинувальний акт не містить зазначення точного місця вчинення кримінального правопорушення (місця поширення обвинуваченим інформації). Натомість обвинувальний акт містить посилання на те, що ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому злочинне діяння поширення відповідної інформації, перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці у місті Миколаєві (а.с. 7-15). Тобто, згідно з обвинувальним актом в ході досудового розслідування виявилося неможливим встановити точне місце вчинення кримінального правопорушення в межах міста Миколаєва, що підтвердив також прокурор в судовому засіданні.

При цьому згідно з адміністративно-територіальним устроєм, місто Миколаїв поділене на окремі райони, які належать до юрисдикції окремих самостійних судів: Корабельного, Ленінського, Заводського та Центрального районних судів міста Миколаєва.

За такого, відсутність можливості встановлення точного місця вчинення кримінального правопорушення в межах міста Миколаєва позбавляє можливості визначити конкретний суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, в даному випадку, для визначення уповноваженого на розгляд вказаного обвинувального акту суду необхідно виходити з того, у межах територіальної юрисдикції якого суду закінчено досудове розслідування.

Відповідно до положень частини 1 та 2 статті 283 КПК України, особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження. Прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Системний аналіз вказаних положень КПК України свідчить про те, що однією із форм закінчення досудового розслідування є складення обвинувального акту та звернення з ним до суду, що, у свою чергу, вказує на те, що місцем закінчення досудового розслідування, у випадку складення обвинувального акту, є саме місце його складення слідчим та затвердження прокурором.

З обвинувального акту (а.с. 16) вбачається, що він був складений слідчим у службовому кабінеті УСБУ в Миколаївській області по вул. Спаській, 40, м. Миколаєва, після чого затверджений прокурором у приміщенні Миколаївської обласної прокуратури по вул. Артилерійській, 10, м. Миколаєва. Тобто, обвинувальний акт був складений слідчим та затверджений прокурором в межах територіальної юрисдикції Центрального районного суду міста Миколаєва, що вказує на підсудність даного кримінального провадження саме вказаному суду.

Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на непідсудність вказаного кримінального провадження Ленінському районному суду міста Миколаєва та позбавляють такий суд права його розглядати відповідно до положень ч. 1 ст. 32 КПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Згідно з ч. 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Таким чином, оскільки у підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження надійшло до Ленінського районного суду міста Миколаєва з порушенням правил територіальної підсудності через те, що непідсудне вказаному суду, а належить до підсудності Центрального районного суду міста Миколаєва, тому суд дійшов висновку про необхідність на підставі п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України направити обвинувальний акт до Миколаївського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження на розгляд іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 34, 314, 370, 374 КПК України, суд

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000297 від 17.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, направити до Миколаївського апеляційного суду для вирішення питання про направлення обвинувального акту з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції, а саме до Центрального районного суду міста Миколаєва.

Головуючий суддя ОСОБА_1