Провадження № 1-кп/161/321/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 22 вересня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисників- ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

перекладачів - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001838, що надійшов з Луцької окружної прокуратури 19.08.2022 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , гр. Республіки Молдова, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, непрацюючого, судимого - 09.07.2020 Суворовським районним судом м. Одеса за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки, на підставі ст.75 КК України надано іспитовий строк 3 роки.

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 22 липня 2021 року близько 09.50 год., за попередньою змовою групою осіб, з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, умисно, шляхом віджиму віконної рами, незаконно проник до житла - будинку АДРЕСА_3 , де викрав грошові кошти в сумі 170 000 гривень, золоту сережку 585 проби масою 0,56 г вартістю 921,28 грн, годинник марки «Smart Amazfit GTS MODEL A1914» серійний номер 3254 вартістю 1 700 гривень (вартість встановлена висновком експерта №СЕ-19/103-21/9920-ТВ від 22 листопада 2021 року), дисконтною карткою АЗС «WOG», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, та, будучи викритим у вчиненні крадіжки неповнолітнім свідком - ОСОБА_12 , усвідомлюючи, що його дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна викрито, оскільки вони виявлені мешканцем житлового будинку, продовжуючи свої протиправні дії, з викраденим майном втік з місця вчинення злочину, чим вчинив відкрите викрадення чужого майна, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 172 621, 28 грн, що є значною шкодою для потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України, тобто відкрито викрав чуже майно (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненнями у житло, що завдало значної шкоди потерпілому.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди не визнав. Суду дав показання, що у вказаний в обвинувальному акті день та час - 22.07.2021 о 9.50 год. він не перебував у м.Луцьку, злочин не вчиняв. 21.07.2021 ввечері поїхав в м.Харків, щоб позичити кошти знайомому - ОСОБА_13 (позичив під заставу його паспорта, про позику написали розписку), звідти поїхав у м.Полтава, забрати кошти у ОСОБА_14 та разом з останнім 22.07.2021 повернулись у м.Одеса. 22.07.2021 постійно перебував за місцем свого проживання - с.Фонтанка Одеської області, що стверджується інформацією, отриманою від оператора мобільного зв`язку. Чому свідки вказують на те, що він був в м.Луцьку та, зокрема, у будинку потерпілого, йому не відомо. На автомобілі «Фольксваген» разом з ОСОБА_15 не їздив. Що стосується знайденого у нього під час обшуку годинника, то його він отримав від ОСОБА_16 під позику грошей, що стверджується письмовим договором від 10.08.2021.

Оскільки злочину він не вчиняв, тому просив його виправдати.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового провадження доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні дав показання, що вранці 22.07.2021 він з дружиною збирались на роботу, оскільки напередодні його донька - ОСОБА_12 завинила, то він забрав у неї мобільний телефон та заховав. О 09.52 год. йому зателефонувала дружина і сказала, що дзвонив їх син ( ОСОБА_17 ) і сказав, що в хаті є чужі дядьки, які заходили до ОСОБА_18 (доньки) в кімнату. Він зателефонував відразу в поліцію та сусіду, який побіг до них додому, обійшов будинок та побачив, що валяється москітна сітка, яка раніше стояла на вікні. Діти плакали, були дуже налякані та розповіли, що незнайомі чоловіки були в їх будинку, а потім, коли їх побачили - втекли. Було виявлено зникнення з комоду, що знаходився у спальній кімнаті першого поверху 170 000 грн, які він привіз напередодні додому, щоб розрахуватись за бруківку. У їх власності була чорна спортивна сумка з сірою вставкою, звідки ці особи викинули одяг та, ймовірно, у неї складали викрадене майно: гроші, одну дитячу сережку (оскільки інша у них випала), дисконтну картку, смарт-годинник дружини. На виклик прибули працівники поліції з кінологами, собаку слід привів туди, де лісники різали дерева і там - перервався. Окрім того, ствердив, що напередодні, коли він перевозив бруківку до будинку, звернув увагу на раніше незнайомий автомобіль сірого кольору «Фольксваген Пасат В-5», який їхав повз його будинок дуже повільно (приблизно 20 км/год) на метрів 200-300 вперед та відразу повернувся назад.

В подальшому, приблизно через 2-3 місяці після цієї події, він разом з дружиною та донькою їздили на проведення слідчої дії - впізнання, де його донька ОСОБА_18 , яка бачила чоловіка, що був у будинку у момент вчинення злочину, самостійно та впевнено вказала на фото особи, який заходив в той день до неї в кімнату. Донька усе розповідала самостійно, висловлювала сумніви тільки в деталях: даті, часі, при цьому, він звернув увагу суду на те, що дитина ходить в художню школу, має хорошу пам`ять, а тому досить добре відображає та запам`ятовує риси обличчя. Вважає, що вона не могла помилитись або ж щось надумати.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 172 621 грн (що складається з викрадених грошових коштів, вартості сережки та годинника) підтримує повністю, просить задовольнити. Щодо покарання - покладається на розсуд суду.

Показання потерпілого ОСОБА_6 судом беруться до уваги, оскільки вони спростовують показання обвинуваченого, які суд вважає неправдивими та такими, що дані виключно з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Такі показання потерпілого об`єктивно підтверджуються іншими здобутими та всебічно, повно дослідженими у справі доказами.

Так, протоколом огляду документу (відеозаписів) від 26.07.2021, наданих на підставі заяви ОСОБА_6 від 26.07.2021, в порядку ст.93 КПК України, оглянуто оптичний диск, де відображено події 21.07.2021, що відбувались на території домоволодіння АДРЕСА_3 : о 23:09 год. із тачкою в руках проходить особа чоловічої статі (ймовірно потерпілий, який перевозив бруківку), а по вулиці - із центральної частини села в напрямку кінця вул.Хутірської повільно їде легковий автомобіль, та вже о 23:14 год. повертається в протилежному напрямку, і в цей же час по території із тачкою в руках проходить особа чоловічої статі.

Постановою від 26.07.2021 вказані відео файли, що містяться на оптичному диску, визнано речовими доказами у даному провадженні та залишено у матеріалах кримінального провадження.

Вказаним підтверджуються показання потерпілого щодо перебування легкового автомобіля сірого кольору «Фольксваген Пасат В-5» напередодні вчинення кримінального правопорушення біля його будинку, зокрема з метою отримання точної інформації про його розташування.

З протоколу огляду місця події від 22.07.2021 (з фототаблицями) вбачається, що було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення - будинок АДРЕСА_3 та прилеглої території, де виявлено порушену обстановку в одній із кімнат: спальній кімнаті першого поверху. Так, у комоді коричневого кольору всі полички відчинені, на підлозі біля нього - лежать розкидані полімерні файли з документами. На рамі вікна даної кімнати виявлено сліди віджиму, а також виявлено сліди пальців рук та слід низу взуття на підлозі під вікном. Із протилежної сторони від входу в будинок лежить москітна сітка, яка попередньо була прикріплена до пластикового вікна спальної кімнати першого поверху. Вилучено сліди пальців рук, сліди низу взуття, сліди фрагменту взуття, слід знаряддя віджиму.

З акту про застосування службового собаки від 22.07.2021 вбачається, що службова собака взяла слід від вікна ззовні будинку, що в АДРЕСА_3 , після чого вийшовши з домоволодіння (через грунтову дорогу) повернула ліворуч і прямо по ґрунтовій дорозі, пройшовши 1 км, повернула праворуч, пройшовши ще 250 метрів по ґрунтовій дорозі, яка веде в с.Боголюби, втратила слід.

З протоколу огляду місця події від 22.07.2022 (з фототаблицями) вбачається, що було оглянуто піщану дорогу, що веде до вул.Хутірської, що в с.Милушин Луцького району. Вказана дорога сполучає с.Милушин та с.Боголюби Луцького району. На даному відрізку дороги виявлено та вилучено два недопалки цигарок марки «Parlament» та сліди протектору шин.

Малолітній свідок ОСОБА_12 /в присутності законного представника ОСОБА_19 /, допитана в судовому засіданні в порядку, передбаченому ст.336 КПК України, дала показання, що 22.07.2021 близько 10.00 год. прокинулась, почула якісь звуки у будинку та подумала, що батьки збираються на роботу. Сіла за стіл біля комп`ютера, через певний проміжок часу побачила як в кімнату забіг незнайомий чоловік, одягнений в куртку-хакі і сірі штани, капюшон був не повністю одягнений на голову, обличчя овальне, ніс з горбинкою (на фото його опізнала та впевнено показала). Так він відчинив двері, ступив крок в кімнату та, побачивши її, замешкався (приблизно на 5 секунд), після чого, нічого не кажучи - відразу вийшов. Вона дуже злякалась. Через кілька секунд побачила у вікно як двоє чоловіків біжать в одному напрямку по городу від подвір`я, в одного з них в руках - чорна сумка. З нею проводили впізнання по фотокартках (в присутності матері), серед пред`явлених 4 фотокарток вона впізнала ту людину, яка заходила того дня до неї у кімнату та показала слідчому. Окрім того, в судовому засіданні категорично ствердила, що обвинувачений ОСОБА_5 є саме тією особою, який заходив до неї у кімнату у день вчинення злочину.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 22.10.2021 (додаток до якого був предметом безпосереднього дослідження в ході судового розгляду) проведеного в присутності понятих, законного представника та педагога/психолога, за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_12 , вбачається, що остання розповіла про подію, яка мала місце 22.07.2021 вранці, детально вказала на місце перебування її та особи, що заходила у кімнату (описавши її риси обличчя та одяг). Такі обставини повністю відповідають як показанням даним нею безпосередньо в судовому засіданні, так і іншим дослідженим у справі доказам, аналіз яких проведено вище.

Письмове посилання сторони захисту на недопустимість даного доказу, оскільки протокол складений, а слідча дія проведена не уповноваженою на те особою - слідчим ОСОБА_20 , якого призначила особа без відповідних на те повноважень - т.в.о. заступника начальника СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_21 судом до уваги не береться.

Так, 22.07.2021 т.в.о. начальника СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_21 виніс постанову про створення слідчої групи у кримінальному провадженні №0001838 у складі: слідчих ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та начальника відділення СВ ОСОБА_24

22.10.2021 заступником начальника СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_21 винесено постанову про визначення групи слідчих та старшого слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні №0001838 у складі: слідчих ОСОБА_22 , ОСОБА_20 та начальника відділення СВ ОСОБА_24 , старшим групи визначено ОСОБА_22

29.10.2021 заступником начальникаСВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_21 винесено постанову про визначення групи слідчих та старшого слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні №0001838 у складі: слідчих ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 та начальника відділення СВ ОСОБА_24 , старшим групи визначено ОСОБА_22

29.10.2021 заступником начальника СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_21 винесено постанову про визначення групи слідчих та старшого слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні №0001838 у складі: слідчих ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 та начальника відділення СВ ОСОБА_24 , старшим групи визначено ОСОБА_22

20.05.2022 заступником начальника СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_21 винесено постанову про визначення групи слідчих та старшого слідчого слідчої групи у кримінальному провадженні №0001838 у складі: слідчих ОСОБА_23 , ОСОБА_22 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 та начальника відділення СВ ОСОБА_24 , старшим групи визначено ОСОБА_22 .

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 3 КПК України (у редакції, чинній на момент вчинення процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні) керівник органу досудового розслідування - начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України та його заступники, які діють у межах своїх повноважень.

Згідно положень ч. 1 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Відтак, вище вказані норми процесуального права передбачають, що саме на керівника органу досудового розслідування покладається обов`язок щодо організації та проведення досудового розслідування.

Відповідно до наказу №229о/с від 19.07.2021 т.в.о. заступника начальника СВ Луцького РУП - начальника СВ Луцького РУП покладено на ОСОБА_21 , з 19.07.2021, терміном на 2 місяці.

Відповідно до наказу №342о/с від 28.09.2021 т.в.о. заступника начальника СВ Луцького РУП покладено на ОСОБА_21 , з 28.09.2021, терміном на 2 місяці.

Таким чином, на момент винесення вищезазначених постанов ОСОБА_21 був т.в.о. заступника начальника СВ Луцького РУП.

Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Послідовність викладення в диспозиції правової норми наведених вище завдань дає підстави для висновку, що застосування належної юридичної процедури є не самоціллю, а важливою умовою досягнення результатів кримінального судочинства, визначених законодавцем як пріоритетні, - захисту особи, суспільства та держави від злочинних посягань, охорони прав і свобод людини, забезпечення оперативного й ефективного розкриття кримінальних правопорушень і справедливого судового розгляду.

Невідповідність тим чи іншим вимогам закону нівелює доказове значення відомостей, одержаних у результаті відповідних процесуальних дій, не в будь-якому випадку, а лише в разі, якщо вона призвела до порушення прав людини і основоположних свобод або ж ставить під сумнів походження доказів, їх надійність і достовірність. Адже для прийняття законного й обґрунтованого рішення суд має отримувати максимально повну інформацію щодо обставин, які належать до предмета доказування, надаючи сторонам у змагальній процедурі достатні можливості перевірити й заперечити цю інформацію.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави незалежно від того, яка саме посадова особа обмежує права.

Частинами другою і третьою цієї статті передбачено безальтернативний обов`язок суду констатувати істотне порушення прав людини і основоположних свобод і визнати недопустимими засоби доказування, отримані: в результаті процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, здійснених без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози його застосування; з порушенням права особи на захист; з показань чи пояснень, відібраних із порушенням права особи відмовитися від давання показань і не відповідати на запитання, або без повідомлення про таке право; з порушенням права на перехресний допит; з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; в результаті обшуку житла чи іншого володіння особи, якщо до проведення даної слідчої дії не було допущено адвоката.

З наведеного слідує, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюються випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини - заборони катування й нелюдського поводження (ст. 3 Конвенції, ч. 1 ст. 28 Конституції України), прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу (п. «с» ч. 3 ст. 6 Конвенції, ст. 59 Конституції України), на участь у допиті свідків (п. «d» ч. 3 ст. 6 Конвенції), права людини на повагу до свого приватного життя, недоторканність житла (ст. 8 Конвенції), на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів (ч. 1 ст. 63 Конституції України).

Відтак у кожному з вищезазначених випадків простежується чіткий зв`язок правил допустимості доказів з фундаментальними правами і свободами людини, гарантованими Конвенцією та/або Конституцією України.

Таким чином, суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, насамперед з`ясовує вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини.

Виходячи з наведеного суд може визнати дані протоколу проведення слідчого експерименту недопустимим доказом лише за умови, якщо її проведення слідчим, якого призначено т.в.о. заступника начальника СВ Луцького РУП призвела до порушення прав і свобод людини, гарантованих Конвенцією або Конституцією України. Однак судом не встановлено, що конвенційні чи конституційні права і свободи при цьому обвинуваченого (підозрюваного) ОСОБА_5 або ж іншої особи були знівельовані, звужені чи обмежені.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08. 2022 року (справа № 756/10060/17).

Більше того, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо запровадження діяльності Бюро економічної безпеки України та пов`язаного з цим удосконалення роботи деяких правоохоронних органів» від 17.11.2021 (набрав чинності з 25.11.2021), внесено зміни у п.8 ч.1 ст.3 КПК України та до керівників органу досудового розслідування віднесено і заступників начальника Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки тощо.

Таким чином, відсутні правові підстави стверджувати, що призначення групи слідчих зазначеною посадовою особою, призвело до порушення (звуження) прав, свобод учасників кримінального провадження.

В зв`язку з чим, суд вважає даний доказ належним та допустимим та кладе в основу даного вироку.

З протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 27.09.2021 вбачається, що свідок ОСОБА_12 (в присутності законного представника та педагога), серед пред`явлених до впізнання фото інших осіб, вказала на фото особи під №2 - ОСОБА_5 , як на такого, який 22.07.2021 близько 10.00 год. зайшов до неї в кімнату, опізнавши його за худорлявими рисами обличчя, наявності на носі горбинки, невеликої неголеності на обличчі.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні дала показання, що 22.07.2021 вранці до неї зателефонувала бабуся (десь о 08.20-08.30 год.), щоб її зустріли на зупинці. Вона з сином зібралась і поїхали до зупинки. Вже на той час на вулиці було дуже гаряче, тому вони були одягнені в майки та шорти. По дорозі побачили чоловіка (проїжджали за 2-2,5 метра від нього), звернули увагу на нього оскільки він, незважаючи на спеку, був досить тепло одягнений: весь в темному, штани «плащовка», куртка темного кольору, рюкзак, капюшон на голові, а під ним ще і бейсболка. Чоловік рухався від траси (від них справа) в сторону їх будинків. Звернула увагу і на його обличчя, оскільки він своїм зовнішнім виглядом викликав подив та був їм незнайомий. Однак вирішила, що той може йти до лісу, тому так і одягнувся. Згодом бачила, що на їх вулицю приїздила поліція. Окрім того ствердила, що йдучи на засідання суду та чекаючи на виклик біля приміщення побачила чоловіка, який йшов в кепці та відразу його впізнала, це саме та особа, яка була присутня 22.07.2021 на дорозі та є обвинуваченим у цій справі. Категорично ствердила, що на дорозі бачила саме обвинуваченого ОСОБА_5 , який у той момент був один. З нею також проводили впізнання по фотокартках, де вона опізнала фото особи, якого вона бачила 22.07.2021 на дорозі, описавши ознаки за якими вона його впізнала.

З протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 27.09.2021 вбачається, що свідок ОСОБА_28 , серед пред`явлених до впізнання фото інших осіб, вказала на фото особи під №2 - ОСОБА_5 , як на такого, якого 22.07.2021 близько 09.00 год. вона бачила під час руху від свого будинку до траси М-19, опізнавши його за худорлявим обличчям (впадини на щоках), та незначній неголеності на обличчі.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні дав показання, що в той день (точної дати, часу та пори року не пам`ятає), разом з іншими особами, яких знає лише по іменах, працювали в селі (вирізали дерева). Його та ще одного хлопця поставили на дорозі, щоб вони могли попередити водіїв, які їхатимуть про можливість падіння зрізаних дерев. В один із моментів біля нього проїхав автомобіль «Фольксваген Пасат Б-5» (номер не пам`ятає, однак він був на українській реєстрації) та став за горбом з іншої сторони дороги, приблизно за 200-250 метрів (водій сидів в авто та не виходив). Згодом бачив, як два чоловіки вийшли з польової дороги від села, пройшли повз нього (тому він бачив їх обличчя), та пішли у напрямку автомобіля. Один з них ніс в руках чорну дорожню сумку, а інший - куртку (можливо це був саме обвинувачений), в чому вони були одягнуті - не пам`ятає, однак в одного з них був сивуватий колір волосся. Через певний проміжок часу прибіг працівник поліції з собакою та когось шукали. З ним проводили впізнання, він самостійно впізнав на фото тих осіб, яких бачив на дорозі.

З протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 27.09.2021 вбачається, що свідок ОСОБА_29 , серед пред`явлених до впізнання фото інших осіб, вказав на особу під №3 - ОСОБА_5 , як на такого, який 22.07.2021 близько 10.00 год. йшов польовою дорогою з іншим чоловіком від будинків по вул.Хутірській с.Милушин в напрямку с.Боголюби, опізнавши його за худорлявим обличчям (скули, що кидались в очі), трохи неголений, тонкі губи.

З протоколу пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 27.09.2021 вбачається, що свідок ОСОБА_29 , серед пред`явлених до впізнання фото інших осіб, вказав на особу під №3 - ОСОБА_15 , як на такого, який 22.07.2021 близько 10.00 год. йшов польовою дорогою з іншим чоловіком від будинків по вул.Хутірській с.Милушин в напрямку с.Боголюби, опізнавши його за великими очима, густими бровами, недовгим сивуватим волоссям, міцною тілобудовою.

Письмове посилання сторони захисту на недопустимість доказів - протоколів пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 27.09.2021, проведених за участю малолітнього свідка ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 судом до уваги не береться з наступних підстав.

Так, зі змісту кожного із вказаних протоколів вбачається, що перед пред`явленням особи для впізнання по фотокартці, слідчим встановлено за якими ознаками свідок зможе упізнати особу, з дотриманням вимог, закріплених у ст. 228 КПК України під час проведення даної слідчої дії.

При цьому, згідно ч. 6 ст. 228 КПК України впізнання по фотознімкам може проводитись за необхідності. Законодавець передбачив таку можливість у тому разі, якщо саму особу пред`явити не можливо, у зв`язку із перебуванням у розшуку, тривалому відрядженні, місцезнаходження її не відомо, або якщо ця особа відмовилась взяти участь у впізнанні.

Натомість, в протоколі особою, яка проводила слідчу дію, не наведено мотивів в чому полягала необхідність проведення впізнання саме по фотознімкам та з яких таке впізнання не видалось за можливе провести наживо (у той час обвинувачений не був затриманий, повідомлення про підозру не було пред`явлено).

Крім того, слід зазначити, що метою проведення такої слідчої дії як впізнання особи за фотознімками є не лише встановлення причетності конкретної особи до певних подій, а і виявлення здатності особи, яка впізнає, за конкретними індивідуальними ознаками відрізнити особу, яку впізнають, він інших, схожих на неї осіб, що і забезпечується тим, що особі, яка впізнає, пред`являється щонайменше чотири фотознімки схожих осіб без різких відмінностей у зовнішності та віці для обрання фотознімку тієї особи, причетність якої до певних подій, перевіряється.

Разом з тим, як встановлено судом посилання захисту на те, що особи, що зображені на фото не схожі, мають різкі відмінності у зовнішності та віці, не підтверджено зазначеним протоколом, оскільки наявності таких відмінностей, не встановлено.

З врахуванням наведеного, вказані докази, суд на підставі ст.85, 86 КПК України вважає належними та допустимими та кладе в основу даного вироку.

Вказані показання свідків щодо причетності до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 стверджуються і письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду.

Протоколом про результати спостереження за особою (річчю або місцем) від 19.08.2021, проведеного на підставі постанови заступника начальника СВ Луцького РУП №3714т/50-2021, встановлено, що автомобілем марки «Фольксваген Пасат» н.з. НОМЕР_1 (при цьому на момент спостереження на ньому наявні не належні йому д.н.з. - НОМЕР_2 ) користується гр. ОСОБА_15 (проживає: АДРЕСА_4 ), останній досить часто приїздить до будинку АДРЕСА_5 (де проживає ОСОБА_5 ), їздить з останнім на вказаному автомобілі (з використанням, при цьому, номерних знаків, що не належать автомобілю).

Протоколом огляду речових доказів від 23.07.2021 - оптичного диску марки DVD-R, наданого на запит слідчого, стверджується факт знаходження автомобіля марки «Фольксваген Пасат» сірого кольору з д.н.з. НОМЕР_3 в с.Боголюби Луцького району та рух його у напрямку м.Луцька.

Протоколом огляду речових доказів від 24.07.2021 (який був предметом безпосереднього дослідження в ході судового розгляду) стверджується, що 22.07.2021 о 10.43 год. автомобіль марки «Фольксваген Пасат» сірого кольору вже з д.н.з. НОМЕР_4 рухається у с.Скобелка Луцького району у напрямку м.Горохів. 0 10.45 год. у напрямку автостанції «Горохів», о 10.54 год. вказаний автомобіль рухається у с.Журавники Волинської області в напрямку м.Радехів Львівської області.

Письмове посилання сторони захисту на недопустимість наступних доказів: запиту слідчого СВ Луцького РУП ГУНП ОСОБА_30 від 22.07.2021, відповідь начальника ВКП Луцького РУП ОСОБА_31 , запитів слідчого СВ Луцького РУП ГУНП ОСОБА_30 від 24.07.2021, відповіді начальника ВП №3 Луцького РУП та похідні від них речі та документи - диски з відеозаписами з камер відеоспостереження за 22.07.2021 в населених пунктах, відповідно, с.Боголюби, м.Горохів, с.Журавники Волинської області, протоколи їх огляду та постанови про визнання їх речовими доказами, оскільки вони надані на запит не володільцем та розпорядником інформації, так як вони не перебувають на балансі Луцького РУП та підпорядкованих йому підрозділів, тому ВКП Луцького РУП ГУНП у Волинській області не уповноважений був їх надавати, тобто усі відеозаписи отримані не у спосіб, встановлений чинним КПК, не уповноваженою на те посадовою особою (оскільки відповідних доручень слідчим на було надано), без складення відповідного протоколу, не заслуговує на увагу, з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд, встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів та ін.

Документом, відповідно до ст.99 КПК України, є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. До документів можуть належати, зокрема, матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі комп`ютерні дані) тощо.

Зважаючи на вищевикладене, а також на відповідь Горохівської міської ради від 29.12.2022 №2547/03-35/2-22 про надання доступу відділу поліції ГУНП у Волинській області до камер відеоспостереження, що перебувають на балансі Горохівської міської ради, що в порядку ст.290 КПК України відкрита учасникам, тому усі зазначені докази суд, на підставі ст.85, 86, 94 КПК України, суд вважає належними та допустимими та кладе в основу даного вироку, оскільки вони прямо підтверджують факт перебування зазначеного автомобіля, а опосередковано - і самого ОСОБА_5 та особи, справа відносно якого виділена в окреме провадження, у день скоєння злочину на території населених пунктів Луцького району Волинської області.

Так, згідно довідки Луцького РУП ГУНП у Волинській області власником автомобіля марки «Фольксваген Пасат» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_3 є ОСОБА_32 , одночасно відомості у ІПНП щодо будь-якого транспортного засобу із н.з. « НОМЕР_4 » та « НОМЕР_2 » - відсутні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 дав показання, що має у власності автомобіль марки «Фольксваген Пасат» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_3 . 16.07.2021 розмістив оголошення у AUTO.RIA про його продаж, яке потім видалив, оскільки його не продав. У цей період автомобілем не їздив (в тому числі в с.Милушин чи Боголюби), оскільки він не працював та знаходився на ремонті.

Згідно обліків ІП «Гарпун» автомобіль марки «Фольксваген Пасат» сірого кольору з вищевказаними номерними знаками у період вчинення кримінального правопорушення фіксується наступним чином: 20.07.2021 о 07.46 год. зазначений автомобіль, обладнаний н.з. НОМЕР_5 фіксується у м.Одеса (напрямок руху - м.Київ), після чого о 16.01. год. - с.Смиківці Тернопільської області, о 18.41 год. - в м.Львів (де фіксується з зазначеним номерним знаком по 16.05 год. 21.07.2021). Після чого, 22.07.2021 автомобіль марки «Фольксваген Пасат» фіксується у с.Чаруків Луцького району о 10.28 з н.з.« НОМЕР_4 » (який не закріплений за жодним транспортним засобом), з врахуванням записів відеокамер у м.Горохів аналогічним автомобілем - фіксується о 10.43 в с.Скобелка та згодом у м.Горохів, та о 11.11 год у м.Радехів. Після чого, о 16.22 зазначений автомобіль, обладнаний н.з. НОМЕР_5 фіксується у с.Війтівці Хмельницької області, о 19.56 год. - в м.Умані (в напрямку м.Одеса), після чого о 23.43 фіксується в`їзд в м.Одесу вже з використанням н.з. « НОМЕР_2 ».

З протоколу обшуку від 30.10.2021, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 23.10.2021 (який був предметом безпосереднього дослідження в ході судового розгляду) вбачається, що під час його проведення було вилучено автомобіль «Фольксваген Пасат В5» номер кузова НОМЕР_6 , обладнаний номерним знаком НОМЕР_7 , що перебував навпроти домоволодіння гр. ОСОБА_15 ( АДРЕСА_4 ). Жодних зауважень від учасників не надходило.

З протоколу обшуку від 30.10.2021, проведеного в присутності понятих на підставі ухвали слідчого судді від 23.10.2021 за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 - АДРЕСА_2 вбачається, що під час його проведення, серед інших речей, у приміщенні другої спальної кімнати під матрацом, було виявлено та вилучено, зокрема, смарт-годинник із написом «Smart Amazfit GTS MODEL: А1914», с/н -3254. При цьому, жодних зауважень, заяв від учасників слідчої дії, в тому числі і від самого ОСОБА_5 , щодо знайденого годинника не надходило.

Додаток до даного протоколу з записом його проведення був предметом безпосереднього дослідження у суді. Під час якого встановлено дотримання слідчим вимог ст.236 КПК України, роз`яснення ст.63 Конституції України та права на захист. При цьому, під час його проведення встановлено місце виявлення годинника - у приміщенні другої спальної кімнати під матрацом, пояснення ОСОБА_5 щодо його походження (який ствердив, що він у нього давно, користується ним та придбав його на ринку в Одесі, а невід ОСОБА_16 під позику грошей: оскільки договір датований лише 10.08.2021, обшук проведений 30.10.2021, тому ОСОБА_5 не міг зазначати про його придбання «давно», при обшуку не було виявлено та вилучено, як і не було надано обвинуваченим особисто на підтвердження законності походження договору займу або будь-яких інших документів щодо цього).

Посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 на істотне порушення прав людини і основоположних свобод при проведенні зазначеної слідчої дії, зокрема - фактичне проведення обшуку оперуповноваженими, а не самим слідчим, який лише фіксував цю дію у протоколі, порушення процедури проведення обшуку, не зазначення конкретного місця виявленого годинника, а також, що додаток, що приєднаний до протоколу не містить підписів усіх учасників та, окрім того, додаток до протоколу обшуку не був відкритий обвинуваченому та йому, як захиснику, не заслуговує на увагу.

Чинним законодавством визначено повноваження відповідних органів щодо одержання фактичних даних, що можуть бути визнані доказами і які суд оцінює на предмет законності (допустимості), що є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

З протоколу проведеного обшуку від 30.10.2021 та додатку до нього вбачається, що обшук проводився слідчим СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_25 (останній приймав усі рішення, давав вказівки та фіксував зазначену дію, при цьому до участі у його проведенні було залучено 2 понятих та оперуповноважених УКР ГУНП у Волинській області, прізвища яких чітко зазначені у протоколі, що не суперечить положенню ст.236 КПК України, протокол складений відповідно до вимог ст.104 КПК України.

Відповідно до ст.290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язані надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні ( в тому числі речові докази, документи та ін.). Згідно ч.9 цієї ж статті сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити факт надання їм доступу із зазначенням найменування таких матеріалів.

Так, згідно протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 17.08.2022 року обвинувачений ОСОБА_5 (за участю перекладача) та його захисник - ОСОБА_7 з матеріалами кримінального провадження ознайомились у повному обсязі, заяв, клопотань від них не надходило.

Договір з захисником ОСОБА_9 ОСОБА_5 укладено 30.12.2022 (на стадії судового розгляду), під час дослідження судом матеріалів провадження, поданих прокурором. 09.01.2023 наявна його розписка про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у повному обсязі.

Згідно ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Таким чином, те, що ОСОБА_5 та його захисники під час відкриття матеріалів не переглянули вищевказані дані, оскільки не побажали цього робити, не свідчить про те, що їм стороною обвинувачення такі докази не відкривались.

Що стосується додатку до протоколу обшуку, то відповідно до ч.3 ст.105 додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у його виготовленні або вилученні.

Таким чином, додаток до протоколу обшуку від 30.10.2021 належним чином виготовлений, упакований (на що звернуто увагу усіх учасників) та засвідчений підписом особи - начальника відділення СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_33 , який брав участь у його виготовленні.

Місце виявлення годинника чітко зафіксовано на відеоносії та у протоколі, зауваження від учасників його проведення, в тому числі і від самого обвинуваченого, з цього приводу - відсутні.

В зв`язку з викладений суд вважає дані докази належними та допустимими та кладе в основу даного вироку.

Усі вилучені під час проведення обшуку речі постановою від 31.10.2021 визнані речовими доказами.

Згідно висновку №СЕ-19/103-21/9920-ТВ від 22.11.2021 ринкова вартість смарт-годинника «Smart Amazfit GTS MODEL: А1914» станом на 22.07.2021 могла складати 1700 грн.

Ринкова вартість сережки, виготовленої із золота 585 проби масою 0,56 г, без урахування вартості вставки, станом на 22.07.2021 могла складати 921,28 грн.

Письмове посилання сторони захисту на недопустимість наступних доказів: протоколу обшуку від 30.10.2021 автомобіля «Фольксваген Пасат В5», протоколу обшуку від 30.10.2021 за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 - АДРЕСА_2 , та похідних від них доказів, оскільки протоколи зазначених слідчих дій складені, а слідчі дії проведені не уповноваженими на те особою - слідчими ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 , яких призначила особа без відповідних на те повноважень - т.в.о. заступника начальника СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_21 судом до уваги не береться, з підстав, що обґрунтовані вище, виходячи з правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08. 2022 року (справа № 756/10060/17).

Суд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення вищевказаних процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, насамперед з`ясовує вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини.

При цьому не встановлено, що конвенційні чи конституційні права і свободи обвинуваченого (підозрюваного) ОСОБА_5 або ж іншої особи були знівельовані, звужені чи обмежені: обшуки проводились на підставі судових рішень, з дотриманням вимог ст.234-236 КПК України, ст.9, 11, 13 КПК України.

Таким чином, відсутні правові підстави стверджувати, що призначення групи слідчих зазначеною посадовою особою, призвело до порушення (звуження) прав, свобод учасників кримінального провадження та, як наслідок, до необхідності визнання цих доказів недопустимими.

В зв`язку з чим, суд вважає дані докази належним та допустимим та кладе в основу даного вироку.

При цьому, суд не бере до уваги документи, надані стороною захисту на підтвердження наявного у обвинуваченого ОСОБА_5 алібі - перебування 22.07.2021 у м.Харкові та, як наслідок, неможливості перебування останнього у м.Луцьку, а саме: витяг З ЄРДР №0000166 від 23.05.2023 (внесені в день отримання заяви о 15.54 год.), протокол прийняття заяви від 23.05.2023 (складений о 11.15 год.), пояснення, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 24.05.2023, протокол допиту потерпілого від 24.05.2023 (проведений з 10.00 до 10.40 год.), протоколи допиту свідків: ОСОБА_5 (проведений 24.05.2023 з 11.00 до 11.25 год.), ОСОБА_34 (проведений 24.05.2023 з 12.00 до 12.30), заяву про відсутність претензій у потерпілого та, у зв`язку з цим, закриття провадження, а також постанову про закриття кримінального провадження від 26.05.2023, що були складені дізнавачем СД ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_35 ; а також докази, надані на підтвердження законності походження знайденого у обвинуваченого ОСОБА_5 годинника - договір позики від 10.08.2021 з додатком - довідкою про ймовірну ціну вживаного смарт-годинника від 05.08.2021, оскільки вважає їх недостовірними та поданими лише з метою створення йому штучного алібі.

Так, що стосується доказів, поданих стороною захисту на підтвердження його перебування 22.07.2021 у м.Харкові, то подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення лише 23.05.2023 (тоді як подія мала місце ще ніби-то у 2021 році), внесення відомостей до ЄРДР того ж дня, визнання особи потерпілою відразу ж на наступний день і допит цього ж дня у період з 10 години до 12.30 год. усіх учасників даної «оборудки», при цьому ж у м.Харкові (хоча ОСОБА_5 там не проживає), написання розписки про відсутність претензій у цей же день свідчить лише про той факт, що учасники даного провадження (потерпілий та свідки), давали наперед продумані показання, саме з метою створення штучного алібі обвинуваченому ОСОБА_5 .

Що ж до доказів, наданих на підтвердження законності походження знайденого у обвинуваченого ОСОБА_5 годинника, то суд, не беручи їх до уваги, виходив із наступного.

Так, під час проведення обшуку 30.10.2021 за місцем проживання ОСОБА_5 було виявлено та вилучено смарт-годинник із написом «Smart Amazfit GTS MODEL: А1914», с/н -3254, що був викрадений із будинку потерпілого ОСОБА_6 . При його виявленні ОСОБА_5 особисто ствердив про належність цього годинника саме йому, а також що він у нього давно, придбав його на ринку в Одесі. Жодних посилань на гр.ОСОБА_16 ні під час обшуку, під час усього проведення досудового розслідування, ні під час судового розгляду за участю інших адвокатів - а це майже 1 рік (до вступу адвоката ОСОБА_9 ) не було. Жодного документу з приводу позики під час обшуку також не вилучалось. Зауважень, заяв від учасників слідчої дії, в тому числі і від самого ОСОБА_5 щодо знайденого годинника не надходило. При цьому, сам договір позики є досить сумнівним: так, в якості завдатку ОСОБА_5 по даному договору ніби-то передавався годинник та золоті вироби. Оцінка годинника додана до договору і становить 1650 грн., тоді як золоті вироби на сумі 8000 грн. передавались без будь-якої оцінки та переліку.

У даному договорі констатовано повернення грошей - 29.09, строк дії договору до 15.10.2021, таким чином, оскільки на момент проведення обшуку (30.10.2021) він був виконаний, то годинник, як вбачається з п.3, мав би бути повернутий ОСОБА_36 .

Таким чином, подані стороною захисту докази є неправдоподібними, викликають у суду розумний сумнів як щодо їх правдивості, окрім того, вони повністю спростовуються дослідженими вище доказами в своїй сукупності.

Згідно ППВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 №10 грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Грабіж вважається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватись ним.

Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб у разі його вчинення декількома (двома і більше) суб`єктами, які заздалегідь домовились про його вчинення або ж діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину.

Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження (постанова від 15.08.2022), попередньо проникнувши шляхом віджиму вікна у будинок потерпілого, з метою вчинення крадіжки, однак в процесі її здійснення, будучи поміченим малолітнім свідком ОСОБА_12 , яка знаходилась в кімнаті будинку, усвідомлюючи це, продовжив свої дії, втік з місця вчинення злочину з усім викраденим майном, чим відкрито викрав майно потерпілого на загальну суму 172 621, 28 грн, тобто фактично виконав діяння, що утворює об`єктивну сторону складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Враховуючи, що показання потерпілого ОСОБА_6 не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, вони відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні показанням свідків - малолітньої ОСОБА_12 , ОСОБА_29 , ОСОБА_28 , ОСОБА_37 , письмовими доказами, які, відповідно до ст.85, 86 КПК України, є належними та допустимими, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.ст.66, 67 КК України, суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні одну малолітню дитину - 2010 р.н., однак вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнаного судом доведеним не визнав, а тому і не розкаявся у вчиненому, завдану матеріальну шкоду, яка є досить суттєвою, потерпілому не відшкодував, останній щодо покарання покладався на розсуд суду, вчинене ним кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, враховуючи особу обвинуваченого, який вчинив умисний корисливий злочин під час іспитового строку, зважаючи також і на обставини його вчинення, умисне створення собі штучного алібі, чим він перешкоджав встановленню об`єктивної істини, тому суд призначає йому покарання в межах санкції ст.186 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, з застосуванням ст.71 КК України (оскільки подання про звільнення від призначеного покарання до суду не направлялось, що підтверджується відповіддю ДУ «Центр пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області №3415/28/27-23 від 30.08.2023).

При цьому, ОСОБА_5 судом не призначається як це визначено ч.3 ст.71 КК України додаткове показання, оскільки згідно відповіді ДУ «Центр пробації філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, додаткове покарання у виді позбавлення права керування на певний строк ним відбуто (строк додаткового виду покарання закінчився 10.08.2022).

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21.07.2022 (з моменту затримання) по 27.09.2022 (дата внесення застави та його звільнення з СІЗО) включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі ст.ст.124, 128, 129 КПК України, ст.1166 ЦК України цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування завданої матеріальної шкоди задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_6 170 921 (сто сімдесят тисяч дев`ятсот двадцять одну) грн 28 (двадцять вісім) коп. матеріальної шкоди.

Матеріальна шкода судом стягується відповідно до ступеню вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним, з врахуванням того, що годинник вартістю 1 700 грн. вилучений та даним судовим рішенням повертається потерпілому.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 .

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 18.11.2021, в частині, що стосується майна, вилученого під час проведення обшуку 30.10.2021 по місцю проживання ОСОБА_5 , з врахуванням наявності кримінального провадження, виділеного щодо невстановленої особи, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, - скасувати.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у виді застави.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.186 КК України та призначити покарання - 6 (шість) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Суворовського районного суду міста Одеси від 09.07.2020 - 6 (шість) місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання - 6 (шість) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити у виді застави.

Строк відбуття покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту затримання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування завданої матеріальної шкоди задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_6 170 921 (сто сімдесят тисяч дев`ятсот двадцять одну) грн 28 (двадцять вісім) коп. матеріальної шкоди.

Речові докази:

-оптичний диск з фрагментами відеозаписів, два оптичних диска формату DVD-R з копіями відеозаписів - залишити у матеріалах кримінального провадження;

-смарт-годинник з написами «DESIGNED BY HUAMI AMAZFIT MODEL:A1914, S/N:3254, вилучений під час обшуку квартири ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , що переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Луцького РУП ГУНП у Волинській області - повернути законному володільцеві - потерпілому ОСОБА_6 ;

-мобільний телефон марки «realme 6i» модель «RMX2040» ІМЕІ1: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , сім-картку з номером НОМЕР_10 , сім-картку з написами НОМЕР_11 , сім-картку з номером НОМЕР_12 - вилучені під час обшуку квартири ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , що передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Луцького РУП ГУНП у Волинській області - повернути законному володільцеві - ОСОБА_5 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) грн 44 (сорок чотири) коп судових витрат у справі за проведення судових експертиз.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 18.11.2021, в частині, що стосується майна, вилученого під час проведення обшуку 30.10.2021 по місцю проживання ОСОБА_5 , відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, - скасувати.

Після вступу вироку в законну силу, заставу в розмірі 173 670 грн, внесену на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області: , депозитний рахунок № НОМЕР_13, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172- повернути заставодавцю - ОСОБА_14 .

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 21.07.2022 (з моменту затримання) по 27.09.2022 включно (дата внесення застави та його звільнення), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1