Справа №293/2314/21
Провадження № 1-кс/293/23/2023
УХВАЛА

11 грудня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів усну заяву обвинуваченого ОСОБА_4 , про відвід головуючого судді Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 щодо розгляду кримінального провадження №0001492, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2021 за ч.3 ст.152 КК України

ВСТАНОВИВ:

11.12.2023 у провадження судді Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 надійшла усна заява обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючого судді ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження №293/2314/21 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України. Дана заява про відвід зафіксована в журналі судового засідання в режимі конференції №2245957 від 11.12.2023.

В обґрунтування заяви про відвід зазначає, що головуючий у справі суддя ОСОБА_6 підлягає відводу з тих підстав, що він не згоден з процесуальними рішеннями, яке прийняв суд.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою заяву про відвід головуючого судді підтримав, просив її задовольнити, вказав, що він має неузгоджену позицію з захисником і він двічі заявляв адвокату відвід. Адвокат теж заявляв собі відвід. Однак дані відводи відхилені головуючим суддею ОСОБА_6 . Він не погоджується з рішенням суду тому і заявив відвід головуючому судді.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в режимі відео конференції заяву свого підзахисного підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засідання просила відмовити в задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_7 . Вказала, що у разі незгоди з процесуальними рішеннями суду обвинувачений має право на їх оскарження в апеляційному порядку. Зазначила, що заявлений відвід є безпідставним та необґрунтованим.

Суддя ОСОБА_6 будь-яких пояснень щодо заявленого відводу не подав та у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №293/2314/21 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.3 ст.152 КК України, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд дійшов наступних підстав.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ч.1 ст.21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Підстави для відводу судді визначені нормами статей 75-76 КПК України.

Зокрема, згідно із п.3,4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні якщо він особисто, його близькі родичі чи члени сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно ч.4, 5 ст.80 КПК України заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Так, з матеріалів кримінального провадження, відомості про яке внесені 16.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001492 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, справа №293/2314/22 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 не погоджуючись з процесуальними рішеннями суду, заявив відвід головуючому по справі судді ОСОБА_6 . Так ухвалою від 11.12.2023 головуючий суддя ОСОБА_6 відмовив у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про заміну захисника у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Заявлений обвинуваченим ОСОБА_4 відвід судді ОСОБА_6 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені вказаними нормами КПК.

Більшість вказаних заявником доводів заявленого відводу обвинуваченого ґрунтуються винятково на його незгоді із ухвалами суду про відмову в задоволенні його клопотання та клопотання захисника ОСОБА_5 про заміну захисника у кримінальному провадженні.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Беззаперечно, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Водночас, такий інститут не є інструментом перегляду судового рішення чи додаткового роз`яснення мотивів його ухвалення.

Незгода з судовим рішенням має втілюватися у його апеляційному оскарженні або, якщо рішення окремому оскарженню не підлягає, - у включенні заперечень проти таких рішень до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1ст. 392 КПК.

Таким чином, незгода учасника кримінального провадження із судовим рішенням не може бути розцінена як прояв упередженості суду, а тому не може бути підставою для його відводу.

Суд звертає увагу, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

В ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Утім, будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на необ`єктивність та упередженість судді ОСОБА_6 в розгляді вказаної справи, не встановлено, та будь-яких доказів такої упередженості заява про відвід не містить, а незгода з процесуальним рішенням не може бути підставою для відводу.

Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

В зв`язку з цим, суд відмовляє обвинуваченому в задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 75,76,80-82 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відвід головуючого судді Черняхівського районного суду Житомирської області ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження №0001492, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2021 щодо ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України, у справі №293/2314/21 відмовити за безпідставністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуюча суддя ОСОБА_1