Справа №591/5404/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/499/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми апеляційну скаргу представника власників майна адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 27.07.2023, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000018 від 01.03.2023,-

ВСТАНОВИЛА:

До Зарічного районного суду м. Суми звернувся старший слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 з клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000018 від 01.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України мотивуючи його тим, що здійснюється досудове розслідування за фактом організації групою мешканців м. Шостка, Ромни, Суми діяльності кол-центрів на території Сумської області, члени яких здійснюють дзвінки громадянам під видом працівників банків, вводячи в оману, отримують відомості щодо їх банківських карток, рахунків, після чого викрадають із них кошти.

27.07.2023 ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми вказане клопотання задоволено і накладено арешт на майно вилучене 17.07.2023 в ході проведення обшуку підвального приміщення будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- банківські картки «КредоБанк» - 10 шт.

- банківські картки Укргазбанк на ім`я ОСОБА_8 13 шт.

- банківські картки ПУМБ 85 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_9 27 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_10 5 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_8 50 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_11 37 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_12 49 шт.

- банківські картки Укрсіббанк 13 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_13 23 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_14 32 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_15 19 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_16 34 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_17 24 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_10 77 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_18 34 шт.

- банківські картки Восток на ім`я ОСОБА_19 15 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_20 46 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_21 35 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_22 33 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_23 15 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_24 1 шт.

- банківські картки Укрсіббанк на ім`я ОСОБА_25 26 шт.

- банківські картки Райффайзен Банк 5 шт.

- Реєстри виданої готівки на 47 арк.

- Фіскальні чеки (квитанції) на 35 арк.

- стартові пакети оператора Kyivstar 198 шт.

- стартові пакети оператора Vodafone 34 шт.

- стартові пакети оператора Lifcell 71 шт.

- стартові пакети оператора Licamobile 5 шт.

- стартові пакети невстановленого оператора 10 шт.

- грошові кошти у сумі 93 880 гривень

- MacBook Air A2337 EMC 3598 №CO2GPSN9Q6L4, який належить ОСОБА_26

- ноутбук G513iH0-HN002, №M5NRKD031757186 із блоком та дротом живлення, який належить ОСОБА_27

- ноутбук Lenovo ideaPad1L340-15iRh, №PF25FQKL із блоком та дротом живлення, який належить ОСОБА_28

- ноутбук, який належить ОСОБА_29 . HP 3168NGW, №CND83537YH із блоком та дротом живлення

- MacBook Pro M1 A2338, який належить ОСОБА_30 , №CO2GX4VHQ056 із чорним шкіряним чохлом

- MacBook Air M1 2020 №CO2F9JDAQ6L4, який належить ОСОБА_31

- MacBook Air M1№ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_32

- MacBook Pro, №CO2G3AF9DH2G, який належить ОСОБА_33

- мобільний телефон iPhone 11 Pro №F17DDVKUN6XQ із сім картою оператора Vodafone НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_26

- мобільний телефон iPhone 13 Pro №T70R0210RO із сім-картою оператора Kyivstar НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_27

- мобільний телефон, який належить ОСОБА_34 . iPhone 13 Pro Max, № НОМЕР_4 із сім-картою оператора Vodafone НОМЕР_5

- мобільний телефон. Який належить ОСОБА_28 iPhone X, № НОМЕР_6 із сім-картою оператора Vodafone НОМЕР_7

- мобільний телефон, який належить ОСОБА_35 . iPhone 14 Pro, №C9VG04T2FTіз сім-картою оператора Vodafone НОМЕР_8

- мобільний телефон, який належить ОСОБА_29 iPhone X, № НОМЕР_9 із сім-картою оператора Lifecell НОМЕР_10

- мобільні телефони Alcftel 5033D, які належать ОСОБА_26 всього 7 штук із сім-картами оператора Kyivstar НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , Lifectll НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 .

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді представник власників майна адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 27.07.2023, скасувати і постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 просив задовольнити частково та накласти арешт на: банківські картки, реєстри виданої готівки, фіскальні чеки (квитанції) і на стартові пакети, в іншій частині клопотання, а саме накладенні арешту на: грошові кошти, MacBook- и, ноутбуки та на мобільні телефони із сім картами, просив відмовити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначав, що судовий розгляд був не повним, а ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Адвокат звертав увагу на те, що:

- протоколи огляду від 20.07.2023 інформації про вчинення шахрайських дій не містять, а інших відомостей, що можуть бути використані як докази не виявлено;

- в клопотанні не зазначено обставин, які б підтверджували, що таке майно як грошові кошти 93 880,00 грн, що належать ОСОБА_26 , і знаходились під час проведення обшуку в його особистій сумці, містять відомості про обставини вчинення злочину та/або є знаряддям його вчинення або ж майном, що здобуте в результаті його вчинення. Апелянт зауважував, що ОСОБА_26 фізична особа підприємець і вилучені в нього гроші це його прибуток, який він для зручності переводить з карти на карту. Сам факт того, що грошові кошти були вилучені саме в приміщенні де проходив обшук, не може бути єдиною підставою для накладення на них арешту;

- клопотання не містить доказів того, що власники майна, на яке накладено арешт, мають якесь відношення до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Підозра жодному з власників цього майна не повідомлена, цивільних позовів в провадженні немає;

- всі власники, арештованого майна (крім ОСОБА_29 ), є фізичними особами підприємцями, які отримують офіційний дохід від своєї діяльності, не пов`язаною з діяльністю кол-центрів, в тому числі власники майна використовують це майно для ведення своєї роботи.

В підтвердження своїх доводів апелянт просив дослідити додатки долучені до скарги.

Про дату, час і місце призначеного на 16.30 год 27.09.2023 судового засідання апелянт повідомлений, про що свідчить розписка про вручення йому поштового відправлення. Однак, до Сумського апеляційного суду адвокат ОСОБА_6 не з`явився, причин неявки не повідомив і клопотань про відкладення судового засідання, до його початку, не заявив.

Прокурор ОСОБА_36 подав до апеляційного суду заяву в якій просив судове засідання проводити без його участі. Ухвалу суду першої інстанції вважав законною і просив залишити її без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на цю ухвалу, без задоволення.

Тому, враховуючи викладене, зважаючи на ст. 28 КПК України, а також те, що питання про погіршення становища осіб (власників арештованого майна) в апеляційній скарзі не ставиться, колегія суддів вважає за можливе розгляд справи провести без участі особи, що подала таку скаргу та без участі прокурора, що узгоджується з ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих матеріалів справи, слідчим управлінням ГУ НП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 від 01.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

До Зарічного районного суду м. Суми звернувся старший слідчий СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 з клопотання про накладення арешту на майно у вказаному кримінальному провадженні мотивуючи його тим, що здійснюється досудове розслідування за фактом організації групою мешканців м. Шостка, Ромни, Суми діяльності кол-центрів на території Сумської області, члени яких здійснюють дзвінки громадянам під видом працівників банків, вводячи в оману, отримують відомості щодо їх банківських карток, рахунків, після чого викрадають із них кошти.

27.07.2023 ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми клопотання старшого слідчого задоволено і накладено арешт на майно вилучене 17.07.2023 в ході проведення обшуку підвального приміщення будівлі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, наведених вимог закону слідчий суддя та орган досудового розслідування дотримались.

Так, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку та правильно зазначив в оскаржуваній ухвалі про наявність правових підстав для задоволення внесеного на розгляд клопотання старшого слідчого про арешт майна та арешту цього майна.

Крім того, на думку колегії суддів, надані матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З матеріалів справи видно, що наявними в них відомостями підтверджується існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, з яким звернувся слідчий, за результатами проведено обшуку згідно ухвали слідчого судді.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що вилучене під час обшуку майно, відповідає критеріям речових доказів та може зберегти на собі сліди вчинення даного кримінального правопорушення, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з огляду на специфіку обставин, що розслідуються (незаконна діяльність «кол центрів»), та кількість вилученого майна та його характеристики.

Стосовно відповідності вилучених грошових коштів критеріям речових доказів, про що зазначав адвокат як в апеляційній скарзі так і в суді першої інстанції, то таким доводам слідчий суддя надав обґрунтовану і правильну оцінку зазначивши, що така відповідність слідує з огляду на існування обґрунтованих підстав вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, а отриманий дохід є саме доходом від незаконної діяльності.

При цьому слідчим суддею правильно враховано встановлені ним обставини, а саме:

пояснення адвоката про те, що вилучені грошові кошти є доходом від здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_37 за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за адресою проведення обшуку, дозвіл на який надавався слідчим суддею саме у зв`язку з наявність достатніх підстав вважати, що за вказаною адресою здійснюється діяльність кол-центрів на території Сумської області, члени яких здійснюють дзвінки громадянам під видом працівників банків, вводячи в оману, отримують відомості щодо їх банківських карток, рахунків, після чого викрадають із них кошти; виявлення та вилучення близька 400 банківських карток, власники яких не є працівниками інтернет магазину (за словами адвоката); також в судовому засіданні слідчим суддею не було встановлено, що грошові кошти, вилучені особисто у ОСОБА_38 під час обшуку, були виведені ним в готівку з його рахунку, як про це вказував адвокат, тобто не доведена законність їх походження.

При цьому, як правильно зауважив слідчий суддя, арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження та органу досудового розслідування слід надати час для дослідження вилученого майна, для їх повноцінного огляду спеціалістом без обмеження у часі, для проведення необхідних експертиз, з метою виявлення, дослідження та аналізу видалених чи збережених даних на Інтернет сервісі, що дозволяє не зберігати файли локально на технічних пристроях («гугл-хмара»).

Незастосування цього заходу може призвести до відчуження, знищення, приховання, пошкодження речового доказу, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження, суттєво ускладнить процес встановлення істини у кримінальному провадженні та не будуть досягнуті завдання кримінального провадження.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Крім того, в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 зазначав, що:

1) протоколи огляду від 20.07.2023 інформації про вчинення шахрайських дій не містять, а інших відомостей, що можуть бути використані як докази не виявлено;

2) в клопотанні не зазначено обставин, які б підтверджували, що таке майно як грошові кошти 93 880,00 грн, що належать ОСОБА_26 , і знаходились під час проведення обшуку в його особистій сумці, містять відомості про обставини вчинення злочину та/або є знаряддям його вчинення або ж майном, що здобуте в результаті його вчинення. Апелянт зауважував, що ОСОБА_26 фізична особа підприємець і вилучені в нього гроші це його прибуток, який він для зручності переводить з карти на карту. Сам факт того, що грошові кошти були вилучені саме в приміщенні де проходив обшук, не може бути єдиною підставою для накладення на них арешту;

3) клопотання не містить доказів того, що власники майна, на яке накладено арешт, мають якесь відношення до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Підозра жодному з власників цього майна не повідомлена, цивільних позовів в провадженні немає;

4) всі власники, арештованого майна (крім ОСОБА_29 ), є фізичними особами підприємцями, які отримують офіційний дохід від своєї діяльності, не пов`язаною з діяльністю кол-центрів, в тому числі власники майна використовують це майно для ведення своєї роботи.

У відповідь на такі доводи апелянта колегія суддів зазначає, що:

1) оцінку протоколам оглядів, як доказів у кримінальному провадженні, суд надає безпосередньо у разі розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення. На стадії ж досудового розслідування слідчий суддя дає оцінку зібраним матеріалам в своїй сукупності та встановлює їх достатність для того, щоб стверджувати чи могло бути вчинено кримінальне правопорушення і чи достатні підстави для накладення арешту на майно для забезпечення розслідування цього провадження;

2) походженню і прив`язці до злочину вилучених в ОСОБА_26 грошових коштів слідчий суддя оцінку надавав про що йшлося вище, та з чим колегія суддів погоджується. Нових обставин апелянтом в скарзі не вказано;

3) колегія суддів звертає увагу на правові підстави для накладення арешту на майно, визначені в ч. 2 ст. 170 КПК України, і зауважує, що пред`явлення особі/особам про підозру, на даному етапі досудового розслідування, не є обов`язком умовою, як і наявність чи відсутність на цій стадії цивільного позову. Слідство у справі триває;

4) доказів четвертому доводу апелянтом не надано, як не доведено і того, що тимчасове обмеження осіб у користуванні і розпорядженні арештованим майном, призведе до вкрай негативних для них наслідків.

Ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, яка постановлена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга з урахуванням викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 27.07.2023, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 та у кримінальному провадженні № 0000018 від 01.03.2023 накладено арешт на майно вилучене 17.07.2023 в ході проведення обшуку підвального приміщення будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власників майна адвоката ОСОБА_6 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4