НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

11 січня 2024 року Справа № 322/2070/23

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференнції),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференнції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференнції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Відрадне Запорізького району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого (має співмешканку), має на утриманні неповнолітню дитину, військовослужбовця, який проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки, у військовому званні «молодший сержант», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки, діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.ст.9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 30 жовтня 2023 року, близько 11 години 10 хвилин, перебуваючи у місці несення служби, в місці тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 , на території АДРЕСА_3 , у присутності заступника командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , який відповідно до вимог ст.ст.29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням та інших військовослужбовців, отримавши наказ заступника командира роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_6 , направлений на виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 від 29.10.2023 №298/КСП/О, щодо здійснення переміщення та виставлення розрахунку ПТРК по рубежу із завданням знищення ББМ, АТ та груп піхоти противника в секторі, умисно відмовився виконувати вказаний наказ посилаючись на неможливість його виконання за станом здоров`я, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ.

Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.4 ст.402 КК України, - непокора, тобто інше умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд погоджується з цією кваліфікацією.

11.12.2023 між прокурором у кримінальному провадженні начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000318 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 жовтня 2023 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з іншого, за участю захисника - адвоката ОСОБА_9 була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої на виконання вимог ст.ст.469, 472 КПК України сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних, для даного кримінального провадження, обставин та правової кваліфікації дій за ч.4 ст.402 КК України.

ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, вчиненого ним за викладених обставин у повному обсязі врученого йому повідомлення про підозру.

ОСОБА_4 в ході досудового розслідування добровільно повідомив правоохоронні органи про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

З ОСОБА_4 домовленостей щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою не було.

Узгоджуючи покарання ОСОБА_4 сторони враховували тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання своєї винуватості, участь у відсічі збройної агресії російської федерації, посередню характеристику військової частини і вважали за можливе, застосувати положення ст.69 КК України та погоджувалися на призначення йому покарання більш м`якого ніж передбаченого санкцією ч.4 ст.402 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Також сторони погодилися щодо можливості застосування положень ст.58 КК України, на заміну ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі при призначенні покарання ОСОБА_4 .

Сторони дійшли остаточної згоди на призначення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, із застосуванням ст.ст.58, 69 КК України, а саме у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки з відрахуванням 20 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 в дохід держави.

В угоді також передбачені наслідки її укладення і затвердження визначені ч.2 ст.473 КПК України, зокрема обмеження для сторін права на оскарження вироку відповідно до ст.ст.394, 424 КПК України, ОСОБА_4 роз`яснено положення щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч.4. ст.474 КПК України та наслідки невиконання угоди.

До початку судового засідання від прокурора надійшло клопотання (з додатками) у якому останній просить долучити документи, які характеризують особу обвинуваченого.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Підтримав клопотання щодо долучення документів.

Обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник не заперечували проти долучення документів і також просили ухвалити судове рішення в підготовчому засіданні, затвердити вказану угоду з прокурором і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Дослідивши угоду і матеріали судового провадження, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення їм наслідків укладення угоди, які передбачені ч.4 ст.474 КПК України, виконавши вимоги п.п.6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання, а також наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Положеннями ст.468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення вчинення якого інкримінувалось ОСОБА_4 відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінувалося ОСОБА_4 віднесено до цієї категорії.

У судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуто в судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, у тому числі, допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь - просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд переконався, що обвинувачений свою винуватість у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав беззаперечно із розумінням того, що відмовляється від частини своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.

Також, суд пересвідчився в дійсності існування обставин, які зазначалися в угоді в контексті вимог ст.ст.69 (визнання вини, щире розкаяння, участь у відсічі збройної агресії російської федерації) і 58 КК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 і обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника.

ОСОБА_4 судом роз`яснені наслідки невиконання угоди.

Судові витрати і речові докази у провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні в рамках вказаного кримінального провадження, скасувати.

Керуючись ст.ст.373, 374, 394, 424, 468, 472-476 КПК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості від 11 грудня 2023 року, укладену у м. Запоріжжі між начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_8 і підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_9 .

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України і призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два роки).

На підставі ст.58 КК України призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням у дохід держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення засудженого.

Під час відбування даного покарання обвинувачений ОСОБА_4 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 , ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2023, скасувати.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти, негайно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізького області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення направити прокурору, обвинуваченому, захиснику і установі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1