Справа № 740/623/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/637/23
Категорія - ч. 4 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001113 від 07.11.2022 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 травня 2023 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москва, РФ, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

- вироком Самбірського міського суду Львівської області від 27.06.1990 року за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення;

- вироком Самбірського міського суду Львівської області від 04.02.1994 року за ч. 2 ст. 140, 208 КК України до 4 років позбавлення волі;

- вироком Самбірського міського суду Львівської області від 05.03.1998 року за ч.1 ст. 89, ст. 42 КК України до 6 років позбавлення волі;

- вироком Апеляційного суду Львівської області від 14.06.2004 року за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі;

- вироком Баришівського районного суду Київської області від 28.01.2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

У С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді тринадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 4 ст. 81 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Баришівського районного суду Київської області від 28.01.2020 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді чотирнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з часу затримання з 09 листопада 2022 року.

Міру запобіжного заходу, обрану ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без змін.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів в розмірі 14 591 гривня 59 копійок.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 10 листопада 2022 року на: сенсорний мобільний телефон темно-синього кольору марки «obbo», серійні номери: 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 , без сім карти; мобільний телефон кнопковий чорного кольору марки «fly», серійні номери: 1) НОМЕР_3 , 2) НОМЕР_4 , в який встановлено сім карту «Київстар»; гаманець з матеріалу, схожого на натуральну шкіру, чорного кольору, в якому міститься тимчасова перепустка УЗШК ТОВ «Інвайт», видана ОСОБА_8 , банківську карту «Альфа банк» № НОМЕР_5 , банківську карту «Монобанк» № НОМЕР_6 ; купюри номіналом 20 грн 1 шт. ЧД 5840349, купюру номіналом 5 грн 2 шт. УБ 4937839, УД 549693; одяг зимову куртку темного кольору, реглан (кофта з капюшоном) темного кольору з полосами на грудях, джинси темно-синього кольору та взуття зимові кросівки чорного кольору; грошові кошти в загальній сумі 85 грн 50 грн 1 купюра (УЄ0087228), 20 грн 1 купюра (ЧВ7217034), 10 грн 1 купюра (ХИ3387109), 5 грн 1 купюра (СД 8128009), сумку розмірами 40 см х 60 см

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим в тому, що він 06 листопада 2022 року, близько 17 год 20 хв., діючи в умовах воєнного стану, що введений на всій території України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та продовженого Указом Президента від 12 серпня 2022 року № 537/2022 з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року на 90 діб, з метою протиправного збагачення, з корисливого мотиву, повторно, шляхом вибиття вхідних дверей проник до приміщення магазину, в якому здійснює господарську діяльність фізична особа підприємець ОСОБА_9 під брендом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в якому на той час здійснювала продаж товару продавець ОСОБА_10 , де здійснив напад на останню, в ході якого повалив її на підлогу, з метою подолання опору потерпілої, душив її за горло, супроводжуючи свої протиправні дії постійними погрозами застосування до потерпілої фізичного насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, чим повністю подолав волю ОСОБА_10 до опору. Після чого ОСОБА_10 , боячись за своє життя та здоров`я, вказала ОСОБА_8 на місце, де лежать грошові кошти в сумі 733 грн, які останній забрав, і з якими він близько 18 години 00 хвилин зник з місця вчинення кримінального правопорушення, заподіявши фізичній особі-підприємцю ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 733 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду стосовно нього скасувати та ухвалити новий, яким виправдати та визнати невинуватим у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Також просить викликати та допитати потерпілу, свідків, понятих, захисника ОСОБА_11 , лікаря.

Вважає, що його засуджено безпідставно, адже він злочину не вчиняв. На думку апелянта, судове розслідування проведено з порушенням його прав, оскільки у будинку його цивільної дружини по АДРЕСА_4 було неправомірно проведено обшук, а саме, без дозволу суду та за відсутності власника. Зауважує, що в порушення КПК України 09.11.2022 проведено обшук, а санкцію на обшук було отримано 10.11.2022. Зазначає, що під час проведення обшуку було призупинено відеозйомку, де працівники поліції попросили покинути приміщення, потім продовжили її, і в кармані його куртки знайшли гроші, які йому не знайомі та на яких були надписи, написані ручкою. Вказує на неправомірну відмову слідчого щодо проведення експертизи відбитків пальців. Зазначає, що під час обшуку ним через захисника подано слідчому медичну картку про стан його здоров`я, але в подальшому документи зникли із справи. Наголошує, що всі слідчі дії проведено без його присутності та його захисника. Вказує на неправомірну відмову у його клопотанні про надання іншого адвоката та порушенні його права на захист. Також судом було неправомірно відмовлено у клопотанні про виклик свідків. Вказує на неправдиві показання потерпілої про те, що вона вдарила його ключами в обличчя, проте на ключах та на одязі не виявлено кров, та те, що вона не бачила його обличчя, однак впізнала по фотокартках. Наголошує, що він не міг скоїти цей злочин за станом здоров`я. Також звертає увагу на неправомірні дії слідчого та прокурора, які приховали від суду фактичний стан його здоров`я.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду щодо ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий, яким його виправдати та визнати невинуватим у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обшук 09.11.2022 року за місцем проживання ОСОБА_12 по АДРЕСА_5 був проведений з процесуальним порушенням, оскільки проведений без власника квартири, а тому вважає цей доказ по справі недопустимим. Вказує на незаконність затримання ОСОБА_8 , оскільки дата правопорушення 06.11.2022 і дата затримання 09.11.2022 не збігаються. Зазначає, що слідчу дію - обшук проведено слідчим 09.11.2022 з 17:36 год до 19:32 год без ухвали слідчого судді, тобто ОСОБА_8 затриманий о 12:35 год, а початок обшуку о 17:36 год. Звертає увагу, що у протоколі обшуку у відповідній графі слідчим не було вказано прізвищ спеціаліста та інших осіб, працівників поліції, які брали участь у обшуку. Також не зазначено про ведення відеофіксації слідчої дії та марки відеокамери і флеш-носій. Вказує на відсутність у протоколі обшуку від 09.11.2022 року посилань на будь-які додатки всупереч ч. 3 ст. 107 КПК України. На думку апелянта, не зазначення у протоколі обшуку технічних характеристик носіїв інформації дає підстави заявити про недопустимість доказів, отриманих в ході обшуку. Вважає, що ця слідча дія не була невідкладною, а тому згідно з приписами ч. 2 ст. 234 КПК України обшук мав здійснюватися тільки на підставі ухвали слідчого судді, проте хоча обшук 09.11.2022 року було легалізовано ухвалою слідчого судді від 10.11.2022, його проведено без достатніх правових підстав, тому віднайдені під час обшуку грошові кошти не можуть бути належним та допустимим доказом. Зауважує, що на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_10 надавала показання про те, що не бачила особу нападника в обличчя, а під час проведення слідчої дії пред`явлення для особи впізнання за фотознімками 09.11.2022 впізнала ОСОБА_8 , якого не бачила в обличчя під час нападу, а в судовому засіданні заявила про впізнання по його характерному голосу, тому цей доказ по справі вважає неналежним. Звертає увагу на показання свідка ОСОБА_13 щодо обставин заподіяння нею ОСОБА_8 06.11.2022 тілесних ушкоджень.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які підтримали доводи апеляційних скарг, прокурора, який не погодився з доводами сторони захисту та обвинуваченого, та просив апеляційні скарги залишити без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд судом першої інстанції проводився стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, доведена належними та допустимими доказами, які були предметом детального дослідження суду першої інстанції.

Вирішуючи питання за апеляційними доводами, наведеними в апеляційних скаргах обвинуваченого та захисника про безпідставність висунутого обвинувачення за ч. 4 ст. 187 КК України, колегія суддів вважає, що суд, приймаючи рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 дотримався вимог ст. ст. 84-86 КПК України та повною мірою проаналізував зібрані слідством докази з точки зору їх належності, допустимості та достатності, навівши у вироку переконливі мотиви прийнятого рішення.

Що стосується доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, при зазначених у вироку обставинах, за яке його засуджено, то такі відповідають фактичним обставинам і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно, повно досліджені і правильно оцінені.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину не визнав у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та пояснив, що 06.11.2022 року він близько 11 години ходив на базар забрати телефон з ремонту, але майстерня була закрита, тому він пішов у «Фору» придбати продукти, після чого пішов додому і ліг спати. Близько 17-19 годин його розбудила теща, щоб він на залізничному вокзалі зустрів свою дружину ОСОБА_13 , яка поверталась з Києва з роботи. Біля під`їзду були сусіди, з якими він поспілкувався і близько 20-ї години пішов пішки на залізничний вокзал. Близько 22-ї години зустрів дружину, вони пішки йшли додому і сварились. Прийшовши додому, знову сварились і дружина його вкусила і подряпала. 7, 8 і 9 листопада 2022 року він ходив у тому ж одязі, що і 06 листопада 2022 року.

09.11.2022 року він збирався їхати на роботу в м. Київ, проте був затриманий працівниками поліції, які забрали ключі, банківські картки і повідомили про вчинення ним злочину. З 9 до 12 години перебував у поліції, поліцейські повідомили, що потерпіла впізнала його по фотографії, а потім вони поїхали проводити обшук у квартирі, де він проживав. Обшук проводився без власниці квартири. Говорили, що шукають якусь сумку та гроші. Працівники поліції здійснювали відеозапис, проте запис перервався з якихось причин на 15 хв., після чого обшук продовжили і у внутрішньому кармані куртки, яку він не носив вже близько 2 тижнів, виявили гроші, в тому числі купюру з написом номеру телефону. Вважає, що під час перерви, коли відсутній відеозапис, грошову купюру з написом йому підкинули працівники поліції.

Під час досудового розслідування він наполягав на тому, що не вчиняв розбій, у магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 06.11.2022 року взагалі не заходив, був там декілька разів, але раніше, можливо за місяць до цього випадку.

Допитана судом першої інстанції потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що 06.11.2022 року, близько 17 години, у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де вона працює продавцем, раптово з невідомих причин зникло світло, хоча це не було відключенням за графіком, тому вона зачинила двері магазину на один замок. Згодом хтось почав сильно стукати у двері і вона підійшла до дверей, тримаючи в руках ліхтар. Невідомий сильним поштовхом відчинив двостулкові двері, схопив її, підставив щось до шиї і почав кричати, щоб вона віддавала гроші та сережки, бо заріже. В той момент вона дійсно думала, що нападник тримає біля її шиї ножа. Вона падала на коліна, намагалась захиститись, натиснути кнопку для виклику поліції, проте це їй не вдалось. Нападник душив її і наказував вимкнути ліхтар, а сам ховався під капюшоном. Проте вона впізнала нападника по голосу, оскільки той двічі напередодні приходив у магазин, в тому числі і в день нападу - 06.11.2022 року близько 15 години і з упевненістю може сказати, що то був саме ОСОБА_8 ..

В процесі боротьби вона декілька разів ударила ОСОБА_8 правою рукою, в якій були ключі від магазину, і побачила, що над бровою є розсічення, а на її кофті була кров нападника. Розуміючи, що ОСОБА_8 може її вбити, вона погодилась віддати гроші з каси. В обідній час була інкасація і грошей в касі було лише 733 гривні. Отримавши гроші, останній вибіг з магазину, залишивши свою сумку. Серед викрадених грошей була купюра номіналом 50 гривень, на якій вона перед нападом записала номер телефону перукаря. В подальшому вона впізнала цю купюру серед вилучених під час обшуку грошей у ОСОБА_8 ..

Вчинення стосовно неї злочину негативно вплинуло на її психоемоційний стан, призвело до появи захворювань нервової системи, вона почала всього боятись, також у неї був набряк гортані, оскільки обвинувачений душив її. У зв`язку з цим просила призначити обвинуваченому максимальну міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що є власником торгівельної точки магазину «Наша Ряба» в м. Ніжині. 06.11.2022 року близько 18 години до неї зателефонувала ОСОБА_10 , вона була у стресовому стані, плакала і повідомила про розбійний напад, також повідомила, що впізнала нападника, оскільки двічі бачила його в магазині. Наступного дня вона бачила ОСОБА_10 , в неї була опухла шия та ушкодження ноги. На даний час ОСОБА_10 дуже змарніла, весь час перебуває на лікуванні від перенесеного стресу.

Свідок ОСОБА_13 , яка є співмешканкою обвинуваченого, в судовому засіданні показала, що 06 листопада 2022 року приїхала з м. Києва електричкою з роботи після 23-ї години. На вокзалі в м. Ніжині її зустрічав ОСОБА_8 . У неї були дві сумки, а чоловік сидів на лавці і не допоміг, коли вона виходила з електрички. Це її розлютило і дорогою додому між ними була сварка, вона штовхала ОСОБА_14 . Під час сварки вона стає агресивна, саме так було і тоді. Вона хапала чоловіка нігтями, в тому числі за обличчя і вкусила за зап`ястя руки. Вранці ОСОБА_8 показував на лобі та щоці подряпини, які залишились від її нігтів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що був запрошений у якості понятого під час обшуку квартири в даному кримінальному провадженні. Слідчий проводив обшук в печатках, проводилась відеозйомка, зачитувались права. Обшук тривав близько 30-40 хвилин, чи були при цьому перерви він не пам`ятає. Було знайдено гроші, складено протокол, ні від кого зауважень не надходило.

Судом першої інстанції на вимогу процесуального закону було в повному обсязі з`ясовано обставини кримінального провадження та перевірено їх доказами, якими об`єктивно доведена вина обвинуваченого.

Рапортом чергового Ніжинського РВП від 06.11.2022 року, відповідно до якого надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 06.11.2022 року о 18 год. 07 хв. за адресою: м. Ніжин, вул. Шевченка, 16 А, невідомий чоловік побив жінку. Після прибуття працівників поліції з`ясовано, що потерпілою є продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_10 , яку госпіталізовано до Ніжинської ЦМЛ (т. 1 а.с. 60).

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого відомості за вказаним фактом внесено 07.11.2022 року в ЄРДР за № 0001113 з попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 186 КК України (ч. 1 а.с. 62).

Постановою слідчого від 10 листопада 2022 року вказане кримінальне правопорушення було перекваліфіковано на ч. 4 ст. 187 КК України (т. 1 а.с. 169).

Протоколом огляду місця події від 06.11.2022 року та фототаблицею до нього зафіксовано огляд місця події приміщення магазину «Наша Ряба», що знаходиться по вул. Шевченка, 16-а, м. Ніжин, під час якого виявлено та вилучено сліди структури матеріалу вхідних дверей, сумку у сіро-блакитну стрічку, пакет з маркуванням «Велмарт», ручну пилку, замотану папером та скотчем, а також жіночу спортивну кофту помаранчевого кольору, на якій наявні сліди речовини бурого кольору. (т. 1 а.с.68-74),

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.11.2022 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 за рисами обличчя, впадинами на щоках, характерними скулами, волоссям та зморшками на обличчі, на фотознімку № 3 впізнала особу, яка здійснила на неї напад 06.11.2022 року та заволоділа грошовими коштами в сумі 733 грн. (т. 1 а.с. 78-79). Відповідно до довідки до протоколу пред`явлення особи до впізнання за фотознімками, особою на фотознімку №3 є ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 78-80).

Довідкою КНП «НЦМЛ ім. М. Галицького» від 06.11.2022 року за № 2279 підтверджується факт звернення ОСОБА_10 до відділення екстренної (невідкладної) медичної допомоги з травмами внаслідок нападу невідомого 06.11.2022 року близько 17-ї години. При цьому зазначено діагноз: забій м`яких тканин голови, грудної клітини, обох колін, посттравматичний фаринголарингіт після удушення (т. 1 а.с. 81).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 150 від 09.11.2022 року на тілі у ОСОБА_10 мались наступні тілесні ушкодження: забій м`яких тканин голови, грудної клітини, обох колін (дані ушкодження не брались експертом при оцінці ступеню тяжкості), а також два синці шиї та садно правого ліктя, посттравматичний фаринголарингіт (віднесено експертом до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і не були небезпечними для життя). Всі тілесні ушкодження потерпілій могли бути спричинені 06.11.2022 року внаслідок не менше трьох травматичних дій. Під час спричинення тілесних ушкоджень взаємне розташування нападника та потерпілої могли неодноразово змінюватись (т. 1 а.с. 88-91).

Проколом обшуку від 09.11.2022 року зафіксовано проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого у кишені чоловічої куртки виявлено та вилучено гроші, номіналом: 50 грн, на одній стороні якої мається напис кульковою ручкою чорного кольору 067 15 808 05 1шт., 20 грн - 1 штука, по одній купюрі, номіналом 10 та 5 гривень. (т. 1 а.с. 127-131).

У сукупності із зібраними у справі доказами, суд належно оцінив показання обвинуваченого щодо невизнання вини і при повному, всебічному розгляді всіх обставин справи, дійшов вірного висновку, що його вина у повному обсязі доведена.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що місцевий суд дослідив всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені у апеляційних скаргах доводи про незаконність вироку є необґрунтованими.

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінив докази не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, які в своїй сукупності є достатніми, щоб дійти обґрунтованого висновку, що у діях ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У відповідності до п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК України до загальних засад кримінального провадження відноситься в тому числі здійснення провадження із дотриманням принципу змагальності сторін та свободи в поданні ними суду доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, який полягає, зокрема, в самостійному обстоюванні як стороною обвинувачення, так і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд дійшов висновку, з яким погодилась колегія суддів апеляційного суду, що цей принцип у повній мірі був реалізованим при розгляді даної справи.

В основі встановлених кримінальним процесуальним законом правил допустимості доказів лежить концепція, відповідно до якої в центрі уваги суду повинні знаходитися права людини і виправданість втручання в них держави.

Отже, підстави для визнання вказаних вище доказів недопустимими відсутні, про що місцевий суд зробив обґрунтований висновок, з чим погоджується і колегія суддів.

При наведених вище доказах, висновок суду 1 інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК Україна, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя ОСОБА_10 , яка зазнала нападу, та поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для її життя та здоров`я (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій (повторно), поєднаний з проникненням до іншого сховища, вчинений в умовах воєнного стану.

Твердження у скарзі сторони захисту про те, що обшук 09.11.2022 року за місцем проживання ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 був проведений з процесуальним порушенням, та без ухвали слідчого судді, проте хоча обшук 09.11.2022 року було легалізовано ухвалою слідчого судді від 10.11.2022, його проведено без достатніх правових підстав, тому віднайдені під час обшуку грошові кошти є недопустимим доказом у справі, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Порядок проведення обшуку детально регламентований кримінальним процесуальним законом. Так, відповідно до статтей 234, 235 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Ухвала слідчого судді має містити відомості про строк дії ухвали; прокурора, слідчого, який подав клопотання про обшук; положення закону, на підставі якого постановляється ухвала; житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, які мають бути піддані обшуку; особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Як убачається з матеріалів судового провадження, з клопотанням про проведення обшуку житла, що у АДРЕСА_2 , звертався слідчий у кримінальному провадженні начальник відділення СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_16 (т. 1 а.с. 157-158).

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ухвалою від 10 листопада 2022 року задовольнив клопотання слідчого про проведення обшуку, надавши дозвіл на проведення обшуку, встановивши наявні підстави для обшуку без ухвали слідчого судді з метою виявлення та фіксації відомостей та обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання викраденого майна та знаряддя вчинення злочину, визнавши дану слідчу дію невідкладеною.

Отже, обшук 09.11.2022 органом досудового слідства у будинку проведено уповноваженою особою з дотриманням ст. ст. 40, 234, 235, 236 КПК України, так і загальних засад кримінального провадження, закріплених у статтях 9, 13 цього Кодексу, без порушень прав та свобод обвинуваченого, процесуальний дозвіл на проведення слідчої дії отриманий уповноваженим слідчим у визначеному законом порядку, що свідчить про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо проведення обшуку з порушенням КПК України, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про допустимість доказів, отриманих внаслідок його проведення.

Вказівка захисника на недоліки у протоколі обшуку, а саме, не вказано прізвищ спеціаліста та інших осіб, не зазначено технічних характеристик носіїв інформації не є слушними, оскільки зміст протоколу обшуку повністю відповідає вимогам ст. ст. 104, 105 КПК України, понятим роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки, у заключній частині містить підписи осіб, які брали участь у слідчій дії.

На спростування доводів про те, що під час проведення обшуку зі сторони працівників поліції відбулася фальсифікація доказів в той час, коли з технічних причин зупинилась відеофіксація обшуку, а саме йому підкинуто гроші, то дійсно зупинка фіксації слідчої дії мала місце з технічних причин, про що повідомлялось слідчим. Також судом встановлено, що одночасно з фіксацією обшуку на відеокамеру, 09.11.2022 року проводилась безперервна відеофіксація за допомогою нагрудного відеореєстратора працівника Ніжинського РВП всіх процесуальних дій з часу затримання ОСОБА_8 , в тому числі і обшук. З копії відеозаписів з нагрудного відеореєстратора працівника поліції (т. 1 а.с. 132-134) вбачається, що під час проведення обшуку будь-яких перерв, коли учасники слідчої дії виходили з квартири не було. Відповідно до відеозапису (файл 194140_0078), в той час, коли спеціаліст повідомив слідчого про технічні неполадки відеокамери, останнім було дано вказівку всім зупинитись, проведення слідчої дії припинилось, всі учасники, в тому числі обвинувачений та захисник залишались у кімнаті до того часу, як усунули неполадки у роботі відеокамери і відеозйомка продовжилась. Крім того, на відеозаписі з бодікамери зафіксовано, що в той час, коли слідчому повідомили про неполадки відеокамери, грошові кошти у сумі 85 гривень, у тому числі купюра номіналом 50 гривень, на якій написано номер телефону вже були знайдені у куртці ОСОБА_8 і останній повідомив слідчому, що то його гроші.

Цей факт був предметом розгляду суду першої інстанції, яким надана належна правова оцінка, і з якою погоджується апеляційний суд, та при перегляді цього відеозапису обшуку будь-якої упередженості і фальсифікації з боку працівників поліції, на чому наголошує обвинувачений у скарзі, не встановлено.

Не заслуговує на увагу і твердження обвинуваченого про неправомірну відмову слідчого та суду щодо призначення ДНК-експертизи відбитків пальців з грошових купюр, оскільки суд цілком обгрунтовано з підстав, передбачених ст. 242 КПК України, ухвалою від 10 травня 2023 року відмовив у проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи, вказавши, що експертизи по справі вже проведені та зважив на стадію судового провадження, на якій заявлено клопотання, адже призначення експертизи сприятиме затягуванню розгляду справи. Разом з тим, суд зважив, що потожирові залишки відбитків рук по структурі не містить ядер клітин ДНК, які необхідні для проведення такого виду експертизи, адже з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше півроку і оскільки речові докази грошові купюри зберігались не в спеціальних умовах, необхідних для зберігання зразків для судової молекулярної експертизи, тому вони втратили наданий час можливі залишки біоматеріалів, що позбавить можливості експерта отримати необхідні дані для проведення експертизи.

Безпідставними є твердження обвинуваченого про те, що судом було неправомірно відмовлено у клопотанні про виклик потерпілої ОСОБА_10 , оскільки вважає їх неправдивими щодо механізму нанесення ударів. Як вбачається з матеріалів провадження, у судовому засіданні було допитано потерпілу, яка надавала послідовні показання і стороною захисту ставились питання з цього приводу, інших доказів у чому саме показання є неправдивими стороною захисту не надано, тому підстави для повторного допиту потерпілої відсутні.

Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого про порушення його права на захист, то такі не є слушними. Забезпечення права на захист це правове положення, згідно з яким посадові особи, котрі здійснюють кримінальне провадження, зобов`язані забезпечити підозрюваному, обвинуваченому, засудженому, виправданому сукупність процесуальних прав, завдяки яким останні отримують можливість захищатися від підозри чи обвинувачення.

Згідно з положеннями ст. 20 КПК України забезпечення права на захист реалізується як особисто підозрюваним, обвинуваченим, виправданим та засудженим, так і за допомогою захисника.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 52 КК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

Відповідно до доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та стосовно якої обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою від 09 листопада 2022 року № 025-250000406 за повідомленням слідчого Ніжинського РВП ГУНП у Чернігівській області ОСОБА_17 від 09.11.2022 № 025-250000349 ОСОБА_8 залучався захисник з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернігівській області в особі ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 21). Також дорученням для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні якого відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням від 03 березня 2023 року № 025-250000358 на підставі ухвали слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 у зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні адвоката ОСОБА_11 призначено захисника ОСОБА_7 , доручення діє до закриття кримінального провадження; закінчення останнього судового провадження з перегляду судових рішень, використання всіх національних засобів правового захисту (т. 1 а.с. 41). Таким чином, органом досудового розслідування та судом вжито заходів для забезпечення прав обвинуваченого ОСОБА_8 , у тому числі права на захист, ці захисники були присутніми при проведенні процесуальний дій, в тому числі при врученні повідомлення про підозру, клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та в судових засіданнях, що не може розцінюватись порушенням права на захист, на чому наголошує апелянт.

Також слід визнати безпідставними доводи обвинуваченого щодо неправдивих показань потерпілої ОСОБА_10 про те, що вона вдарила його ключами в обличчя, проте, на ключах та на одязі не виявлено кров з огляду на таке.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 151 від 10.11.2022 року встановлено, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_8 , а саме: садно лівої скроні, садно лівої щоки та садно внутрішньої поверхні лівого зап`ястя, по механізму спричинення виникли внаслідок дії сили тертя ковзання тупим предметом, що володіє шорсткою поверхнею. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути, в тому числі за обставин, що вказані у фабулі постанови про призначення слідчим експертизи, а саме: «коли невідомий чоловік здійснив напад на потерпілу та тримав її за горло в один з моментів вона лівою рукою відтягнула одну руку злочинця від своєї шиї, та скільки було сили правою рукою, в якій знаходились ключі від магазину завдала одного удару чоловіку в ліву ділянку обличчя, також коли вона відштовхнулась вона могла нанести якісь подряпини чи рани чоловіку ключами» (а.с. 166-168 т. 1).

Згідно з висновком молекулярно-генетичної експертизи від 14.03.2023 року № СЕ-19-22/43993-БД, генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_8 збігаються з генетичними ознаками клітин та крові, виявлених на кофті, в яку була одягнута потерпіла ОСОБА_10 06.11.2022 року в момент вчинення злочину (т. 2 а.с. 3-14).

Отже, зазначені висновки експертів у повній мірі підтверджують той факт, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 отримав під час розбійного нападу на ОСОБА_10 і узгоджуються з показами потерпілої ОСОБА_10 , наданими в судовому засіданні.

Як убачається з протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіоконтроль особи від 12.01.2023 року, під час спілкування в камері ІТТ зі співкамерником ОСОБА_8 10.11.2022 року фактично розповідає про вчинений ним злочин, вказуючи, що був у магазині, що він розбійник, що потерпілою була жінка, при цьому надаючи характеристику зовнішності потерпілої, що було темно. Також в ході розмови обвинувачений постійно акцентував увагу не на відсутності його вини у скоєнні злочину, а на тому, що поліція не зможе довести його винуватість (т. 1 а.с. 205-208).

Вказівка захисника на незаконність затримання ОСОБА_8 , оскільки дата правопорушення 06.11.2022 і дата затримання 09.11.2022 не збігаються, є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження, відповідно до яких обвинуваченого було затримано 09 листопада 2022 року о 12:35 год, протокол складено о 14:20 год, під час чого ознайомлено з підставами затримання, роз`яснено права та обов`язки, про що свідчить його підпис та підпис захисника ОСОБА_11 у протоколі затримання, та жодних скарг, заяв чи клопотань від них не надходило.

Апеляційний суд звертає увагу на позицію, яка викладена в постанові ВС/ККС у справі № 204/6541/16-к від 15.06.2021, де зазначено, що судова практика виходить з того, що факт затримання особи може встановлюватися не лише протоколом затримання, але й іншими доказами, а відомості, зазначені у протоколі, можуть бути спростовані або, навпаки, підтверджені іншими доказами. Суд вважає, що, встановлюючи обставини затримання, у тому числі час фактичного затримання та наявність підстав для затримання, суди мають виходити з дійсних обставин, встановлених на підставі усієї сукупності доказів, наданих сторонами, включаючи, але не обмежуючись відповідним протоколом.

Апеляційний суд не може погодитись з доводами апеляційних скарг про те, що судом було взято до уваги недопустимі докази, а саме, протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками, адже такі не відповідають дійсності, оскільки слідчі дії пред`явлення для впізнання проведено відповідно до вимог ст. 228 КПК України, а сам протокол відповідає вимогам ст. 231 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу.

При проведенні під час досудового розслідування пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілої, слідчими, що здійснювали досудове розслідування даного кримінального провадження, з дотриманням вимог ст. ст. 104, 223, 228, 231 КПК України у присутності понятих, перед пред`явленням особи для впізнання, у свідка попередньо з`ясовано, чи може вона впізнати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, опитали про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила дану особу. На запитання слідчого потерпіла ОСОБА_10 пояснювала, що може впізнати особу, яка 06.11.2022 року, близько 17:20 год, здійснила на мене напад та заволоділа грошовими коштами в сумі 733 грн, за ознаками, а саме, за рисами обличчя, впадинами на щоках, характерними скулами, волоссям, зморшками на обличчі (т. 1 а.с. 78-80).

Крім того, твердження обвинуваченого про те, що потерпіла ОСОБА_10 не бачила його обличчя, однак впізнала по фотокартках, спростовуються наданими в судовому засіданні місцевого суду поясненнями потерпілої, що обвинувачений двічі напередодні приходив у магазин, в тому числі і у день нападу 06.11.2022 близько 15 години, тобто вона його особисто бачила, впізнавши його, ще й наголосивши на особливості його голосу.

Разом з тим, судом першої інстанції надана належна оцінка показанням свідка ОСОБА_13 , яка є його цивільною дружиною та в судовому засіданні пояснила, що того вечора дорогою додому між ними виникла сварка, під час якої вона була агресивна та хапала чоловіка нігтями, в тому числі за обличчя і вкусила за зап`ястя руки.

Надавши критичну оцінку цим показанням свідка, суд першої інстанції мотивовано послався на висновки експертиз № 151 від 10.11.2022 року та від 14.03.2023 № СЕ-19-22/43993-БД, згідно з якими тілесні ушкодження ОСОБА_8 отримав під час розбійного нападу на ОСОБА_10 , що узгоджуються з показаннями останньої в суді першої інстанції. Тому доводи сторони захисту з цього приводу є безпідставними.

Підсумовуючи аналіз доводів апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, колегія суддів дійшла висновку, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а тому об`єктивних підстав недовіряти їм немає. Колегія суддів вважає доведеною вину обвинуваченого поза розумним сумнівом.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено порушень процесуального законодавства під час збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів, як і не встановлено підстав для визнання таких доказів недопустимими. Усі докази, на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 , було отримано в порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, вони є логічними, послідовними і узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду і не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував відповідно до ст. 65 КК України характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, особу винуватого, який раніше судимий, має непогашену судимість, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого - вчинення злочину щодо особи похилого віку та рецидив злочинів, та обґрунтовано дійшов висновку про призначення покарання в межах санкції ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, з урахуванням вимог ст. 71 КК України.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Порушень місцевим судом вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 408, 419, 532 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 , а вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 31 травня 2023 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, які утримуються під вартою - в той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4