Справа № 191/2022/23
Провадження № 1-кп/191/165/23
У Х В А Л А

іменем України

15 листопада 2023 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

особи, стосовно якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таромське, м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

по кримінальному провадженню № 0000064 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2023 року, у вчиненні суспільно небезпечного діяння передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Приблизно о 17 годині 00 хвилин, більш точний час не встановлено, 11.01.2023 року, знаючи, що на дачній ділянці № НОМЕР_1 садово-товариського кооперативу «Трубник-3», який розташований в селищі Хорошеве, Синельниківського району, Дніпропетровської області, містяться два металевих контейнера, перший з яких, розміром 5x3 м, другий - 2x3 м, ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану (введеного указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, продовженого Указами президента України: від 17.05.2022 № 341/2022 строком на 90 діб - до 22.08.2022, від 12.08.2022 №573/2022 строком на 90 діб - до 20.11.2022, від 16.11.2022 №2738-ІХ строком на 90 діб) вирішив їх викрасти.

Далі, ОСОБА_6 , 12.01.2023 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, більш точний час не встановлено, прибув на дачну ділянку № НОМЕР_1 садово-товариського кооперативу «Трубник-3», що розташований в селищі Хорошеве, Синельниківського району, Дніпропетровської області, де за допомогою найманої техніки, а саме крана - маніпулятора марки «DAF», д/н НОМЕР_2 , за кермом якого був свідок ОСОБА_7 , який не знав, що контейнери не належать ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, викрав металевий контейнер, розміром 5x3 м, вартістю 19 455 (дев`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок та металевий контейнер, розміром 2x3 м, вартістю 10 999 (десять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 67 копійок, та разом з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 30 454 (тридцять тисяч чотириста п`ятдесят чотири) гривні 67 копійок.

Відповідно до висновку судово - психіатричної експертизи № 253 від 01.05.2023 ОСОБА_6 в період інкримінованого йому діяння страждав і в даний час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїчної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом ОСОБА_6 у даний час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Таким чином, дане суспільно небезпечне діяння вірно кваліфіковано ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове не з`явився в матеріалах справи є його заява в якій повідомив, що матеріальний збиток йому відшкодовано в повному обсязі, цивільний позов заявляти не бажає, претензій матеріального характеру до ОСОБА_6 він не має та мати не буде. Покарання ОСОБА_6 призначити на розсуд суду.

Особа, стосовно якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 в судовому засіданні надати пояснення не зміг, оскільки нічого вже не пам`ятає, свою вину визнав, розкаявся у скоєному.

Законний представник ОСОБА_6 - ОСОБА_5 пояснила, що обставини кримінального правопорушення у клопотанні викладені вірно. ОСОБА_6 до вчинення злочину вже перебував на обліку у лікаря-психіатра після перенесеної корона вірусної інфекції. Просила призначити амбулаторне лікування. Провину він визнав, вибачився та все майно повернули потерпілому.

Захисник не заперечував проти задоволення клопотання прокурора та вважав доцільним застосувати до ОСОБА_6 амбулаторне лікування.

Крім пояснень ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_5 , факт вчинення ОСОБА_6 вказаного суспільно небезпечного діяння, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та інші події поданої громадянином ОСОБА_8 17.01.2023 року, (т.2, а.с. 12);

- протоколом огляду місця події від 17.01.2023 року та фото таблицями до нього, згідно якого було проведено огляд ділянки № НОМЕР_1 дачного кооперативу «Трубник-3» за адресою: Синельниківський район, селище Хорошеве (т. 2 а. с. 14 16);

- протоколом огляду предмету від 18.01.2023 року та фото таблицями до нього, проведеного за участю ОСОБА_9 , а саме, два металеві контейнери, сірого кольору, перший розміром 5х3 м., другий 2х3 м. (т.2. а.с. 30-32);

- протоколом огляду предмету від 18.01.2023 року та фото таблицями до нього, проведеного за участю ОСОБА_9 , а саме, кран маніпулятор марки «DAF», д.н НОМЕР_2 синього кольору (т.2. а.с. 34-35);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.01.2023 року, згідно якого свідок ОСОБА_7 впізнав серед пред`явлених осіб на фотознімку № 3 на якому зображений ОСОБА_6 , особу яка користувалась його послугами, як водія крана маніпулятора (т.2 , а.с. 49);

- висновком експерта за результатами проведення судової трасологічної експертизи № СЕ 19/104-23/3538-ТР від 31.01.2023 року, згідно якого гіпсовий зліпок, вилучений 17.01.2023 року в ході проведення огляду місця події 17.01.2023 року на якому зафіксований слід протектору шини транспортного засобу є придатним для порівняльного дослідження (т.2, а.с. 55-57);

- постановою про визнання речових доказів та долучення їх до кримінального провадження від 31.01.2023 року, а саме, гіпсовий зліпок сліду транспорту розміром 24х24 см, вилучений в ході проведення огляду місця події 17.01.2023 року (т.2. а.с. 60);

висновком експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 23 від 25.02.2023 року, згідно якого середня ринкова вартість контейнера розміром 5х3 м. на момент викрадення, а саме 15.01.2023 року могла становити 19 455 грн. 00 коп., а середня ринкова вартість контейнера розміром 2х3 м. на момент викрадення, а саме 15.01.2023 року могла становити 10 999 грн. 67 коп., (т.2 а.с. 64-69);

Зібрані у кримінальному провадженні докази, пояснення ОСОБА_6 та його законного представника повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке мало місце при обставинах, зазначених вище.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Відповідно до ст. 18, ст. 19 КК України осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно-небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками: 1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер; 2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлена одна з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.

Відповідно до дослідженого судом висновку судово-психіатричного експерта № 253 від 01.05.2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься інкримінованого йому діяння. За своїм психічним станом ОСОБА_6 по теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

За своїм психічним станом, відповідно до ст. 92 КК України ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

При вивченні особи ОСОБА_6 судом встановлено, що останній за місцем проживання характеризується задовільно, скарг та заяв на останнього до КП «ЖИЛСЕРВІС-5» ДМР не надходило, перебуває на обліку у лікаря-психіатра КЗ «Дніпровська міська поліклініка № 1» з діагнозом «Гострий поліморфний психотичний розлад», з 2023 року з діагнозом «Органічний афективний розлад», на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

На підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_6 наявні ознаки суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Однак, суспільно небезпечне діяння вчинено ОСОБА_6 у стані неосудності, оскільки, відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи, він не міг на час вчинення суспільно небезпечного діяння, і на цей час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, і до нього рекомендовано застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Вирішуючи питання про визначення виду примусового заходу медичного характеру, суд керується положеннями п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 94 КК України, які передбачають, що надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

У відповідності до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

На важливість висновку експерта в таких категоріях справ, звертав увагу і Європейський суд по правам людини (справа «Ходжич проти Хорватії» (заява №28932/14), де Суд зазначив: «У такій складній сфері як психічний стан людини і передбачення того, наскільки небезпечною може бути ця людина, важко оскаржити висновок експерта без допомоги іншого експерта.».

Враховуючи вищевикладене, а також те, що ОСОБА_6 у стані неосудності вчинив суспільно небезпечне діяння проти власності, тяжкість такого діяння, вид і тяжкість захворювання ОСОБА_6 згідно висновку судово-психіатричного експерта та визначення примусового заходу медичного характеру, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора про застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 92-94 КК України, ст. 100, 369,372,512,513,516 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Таромське, м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази, які передані на відповідальне зберігання потерпілому, а самедва металевих контейнера сірого кольору, перший розміром 5х3 м., другий 2х3 м., залишити у володінні власника ОСОБА_8 .

Речовий доказ - гіпсовий зліпок сліду транспорту розміром 24х24 см., який зберігається в камері схову речових доказів Синельниківського РУП, знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1