Справа № 453/1687/21
№ провадження 1-кп/453/34/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2023 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

за участі прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

захосника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчомусудовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження № 0000183 від 29 вересня 2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хащовання Сколівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; громадянина України, не працюючого, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, не депутата, не адвоката, не нотаріуса, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 29 вересня 2021 року, в світлу пору доби, приблизно о 16 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «УАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ним у Стрийському районі Львівській області по ґрунтовій дорозі урочища «Зворець» в населеному пункті Волосянка Стрийського району Львівської області, без причин технічного характеру порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.2, 1.5; Розділу 2 п.п. 2.3 б), д), 2.9 а) Розділу 10 п.10.1, Розділу 12 п. 12.1, де він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, які виразилися в тому, що він під час руху гірською дорогою, не вибравши безпечної швидкості руху та не врахувавши дорожню обстановку, в ході руху втратив керованість, що призвело до перекидання автомобіля на дах.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «УАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , отримав технічні пошкодження, а потерпілому пасажиру ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому с/3 правої ключиці із зміщенням кісткових відламків, які відносяться до середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, в діях ОСОБА_4 , що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження, вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України.

До Сколівського районного суду Львівської області 14 листопада 2023 року надійшла угода про примирення між потерпілим з одного боку та обвинуваченим з іншого боку, укладена 30 квітня 2023 року, відповідно до вимог ст. 471 КПК України.

Відповідно до змісту вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1ст. 2861 КК України. У вказаній угоді сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 2861 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Шкода потерпілому ОСОБА_6 повністю відшкодована, що останній підтвердив в судовому засіданні, наголосивши, що саме своєчасність відшкодування шкоди з боку обвинуваченого при оплатному лікуванні призвела до ненастання тяжких наслідків.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме: для обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку згідно з положень статей 394 та 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 ч.4 ст. 474 КПК України. Для потерпілого ОСОБА_6 обмеження права оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України та позбавленням права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Сторони угоди про примирення у підготовчому судовому засіданні 30 листопада 2023 року просили затвердити угоду та ухвалити вирок на підставі вказаної угоди.

Натомість, прокурор клопотав про перерву в судовому засіданні з метою вивчення укладеної угоди про примирення та перевірки її на відповідність вимогам кримінального та кримінального процесуального законів та подальшого формування правової позиції сторони обвинувачення відносно вказаної угоди.

Після перерви в підготовчому судовому засіданні обвинувачений, потерпілий та захисник просили затвердити угоду про примирення та ухвалити вирок на підставі угоди, яка не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відповідно до якої вони повністю розуміють характер висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, зазначили в угоді та підтвердили в суді, що укладання угоди не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що при укладенні угоди сторони діяли добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз.

Прокурор проти затвердження угоду про примирення та ухвалення вироку на підставі такої не заперечив.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 2861 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, що вказує на можливість укладення угоди про примирення у кримінальних провадженнях такої категорії.

Судом встановлено та жодним учасником не спростовується той факт, що ОСОБА_4 дійсно вчинив нетяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 2861 КК України.

Відповідно до укладеної угоди обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено. Аналогічного висновку дійшли і слідчий з прокурором на стадії досудового розслідування, що видно зі змісту обвинувального акту.

Крім того, сторони угоди дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, щодо беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також сторонами угоди з застосуванням ч.1 ст. 69 КК України визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання за вчинений злочин.

При узгоджені виду та міри покарання сторони угоди, крім врахування відсутності обтяжуючих обставин, даних про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні четверо неповнолітніх дітей, з який одна дитина особа з інвалідністю, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, виходили з того, що таке покарання має відповідати загальним засадам призначення покарання, передбаченим у Розділі XI Загальної частини КК України (ст.ст. 65-73), а також з того, що відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Сторони угоди просили суд взяти до уваги форму вини ОСОБА_4 , зокрема те, що скоєний ним злочин є необережним; ступінь тяжкості вчиненого ним діяння та наслідки його вчинення тілесні ушкодження середньої тяжкості; дані про його особу, позитивні характеристики, відсутність судимостей, сімейний стан; відсутність обставин, що обтяжують покарання; його ставлення до цього порушення, а саме: відверте визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд свої поведінки, повне розуміння негативних наслідків скоєного та бажання їх усунути. В угоді сторони зазначили, що ОСОБА_4 з першого дня прагнув виправити наслідки скоєного, зокрема, повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду, що сприяло швидкому одужанню потерпілого та не потягло настання для нього тяжких наслідків.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні 30 листопада 2023 року показав, що розуміє, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен понести покарання за свої дії, але при цьому потерпілий просить врахувати ставлення обвинуваченого до скоєного, негайну та систематичну допомогу, яку той надавав, продовжує надавати та буде йому надавати у подальшому. Потерпілий повідомив, що наразі обвинувачений вже відшкодував йому шкоду, навідував в лікарні, всіляко допомагав йому оговтатися від пережитого, чим полегшив душевний біль потерпілого та довів своє виправлення, тому цивільний позов у кримінальному провадженні ним не подавався.

В свою чергу обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та беззастережно, ніякі обставини кримінального провадження не оспорював, висловив щирий жаль та каяття з-приводу вчиненого.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 2861 КК України, враховуючи особу винного, відсутність обставин, які обтяжують покарання, сторони узгодили покарання за ч. 1 ст. 2861 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України - у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Для обвинуваченого зрозумілі такі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, як обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

Для потерпілого зрозумілі такі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, як обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

У свою чергу прокурор в підготовчому судовому засіданні 18 грудня 2023 року зазначив, що не заперечує проти затвердження угоди про примирення, із застосуванням узгодженого сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. При цьому, прокурор наголосив на тому, що на стадії підготовчого судового провадження знайшла підтвердження наявність у обвинуваченого щирого каяття, яке мало прояв в конкретних діях обвинуваченого, що дають дійсні підстави вважати про його усвідомлення вчиненого, а саме після ДТП обвинувачений відразу відшкодував матеріальну шкоду шляхом оплати вартості лікування. Окрім того, прокурор звернув увагу на позицію потерпілого, який в підготовчому судовому засіданні ствердив, що шкода йому відшкодована в повному обсязі, жодних претензій до обвинуваченого, ані матеріального, ані морального характеру він не має. Аналогічну позицію потерпілий висловив і в письмовій заяві від 18 грудня 2023 року. Також прокурором наголошено на позитивній характеристиці обвинуваченого, підтверджено документально те, що обвинувачений є багатодітним батьком та на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, а також повнолітній на даний момент син, який є інвалідом ІІ групи з дитинства. З огляду на викладене, у випадку визнання таких обставин судом пом`якшуючими та такими, які б істотно знижували ступінь тяжкості скоєного злочину у цьому кримінальному провадженні, проти застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України не заперечив.

Вислухавши сторони угоди та прокурора, вивчивши обвинувальний акт та інші матеріали судового провадження, що наявні у розпорядженні суду на даній стадії судового провадження, вивчивши та перевіривши на відповідність вимогам закону угоду про примирення, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального Кодексу України, в тому числі вимогам закону про кримінальну відповідальність, відповідає узгоджене сторонами угоди покарання з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України.

КПК України передбачає два види угод: угода про примирення та угода про визнання винуватості. Перша з них може бути укладена між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим, друга між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. В обох випадках зміст угоди має містити узгоджене покарання та згоду сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Правила призначення покарання встановлені Кримінальним кодексом України, зокрема, Розділом XI його Загальної частини. Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди. Отже, закон дозволяє зазначеним вище суб`єктам кримінального провадження самостійно визначити вид покарання, яке понесе винна особа.

Суд при ухваленні вироку на підставі угоди та призначенні покарання зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність. За таких обставин сторони угоди, визначаючи покарання, зобов`язані дотримуватись положень Розділу ХІ «Призначення покарання» Загальної частини КК України.

За правилом ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Суд, відповідно до ст. 66 КК України визнає такими обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей та повнолітнього сина з інвалідністю з дитинства (ІІ група).

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВССУ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК України мають право, використовуючи положення ст. 69 КК України, узгоджувати: основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України; або інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин; або не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України.

Приймаючи рішення про затвердження угоди про примирення, суд враховує і судову практику щодо угод про примирення.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 31 березня 2016 року (справа № 5-27 кс 16), примирення є комплексним міжгалузевим інститутом кримінального та кримінального процесуального законодавства, спрямованим на задоволення/відновлення прав потерпілого та заохочення позитивної посткримінальної поведінки суб`єкта злочину. На забезпечення дієвості правових механізмів інституту примирення, його цілей і мети впливають складні зв`язки між принципами публічності і диспозитивності. Як зазначено в цьому рішенні, суд надає особливого значення існуванню в інституті примирення конкуренції принципів публічності і диспозитивності, яка визначає пріоритети публічного і приватного інтересів та їх взаємозв`язок, і вважає, що для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія інтерес.

Під час примирення сторін у кримінальному судочинстві кожна зі сторін кримінально-правового конфлікту переслідує свої інтереси. Для потерпілого це відновлення порушених прав шляхом відшкодування заподіяної злочином шкоди, для захисту якої він у кримінальному процесі наділений відповідними правами. Для обвинуваченого (підозрюваного) це уникнення кримінальної відповідальності або призначення мінімального покарання. Держава, у свою чергу, будучи носієм публічного інтересу, регулює суспільні відносини, які є предметом кримінального процесуального права. І під час вирішення кримінально-правових конфліктів Європейський суд з прав людини зобов`язує національні суди дотримуватись балансу між приватними і публічними інтересами.

Угода про примирення являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів учасників кримінально-правового конфлікту та забезпечення їх балансу, адже сторони шляхом компромісних і взаємовигідних рішень між собою адаптують норму права про примирення щодо конкретного (їх) випадку, чим задовольняють свої інтереси, а в результаті і суспільні (публічні) інтереси.

Тобто існує така група суспільних відносин, охоронюваних кримінальним правом, у яких приватні інтереси їх учасників можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, що волевиявлення потерпілого може мати вирішальне значення для кримінальної відповідальності винної особи. Без наявності приватних інтересів і вираження волевиявлення до їх реалізації ніякі публічні інтереси не можуть бути досягнуті.

Тому наразі щодо наданої суду угоди про примирення суд керується не тільки формальними вимогами норм статей 468, 469, 474 КПК України щодо видів угод про примирення і класифікацію злочинів, щодо яких такі угоди можуть укладатися, а й чітко дотримується їх засадничих принципів. Для встановлення співвідношення публічних і приватних пріоритетів в інституті примирення сторін визначальною є категорія «інтерес».

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 06 грудня 2018 року у справі № 756/11661/17.

Суд вважає, що зміст укладеної між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 угоди про примирення жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення для цілей норм ч. 3 ст. 469, п. 7 ст. 474 КПК України, оскільки на переконання суду, в даному конкретному випадку приватний інтерес очевидно домінує над суспільним, а підстав обмежувати дію принципу диспозитивності у цьому конкретному кримінальному провадженні суд не встановив. Узгоджене сторонами угоди покарання за видом та розміром відповідає вимогам ст.ст. 65-67, 69 КК України і не виходить за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, зокрема ч. 2 ст. 53 КК України.

Затверджуючи угоду про примирення, суд вважає за необхідне судові витрати на залучення експерта у розмірі 1 716 гривень 20 копійок за проведення судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/114-21/18175-ІТ від 28 жовтня 2021 року - стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази у справі, а саме: автомобіль марки «УАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 - слід повернути власнику.

Відповідно до положень ч. 4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Затверджуючи угоду про примирення, суд звертає увагу потерпілого та обвинуваченого на те, що у разі невиконання обвинуваченим угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Керуючись ст. ст.373,374,475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Угоду про примирення від 30 квітня 2023 року у кримінальному провадженні № 0000183 від 29 вересня 2021 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 , з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншого боку затвердити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 2861 КК України, та з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України і з дотриманням вимог ч. 2 ст. 53 КК України призначити покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати за проведення:

- судової інженерно-транспортної експертизи по спеціальності 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» № СЕ-19/114-21/18175-ІТ від 28 жовтня 2021 року

в сумі 1 716 (однієї тисячі сімсот шістнадцять) гривень 20 копійок.

Арешт, накладений 30 вересня 2021 року ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області на автомобіль марки «УАЗ», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «УАЗ», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , - повернути власнику.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1