29.09.2023 Єдиний унікальний № 371/1452/23
провадження № 1-кс/371/320/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу

29 вересня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/1452/23

Провадження № 1-кс/371/320/23

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000319, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 вересня 2023 року за ст. 185 ч. 4 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Клопотання подано слідчому судді 29 вересня 2023 року.

Слідчий суддя перевірив зміст клопотання та додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання.

Підтвердженням вручення копій клопотання та доданих до нього документів підозрюваному є розписка про їх отримання 29 вересня 2023 року о 08 год. 30 хв.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 повідомив, що клопотання з додатками вручено йому своєчасно, наявні підстави для розгляду клопотання.

За обставинами кримінального правопорушення, викладеними у клопотанні, ОСОБА_5 підозрюється у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, наявні ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, вказав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваного.

Підозрюваний не заперечив факту вчинення ним кримінального правопорушення, просив не застосовувати до нього найбільш суворий запобіжний захід, оскільки бажає бути вдома.

Захисник підозрюваного просив у задоволенні клопотання відмовити. Вказав, що клопотання є необґрунтованим, наведені прокурором ризики є надуманими, не підтверджені доказами. Вважає, що підозрюваному ОСОБА_5 необхідно обрати більш м`який запобіжний захід. При затриманні та під час слідчого експерименту, ОСОБА_5 добровільно надав пояснення щодо обставин, які мали місце 28 вересня 2023 року, чим сприяв розкриттю злочину. Він ніяким чином не перешкоджав слідству встановити фактичні обставини справи, добровільно видав працівникам поліції викрадений телефон. ОСОБА_5 одружений, має на вихованні неповнолітню доньку, проживає в повній сім`ї, а тому до нього, на час досудового розслідування, може бути обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Оцінка змісту клопотання, наданих матеріалів та доводи учасників судового провадження вказують на наявність підстав для задоволення клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження, враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України.

Слідчим суддею встановлені наступні обставини.

28 вересня 2023 року, за фактом таємного викрадення чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000319 внесені відомості про кримінальне провадження за ст. 185 ч. 4 КК України, розпочато досудове розслідування. Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань було повідомлення ОСОБА_6 про факт таємного викрадення належного їй майна.

Ці обставини підтверджені даними Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом клопотання та доводами прокурора, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 28 вересня 2023 року, близько 09 години 50 хвилин, він прибув до КНП ММР «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня», що розташоване за адресою: вулиця Благовіщенська 96, у місті Миронівка Обухівського району Київської області. Проходячи повз кабінет № 12, що розташований на першому поверсі КНП ММР «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня», у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на проникнення до вказаного кабінету з метою викрадення чужого майна з нього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, підозрюваний підійшов до кабінету № 12 та власноруч, за допомогою ключа, який знаходився у вхідних дверях кабінету, відкрив замикаючий механізм та проник до приміщення вказаного кабінету, звідки викрав мобільний телефон марки «Хіaomi», моделі «Redmi 10С», належний ОСОБА_6 , чим спричинив останній матеріальної шкоди.

28 вересня 2023 року ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 28 вересня 2023 року.

29 вересня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, за дії, які були вчинені ним 28 вересня 2023 року і полягали у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч. 4 КК України, та наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

На підтвердження встановлених обставин кримінального правопорушення, слідчим до клопотання додано копії: заяви ОСОБА_6 від 28 вересня 2023 року, протоколу огляду місця події від 28 вересня 2023 року, протоколу допиту потерпілої ОСОБА_6 від 28 вересня 2023 року, протоколу допиту свідка від 28 вересня 2023 року, протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 28 вересня 2023 року, за змістом якого обставини вчинення кримінального правопорушення підозрюваний визнав.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає таке.

Оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який наразі здійснюється, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

На підставі встановлених вище обставин, слідчий суддя погоджується з твердженнями про те, що ОСОБА_5 може бути причетним до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Частина 4 ст. 185 КК України встановлює відповідальність за крадіжку, вчинену у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Згідно з усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри слідчий суддя вирішував це клопотання, та дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, в сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України.

В ході досудового розслідування встановлені переконливі факти, на підставі розумної оцінки яких можливо визнати причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину вірогідною.

Попередня правова оцінка зібраних на момент подання клопотання про застосування запобіжного заходу доказів сторони обвинувачення вказує на ті обставини, що підозра за ст. 185 ч. 4 КК України є обґрунтованою, в розпорядженні слідчого є здобуті у визначеному законом порядку достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину.

Мотиви слідчого судді щодо ризиків є наступними.

Клопотання обґрунтовано наявністю ризиків переховування від органів досудового розслідування і суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи існування зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя виходить із такого.

Слідчий суддя переконаний, що ймовірна можливість переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується перш за все тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється передбачає покарання у виді позбавлення волі та строк від п`яти до восьми років, що згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, передбачених ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Тому, на переконання слідчого судді, тяжкість покарання, сама по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідчий суддя не виключає можливості виїзду ОСОБА_5 на тимчасово окуповану територію України, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється. Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних військовою агресією російської федерації проти України, у підозрюваного збільшуються можливості для ухилення від органів досудового розслідування та суду.

Зіставлення можливих для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його затримання, із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі, переконують слідчого суддю у тому, що ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду є достатньо вірогідним.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний не дотримується правомірної поведінки, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, в тому числі з корисливих мотивів, відбував покарання у виді позбавлення волі, має ряд не погашених та не знятих судимостей. Востаннє підозрюваний звільнився з місця відбування покарання у вересні 2022 року, на шлях виправлення після звільнення не став, продовжив злочинну діяльність, обвинувачується у вчиненні нових кримінальних правопорушень. Тому, існування цього ризику слідчий суддя визнає спроможним.

Вказані обставини підтверджуються даними вимоги УІП та координації поліції «102» ГУ НП в Київській області №6244/109/1602/02-23 від 28 вересня 2023 року.

Мотиви суду щодо запобіжного заходу, який слід застосувати щодо підозрюваного та інші питання.

Оскільки раніше було встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, та наявність декількох ризиків, то з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного є об`єктивно необхідним.

Прокурор просив застосувати щодо ОСОБА_5 найбільш суворий запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів, покликаючись на обґрунтованість підозри та наявність ризиків. Прокурор вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, не забезпечить виконання підозрюваним своїх обов`язків та не запобігатиме існуючим ризикам.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Підозрюваний є особою, яка раніше судима та підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності зазначених ризиків, слідчий суддя відповідно до ст. 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів враховує наступні обставини: вагомість наданих прокурором доказів на підтвердження вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі його визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; вік підозрюваного 26 років, наявність родини, наявність судимостей та наявність у провадженні інших судів обвинувальних актів щодо вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень.

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Отже, зважаючи на положення п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, до ОСОБА_5 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання затриманого - з моменту затримання (частини 1, 2 ст. 197 КПК України).

Зважаючи на встановлені судом ризики, про які йшлося вище, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Такий строк необхідно обраховувати з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_5 .

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України. Така оцінка стосується перспективних фактів, тому слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м'які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт та інші, не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_5 більш м'якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов'язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків. Ця позиція слідчого судді обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше в цій ухвалі.

Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш м'якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде не недієвим.

Тому, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку, що щодо ОСОБА_5 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених ч. 4 цієї статті.

На підставі ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , заставу необхідно визначити у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання ним покладених обов`язків.

За ч. 7 ст. 183 КПК України, у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою цієї статті, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, доцільним є покласти на нього обов`язки, визначені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182-184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000319, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 вересня 2023 року за ст. 185 ч. 4 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердянськ Запорізької області, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса місця перебування: АДРЕСА_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з 28 вересня 2023 року.

Строк дії ухвали - до 24.00 години 26 листопада 2023 року.

Визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області UA0018661, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, .

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, визначені п.п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати на виклики до слідчого Відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 з періодичністю не рідше одного разу на тиждень, повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання, не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити у два місяці з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Попередити підозрюваного, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків після внесення застави, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному КПК України, та звернуто заставу в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1