БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/3024/23
Провадження №1-кс/497/1070/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

27.12.2023 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання слідчого відділення СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 погоджене із прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000758 від 23.12.2023 року,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання слідчого відділення СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 погоджене із прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000758 від 23.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що слідчим відділом Болградського РВП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000758 від 23.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.12.2023 приблизно о 23:30 годин, більш точний час досудовим, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у власному домоволодінні по АДРЕСА_1 вступив у сварку з побутових причин зі своїм сватом ОСОБА_6 , якій також перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Під час зазначеної події, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, спрямованим на протиправне позбавлення життя ОСОБА_6 , з мотивів особистих неприязних відносин, що виникли під час сварки, тримаючи у правій руці ніж, наніс ОСОБА_6 почергово лезом ножа два удари в область живота та один удар в область грудної клітки зліва, тобто у життєве важливі частини тіла, чим спричинив йому тілесні ушкодження у виді проникаючих колото-різаних поранень черевної порожнини та грудної клітки, з травматичною перфорацією печінки, брижі великого чепця, тонкого кішкивника та лівої легені, що супроводжувалися гострою крововтратою, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та по критерію небезпеки для життя у момент спричинення.

Виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, ОСОБА_5 свій прямий умисел на протиправне спричинення смерті ОСОБА_6 не закінчив з причин, які не залежали від його волі, через те, що потерпілому ОСОБА_6 вдалося втекти з місця події, після чого йому було своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу, внаслідок чого його життя було врятовано.

23.12.2023 під час затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України було здійснено його обшук в ході якого було тимчасово вилучено майно.

Також цього ж дня на підставі постанови прокурора про відібрання біологічних зразків від 23.12.2023 було відібрано біологічні зразки у ОСОБА_5 .

На думку слідчого, з метою збереження вилученого майна та необхідності його дослідження в ході слідчих дій, за результатами проведення яких зазначене майно може бути використане як речовий доказ, засобом чи предметом вчинення кримінального правопорушення, а його знищення унеможливлює встановлення всіх істотних обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з цим є необхідність у накладанні на нього арешту судом, що зумовлено необхідністю збереження цього речового доказу в тому ж стані, що і на момент його вилучення згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України..

Також з посиланням на положення п.3 ч.2 ст. 170 КПК України слідчий зазначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, що також зазначає метою застосування арешту вилученого майна.

Слідчий та власник майна в судове засідання не з`явились, про час та місце проведення розгляду клопотання повідомлені належним чином, слідчий надав заяви про розгляд справи без його участі. Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття учасників справи у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 22.12.2023 приблизно о 23:30 годин, більш точний час досудовим, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у власному домоволодінні по АДРЕСА_1 вступив у сварку з побутових причин зі своїм сватом ОСОБА_6 , якій також перебував у стані алкогольного сп`яніння.

За вказаним фактом 23.12.2023 року внесено відомості до ЄРДР за №0000758 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Під час зазначеної події, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, спрямованим на протиправне позбавлення життя ОСОБА_6 , з мотивів особистих неприязних відносин, що виникли під час сварки, тримаючи у правій руці ніж, наніс ОСОБА_6 почергово лезом ножа два удари в область живота та один удар в область грудної клітки зліва, тобто у життєве важливі частини тіла, чим спричинив йому тілесні ушкодження у виді проникаючих колото-різаних поранень черевної порожнини та грудної клітки, з травматичною перфорацією печінки, брижі великого чепця, тонкого кішкивника та лівої легені, що супроводжувалися гострою крововтратою, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та по критерію небезпеки для життя у момент спричинення.

Виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, ОСОБА_5 свій прямий умисел на протиправне спричинення смерті ОСОБА_6 не закінчив з причин, які не залежали від його волі, через те, що потерпілому ОСОБА_6 вдалося втекти з місця події, після чого йому було своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу, внаслідок чого його життя було врятовано.

23.12.2023 під час затримання ОСОБА_5 у порядку ст.208 КПК України було здійснено його обшук в ході якого було вилучено:

- брюки прямого крою, трикотажні, спортивного зразку сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, зовні схожа на кров, які поміщені до полімерного пакету НПУ з спеціальним номером WAR 1825039 та опечатано;

- резинові тапці типу «крокси» чорного кольору, з нашаруванням реовни бурого кольору, зовні схожої на кров, які поміщені до полімерного пакету НПУ з спеціальним номером WAR 1825040 та опечатано;

- куртка тканинна зі слідами нашарування речовини бурого кольору, зовні схожою на кров, яку поміщено до полімерного пакету НПУ з спеціальним номером WAR 1825038 та опечатано.

Також цього ж дня на підставі постанови прокурора про відібрання біологічних зразків від 23.12.2023 було відібрано біологічні зразки у ОСОБА_5 , а саме:

- зразки нігтьових пластин з обох рук, які поміщено до паперового конверту з пояснювальним текстом, підписами понятих та опечатано;

- зразки букального епітелію на ватну палицю, яку поміщено до паперового конверту з пояснювальним текстом, підписами понятих та опечатано;

- змиви з обох рук на ватну палицю, яку поміщено до паперового конверту з пояснювальним текстом, підписами понятих та опечатано.

23.12.2023 постановою прокурора Болградської окружної прокуратури було змінено кваліфікацію даного кримінального провадження з попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме ч. 1 ст. 121 КК за правовою кваліфікацією: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, каліцтво статевих органів, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, або переривання вагітності чи непоправне знівечення обличчя на ч. 2 ст. 15 КК України за правовою кваліфікацією: замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі та ч. 1 ст. 115 КК України за правовою кваліфікацією: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

23.12.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Положеннями частини 5 ст.171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Зазначений строк слідчим дотримано.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За змістом ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження визначених ч. 3 ст.132 КПК України:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

З врахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що існують достатні обставини, які підтверджують, що вилучене майно є речовими доказами у справі, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене майно із забороною відчуження, розпорядження та користування може призвести до приховування та/або зникнення речових доказів, що позбавить можливості орган досудового розслідування провести усі необхідні слідчі дії та якомога швидше завершити досудове розслідування.

Також слідчий суддя вважає, що в даному випадку потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

При цьому, слідчий суддя приходить до висновку про безпідставність вимог про накладання арешту на вилучене майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, оскільки слідчим не доведено, з врахуванням положень ч. 5 ст.170 КПК України, те, що враховуючи міру покарання, визначену ч.1 ст. 115 КПК України, суд може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

А відтак, необхідно вжити заходи забезпечення кримінального провадження та накласти арешт на тимчасово вилучене майно, з метою збереження речових доказів. Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилученого майна слід покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.

Порядок зберігання іншого тимчасово вилученого майна слід вирішити слідчому в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділення СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 погоджене із прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, що було тимчасово вилучено 23.12.2023 року під час обшуку затриманого ОСОБА_5 , а саме на:

- брюки прямого крою, трикотажні, спортивного зразку сірого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, зовні схожа на кров, які поміщені до полімерного пакету НПУ з спеціальним номером WAR 1825039 та опечатано;

- резинові тапці типу «крокси» чорного кольору, з нашаруванням речовини бурого кольору, зовні схожої на кров, які поміщені до полімерного пакету НПУ з спеціальним номером WAR 1825040 та опечатано;

- куртка тканинна зі слідами нашарування речовини бурого кольору, зовні схожою на кров, яку поміщено до полімерного пакету НПУ з спеціальним номером WAR 1825038 та опечатано.

із забороною відчуження, користування і розпорядження.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, що було тимчасово вилучено 23.12.2023 року під час відібрання біологічних зразків у ОСОБА_5 , а саме на:

- зразки нігтьових пластин з обох рук, які поміщено до паперового конверту з пояснювальним текстом, підписами понятих та опечатано;

- зразки букального епітелію на ватну палицю, яку поміщено до паперового конверту з пояснювальним текстом, підписами понятих та опечатано;

- змиви з обох рук на ватну палицю, яку поміщено до паперового конверту з пояснювальним текстом, підписами понятих та опечатано

із забороною відчуження, користування і розпорядження.

Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилученого майна покласти на ініціатора клопотання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена через Болградський районний суд Одеської області до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1