Справа 359/510/23 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/5129/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2023 року ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 05 листопада 2023 року, включно.

В обґрунтування мотивів ухваленого рішення суд вказав про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, та є співрозмірним тяжкості і характеру діянь, поставлених у вину обвинуваченому, а відтак більш м`які запобіжні заходи, зокрема домашній арешт, особисте зобов`язання, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого указано на незаконність, необґрунтованість ухвали суду першої інстанції та невідповідність висновків викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник указав про те, що ОСОБА_6 не заподіював потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, які б призвели до її смерті, оскільки вона є його рідною матір`ю, якою він опікувався та доглядав її після інсульту аж до самої її смерті. Так, захисник указав про відсутність судимостей у ОСОБА_6 та про наявність постійного місця проживання в АДРЕСА_1 , що також вказано в його анкетних даних. Крім цього, ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, адже потерпіла ОСОБА_8 є його рідною сестрою. Відтак, просив скасувати оскаржувану ухвалу в частині продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та ухвалити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, нічного домашнього арешту або визначити розмір застави у виді 5 неоподаткованих прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Оскільки апелянтом в апеляційній скарзі не порушувалось питання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відповідності до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України без участі сторін кримінального провадження.

За змістом ч.2 ст. 177 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із матеріалів провадження, питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою було вирішене на стадії судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

У ході судового розгляду, суд першої інстанції визнав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Оцінивши зазначені ризики, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином мотивувавши своє рішення.

Так, колегія суддів вважає доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, останній може вчинити нове кримінальне правопорушення, у зв`язку із тим, що місцем вчинення кримінального правопорушення є місце проживання обвинуваченого, де на теперішний час періодично проживає донька та онука потерпілої, що може спровокувати сімейні конфлікти.

Також, колегією суддів визнається доведеним ризик переховування обвинуваченого від суду. При цьому указаний ризик, на думку колегії, є значним. Наявність даного ризику стверджується суворістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. При оцінці даного ризику колегією суддів враховуються конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, поставленого у вину обвинуваченому, відсутність міцних соціальних зав`язків та постійного місця роботи, а також існування реальної можливості переховуватись враховуючи ситуацію, яка існує в державі, у тому числі і ту, яка викликана зовнішнім втручанням іншої держави. Наведене указує на існування ризику переховування обвинуваченого від суду, що указує на наявність підстав для продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу. Обраний запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, на думку колегії суддів, здатний в повній мірі запобігти можливості обвинуваченого переховуватись від суду.

Наведене у своїй сукупності указує на обґрунтованість висновків суду першої інстанції про існування ризиків, передбачених п. п.1, 5 ст.177 КПК України, що указує на наявність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, оскільки він не забезпечить належної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Посилання в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого на дані про особу обвинуваченого, який має соціальні зв`язки, а також мав постійне місце проживання до затримання, у зв`язку із чим є можливим застосування щодо нього запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, на думку колегії суддів, є не у повній мірі обґрунтованим, оскільки наявність вказаних даних не може саме по собі свідчити про наявність таких обставин, які зможуть усунути існуючі ризики.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» де зазначено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, рішення суду першої інстанції прийнято на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, досліджено належним чином всі матеріали провадження та наведено в ухвалі мотиви, з яких прийнято відповідне рішення.

На переконання колегії суддів, таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про те, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Наведене указує на відсутність підстав для скасування ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2023 року щодо ОСОБА_6 , у зв`язку із чим колегія суддів вважає за необхідне залишити ухвалу без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2023 року в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів, тобто до 05.11.2023 включно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4