У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке 27.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001101, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 290 КК України, про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001101 від 27.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 290 КК України звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.

В обгрунтування вимог клопотання прокурор посилається на те, що 27.10.2023 року в чергову частину Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області надійшов рапорт заступника начальника сектору моніторингу Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, підполковника поліції ОСОБА_4 , про те, що в ході вивчення матеріалів ЄО №15320 від 22.09.2023 року встановлено, що вбачається ознаки кримінального правопорушення.

В ході дізнання встановлено, що о 15:30 години 22 вересня 2023 року, в пункт пропуску для автомобільного сполучення «Ужгород», на виїзд з України по смузі руху «зелений коридор», прибув легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» Чеської реєстрації, номерний знак автомобіля НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2019 pоку випуску, пiд керуванням громадянки України: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час здійснення прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» було зафіксовано спрацювання Бази Даних «Інтерпол», на VIN код транспортного засобу НОМЕР_2 , марка : MERCEDES-BENZ, колір: BLA, реєстраційний номерний знак: НОМЕР_3 , країна реєстрації: РФ, дата викрадення: 21.01.2023.

22 вересня 2023 року на підставі акту приймання-передачі із КПП «Ужгород», автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» Чеської реєстрації, номерний знак автомобіля НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2019 pоку випуску, було поміщено на штраф майданчик Ужгородського РУП, що за адресою м. Ужгород вул. Карпатської України 10-А.

Свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_4 від 19.07.2023 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , приєднано до матеріалів справи.

Прокурор зазначає, що 27 жовтня 2023 року постановою дізнавача вище вказаний транспортний засіб та свідоцтва про реєстрацію ТЗ були визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Також, 27 жовтня 2023 року автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» Чеської реєстрації, номерний знак автомобіля НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , НОМЕР_6 випуску було передано під розписку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із роз`ясненням про відповідальність згідно ст.388 КК України.

Прокурор зазначає в клопотанні, що з огляду на вищезазначене для потреб досудового розслідування вкрай необхідно забезпечити наявність вилучених речей - транспортний засіб, а саме:

1) Автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» Чеської реєстрації, номерний знак автомобіля НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2019 pоку випуску;

2)Свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_4 від 19.07.2023 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Окрім цього, вказує, що вказане клопотання подається з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням кримінального процесуального закону (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Прокурор зазначає, що незастосування арешту на майно може призвести до зникнення, втрати, знищення, передачі чи використання вказаного майна.

Так, з метою повного, об`єктивного досудового розслідування, виконання вимог КПК України, беручи до уваги те, що вилучені речі, на думку сторони обвинувачення, зберегли на собі сліди кримінального проступку, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі можуть бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій та засобом, 19 листопада 2022 року дізнавачем, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання речовими доказами з метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на майно автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» Чеської реєстрації, номерний знак автомобіля НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2019 pоку випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_4 від 19.07.2023 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

В судове засідання прокурор не зявився. Надав суду заяву відповідно до якої просить суд провести розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі.

Власник вилученого майна в судове засідання не зявився, від захисника надійшла заява про розгляд клопотання у відсутності. Просив врахувати, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем автомобіля марки «MERCEDES-BENZ» Чеської реєстрації, на підставі договору купівлі продажу . Крім того повідомила суд, що 27.10.2023 року зазначений автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» Чеської реєстрації повернуто добросовісному набувачу на тимчасове зберігання. Просить залишити транспортний засіб у користуванні ОСОБА_5 .

У відповідності до ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 27.10.2023 року внесені до ЄРДР за №0001101 , попередня правова кваліфікація ст. 290 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 27.10.2023 року в рамках даного кримінального провадження слідчим дізнавачем Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області був проведений огляд місця події , в ході якого було виявлено та вилучено наступні предмети, зокрема : автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» Чеської реєстрації, номерний знак автомобіля НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2019 pоку випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_4 від 19.07.2023 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Постановою старшого дізнавача Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 від 27.10.2023 року, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні вилучені у ході огляду місця події предмети визнано речовим доказом.

Слідчим суддею встановлено, що речові докази під розписку передані на відповідальне зберігання власнику майна, що стверджується розпискою про прийняття на зберігання майна ОСОБА_5 від 27.10.2023 року.

Слідчим суддею встановлено, що згідно довідки з ГУНП в Закарпатській області, від 02.10.2023 р. зазначено, що, вказаний транспортний засіб «MERCEDES-BENZ» VIN: НОМЕР_2 , станом на 02.10.2023 року за обліками Генерального секретаріату Інтерполу знгачиться як викрадений, дата оголошення в розшук 11.08.2023, країна ініціатор розшуку - російська федерація. а.с. 14

Слідчим суддею встановлено, що 17.07.2023 року між ОСОБА_7 ( покупець ) та ОСОБА_8 ( продавець) було укладено договір купівлі легкового автомобіля «MERCEDES-BENZ» GLC 200, VIN: НОМЕР_2 , 2019 pоку випуску

Слідчим суддею встановлено, що дата першої реєстрації транспортного засобу 01.01.2019, реєстраційний номер НОМЕР_7 ; власник - ОСОБА_9 . Також встановлено, що дата першої реєстрації транспортного засобу в Чеській Республіці: 30.01.2023, реєстраційний номер НОМЕР_7 ; власник - ТОВ "Зенімакс Корп". 17.07.2023 року переєстрація транспортного засобу, було видане свідоцтво № НОМЕР_8 . Дані обставини підтверджуються даними у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу; частина ІІ ( технічний паспорт).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпе-чення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Таким чином арешт може бути накладено на майно у вигляді речей, документів ( в тому числі цінних паперів , грошей (у будь якій валюті готівкою або безготівковому вигляді), на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, корпоративні права.

Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України) .

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Поряд з цим варто враховувати, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст.173 КПК України).

Відповідно до ухвал слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 12.11.2020 у справі № 991/9133/20 та від 05.04.2023 у справі № 991/2192/23 основним ризиком, для запобігання якого необхідно накладення арешту, є можливість відчуження цього майна власником (третьою особою), а також поділу, перетворення, зміни. З накладенням арешту втрачається можливість особи вчинити зазначені дії. Таким чином, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання його відчуження.

Під час розгляду клопотання прокурором доведено, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» Чеської реєстрації, номерний знак автомобіля НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2019 pоку випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_4 від 19.07.2023 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 має значення речових доказів у кримінальному проваджені , є об`єктом кримінально протиправних дій.

Слідчим суддею при постановленні ухвали враховуються приписи ч.10 ст. 170 КПК України, зокрема в частині , що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна: автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» Чеської реєстрації, номерний знак автомобіля НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2019 pоку випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_4 від 19.07.2023 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , з метою збереження речових доказів та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Метою накладення арешту на це майно, слідчим суддею є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів.

Одночасно, слідчий суддя вважає, що прокурором дотримано вимог ст.ст. 170,171 КПК України і в клопотанні прокурора наявне обґрунтування необхідності арешту речей виявлених під час огляду місця події та конкретизовано підстави та мета накладення на них арешту.

Слідчим суддею встановлено, клопотанням та матеріалами доданими до клопотання доведено, що виявлені в ході огляду місця події 27.10.2023 року речі у відповідності до ст. 98 КПК України, мають значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.

Оскільки в даному кримінальному провадженні досліджуються обставини вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 290 КК України , предметом кримінального правопорушення є саме зазначений автомобіль , що є обставиною, що підлягає доказуванню відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки у разі його не застосуванні може призвести до зникнення та навіть втрати слідів, предметів як речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, окрім того вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст.1 Протоколу №1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів не втручання в право власності, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, тому слідчий суддя вважає, що клопотання в цій частині обґрунтоване й підлягає до задоволення з підстав та мотивів викладених вище.

Незастосування арешту майна може призвести до його зникнення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому наявні правові підстави для арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження .

Такий спосіб арешту майна на думку слідчого судді буде найменш обтяжливим для добросовісного набувача.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Тобто будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом, та має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000, заява № 33202/96). При цьому будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, заява №8793/79).

Поряд з цим варто враховувати, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

У відповідності до положень ч.4ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати такий спосіб арешту майна, який суттєво не позначиться на інтересах власника майна, як добросовісного набувача транспортного засобу , а саме: тимчасову заборону відчуження та розпорядження даним майном.

Також, слідча суддя переконана, що арешт транспортного засобу не є надмірним обмеженням права власності ОСОБА_5 , адже таке втручання стосується виключно конкретного майна у формі позбавлення права на розпорядження та відчуження майна, що є найменш обтяжливим способом арешту з огляду на характер майна. Оскільки основною ціллю придбання такого, з огляду також на час перебування майна у власності ОСОБА_5 , є саме користування, а не відчуження та розпорядження.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, у тому числі і арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, обов`язковою ж умовою для такого втручання має бути встановлення обставин, які б не допустили до порушення принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Розяснити, що згідно ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Тимчасове накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого слідчий суддя погоджується з висновком, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.170-173,309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні відомості про яке 27.10.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001101, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 290 КК України, про накладення арешту на майно задовольнити .

Накласти арешт на :

автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» Чеської реєстрації, номерний знак автомобіля НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2019 pоку випуску, свідоцтво про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_4 від 19.07.2023 року та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , шляхом заборони відчужування та розпорядження.

Копію ухвали вручити прокурору, а іншим учасникам направити не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1