Справа № 357/2944/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000655 від 22.09.2022 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новий Калинів, Самбірського району, Львівської області, українця, громадянина України, військовослужбовець військової служби за

мобілізацією, у військовому званні «солдат», який перебуває у розпорядженні командира

військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , ранішене судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 414 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи обізнаним з технічними властивостями автомата АКС-74 калібру 5,45 мм, у порушення правил поводження з ним, діючи із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг передбачити їх настання, не маючи на меті умисного спричинення тілесних ушкоджень оточуючим, у порушення ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, ст. ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України України, абз. 1 п. 195 Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України, пункту 52 «Настанови 5,45-мм автомати Калашнікова (АК-74, АКС- 74, АК-74Н, АКС-74Н) та 5,45-мм ручні кулемети Калашнікова (РПК-74, РПКС-74, РПК-74Н, РПКС-74Н)», затвердженої наказом Головнокомандувача Сухопутних військ Збройних Сил України у 2004 році, п. 14 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 № 359, намагаючись наздогнати ОСОБА_6 та рухаючись швидко, ОСОБА_4 втратив рівновагу та під час падіння з необережності натиснув на спусковий гачок, у наслідок цих дій стався постріл у результаті, якого одна куля влучила у праву ногу, нижче коліна солдата ОСОБА_6 та останній отримав вогнепальне кульове поранення правої гомілки з вогнепальним уламковим переломом правої малогомілкової кістки.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у порушенні правил поводження зі зброєю, якщо це заподіяло потерпілому тілесні ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 414 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 414 КК України визнав, ствердив обставини вчинення правопорушення зазначені в обвинувальному акті, вказав суду, що дійсно з необережності спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження, вибачився перед потерпілим, шкоду відшкодував, зробив відповідні висновки і подібного вчиняти більше не буде.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 ,пояснив, що дії ОСОБА_4 не були спрямовані на завдання шкоди, кримінальне правопорушення вчинено з необережності. Дійсно ОСОБА_4 допустив порушення правил безпеки поводження зі зброєю, однак останній щиро розкаюється у вчиненому та просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився , надав до суду заяву, в якій просив судовий розгляд проводити за його відсутності, підтрмує позицію прокурора.

Обвинувачений та його захисник, прокурор в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Як встановлено у судовому засіданні, показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Також судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позицій.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників кримінального провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що в судовому засіданні вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.414 КК України, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.414 КК України, оскільки він порушив правила поводження зі зброєю, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, суворо дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного злочину, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні злочину, розкаюється у вчиненому, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем несення служби, не одружений, а також наявність обставини, яка пом`якшує покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки останній під час судового засідання щиро розкаявся у вчиненому, пояснив, що подібного не допускатиме, просив вибачення в потерпілого, відшкодував шкоду останньому.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідно до ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є призначення ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження в межах санкції ч.1 ст.414 КК України, з урахуванням положень ч.2 ст. 58 КК України про відрахуванням в дохід держави частини грошового забезпечення.

Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, при ухваленні судового рішення, необхідно скасувати арешт майна.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, з ОСОБА_4 стягнути на користь держави витрати за проведення експертних досліджень.

Керуючись ст. ст.100, 124, 368, 370, 371, 373-375 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.414 КК України та призначити йому покарання у виді службового обмеження строком на 6 (шість) місяців з відрахуванням в доход держави 10 (десять) відсотків із суми грошового забезпечення.

Речові докази:

-автомат системи Калашникова моделі «АКС 74» № НОМЕР_2 , предмет схожий на магазинта 29 предметів, схожих на набої, які належать на праві власності військовій частині НОМЕР_1 повернути власнику військовій частині НОМЕР_1 , скасувавши арешт накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 28.07.2022,

-фрагмент оболонки стріляної кулі (її вершиною ) знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати за висновком експерта № 042-1451-2022 від 08.12.2022 процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, склали 1998,00 грн;

- за висновком експерта № 042-1702-2022 від 07.02.2023 процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, склали 6013,00 грн;

- за висновком експерта № 042-183-2023 від 28.02.2023 процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, склали 1998,00 грн;

- за довідкою Київського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру про витрати на проведення судової експертизи у кримінальному провадженні № 0000655 від 22.09.2022, процесуальні витрати на проведення експертизи склали 3020,48 грн;

- за довідкою Київського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру про витрати на проведення судової експертизи у кримінальному провадженні № 0000655 від 22.09.2022, процесуальні витрати на проведення експертизи склали 1132,68 грн.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: Олександр ШОВКОПЛЯС