Справа № 304/1349/15-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/98/22 за апеляційною скаргою прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 01 лютого 2022 року

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 01 лютого 2022 року в задоволенні подання начальника Ужгородського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_9 для відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року відмовлено.

З оскаржуваної ухвали слідує, що начальник органу пробації ОСОБА_8 звернулася до суду з поданням про скасування засудженому ОСОБА_9 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування призначеного за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року покарання у виді позбавлення волі.

В обґрунтування клопотання зазначила, що 24 грудня 2015 року ОСОБА_9 було покладено на облік, роз`яснено обов`язки, покладені на нього судом, та ознайомлено з умовами відбування покарання, з наслідками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. За час перебування на обліку ОСОБА_9 зарекомендував себе з негативної сторони, оскільки до органу пробації для проведення відповідної реєстрації не з`являвся, тому ініціатор подання вбачає ухилення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання, оскільки такий не виконав покладений на нього судом обов`язок, а саме змінив місце проживання та роботи, не повідомивши про це кримінально-виконавчу інспекцію, в результаті чого перебував у розшуку більше трьох років, після чого не підтвердив поважності невиконання вироку суду, а також його небажання стати на шлях виправлення, а тому просила подання задовольнити.

Суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що законних підстав для задоволення подання органу пробації відносно засудженого ОСОБА_9 немає, що останній не з`являвся на реєстрацію з поважних причин, що не свідчать про його небажання стати на шлях виправлення та відповідно до п. 5.3. Інструкції є недостатнім для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування покарання, а також те, що іспитовий строк відносно ОСОБА_9 на момент розгляду справи сплинув, а вирішувати питання про скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбуття призначеного судом покарання поза межами іспитового строку законодавством не передбачено, то суд прийшов до висновку, що подання є передчасним та до задоволення не підлягає

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що засуджений ОСОБА_9 порушив встановлений судом обов`язок, а саме змінив місце проживання та роботу не повідомивши про це кримінально-виконавчу інспекцію, що підтверджується матеріалами особової справи, не маючи на це поважних причин.

Просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити подання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_9 для відбування призначеного судом покарання.

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_9 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких зазначив, що ухвала суду першої інстанції є законна та обґрунтована. Вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів про те, що ОСОБА_9 змінив місце свого проживання та місце роботи. Зазначає, що ОСОБА_9 справно виконував покладені на нього обов`язки, що свідчить про його бажання виправитись. Просить суд, апеляційну скаргу прокурора відхилити, а ухвалу залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності засудженого ОСОБА_9 , неявка якого не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що розгляд справи неодноразово відкладався, що справа на протязі тривалого періоду часу перебуває у провадженні апеляційного суду.

Крім того, адвокат ОСОБА_6 надав суду копії документів про те, що ОСОБА_9 мобілізований, приймав та приймає участь у бойових діях.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до частини третьої цієї статті у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

У разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда.

У разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частиною першою статті 34 КВК України встановлено, що поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді подання, яке подала начальник Ужгородського районного сектору № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_9 , засудженого вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 16 листопада 2015 року за ч. 2 ст. 289 КК України, до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, а саме: попросити вибачення у потерпілого; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, враховані вказані вище вимоги Кримінального та Кримінального виконавчого кодексів України, дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України й ретельно перевірені його доводи, яким дана відповідна оцінка й постановлено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ухвала суду є незаконною, визнаються необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що законних підстав для задоволення подання органу пробації відносно засудженого ОСОБА_9 немає.

Погоджуючись з указаним висновком суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав поважною причиною неявки ОСОБА_9 до органу пробації, взявши до уваги його пояснення, відповідно до яких, останній не міг з`явитись, оскільки через скрутне матеріальне становище для утримання своєї родини та матері похилого віку змушений був виїхати за кордон.

Також на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що ОСОБА_9 протягом відбування іспитового строку за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, періодично з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а порушення ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків визнав обґрунтовано незначними.

Тому, апеляційний суд вважає, що матеріалами справи не доведено, що засуджений ОСОБА_9 не став на шлях виправлення і не бажає виконувати покладені на нього судом обов`язки.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що викладені в поданні факти неявок ОСОБА_9 для реєстрації до органу пробації самі по собі не можуть розцінюватися як небажання останнього стати на шлях виправлення.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги пояснення ОСОБА_9 в судовому засіданні про причини його неявок на реєстрацію.

Також апеляційний суд вважає, що зміст пояснень засудженого ОСОБА_9 , наданих у судовому засіданні та в письмових поясненнях, наданих органу пробації, свідчить про відсутність у нього намірів не виконувати покладені на нього судом обов`язки.

Щодо доводів прокурора в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_9 вказав хибну адресу проживання, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки з письмових пояснень ОСОБА_9 від 20 грудня 2016 року вбачається, що такий повідомив про своє місце проживання у АДРЕСА_1 .

Крім того, погоджуючись із висновками суду першої інстанції, апеляційний суд враховує і те, що встановлений засудженому ОСОБА_9 відповідно до вироку суду від 16.11.2015 іспитовий строк (2 роки) на момент розгляду як судом першої інстанції подання органу пробації, так і апеляційним судом апеляційної скарги прокурора сплив, що свідчить про неможливість його скасування.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що аналіз фактичних обставин свідчить про те, що причини неявки для реєстрації засудженого ОСОБА_9 до органу пробації не були поважними, що свідчить про відсутність бажання у засудженого стати на шлях виправлення та невиконання обов`язків, покладених на нього судом, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

З цих підстав, як такі, що не знайшли свого підтвердження та відповідно й не впливають на висновки суду першої інстанції, апеляційний суд не бере до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що засудженим ОСОБА_9 не наведено жодних доказів поважності причин його неявки для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та зміни місця проживання та роботи.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів також враховує і те, що під час розгляду апеляційної скарги прокурор не посилався на конкретні обставини, які б спростовували висновки суду першої інстанції, не клопотав про дослідження апеляційним судом доказів (документів), що підтверджують обґрунтованість доводів подання та апеляційної скарги.

Тому, апеляційний суд дійшов висновку про те, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні подання органу пробації, у зв`язку з чим, ухвала як законна та обгрунтована підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга, доводи якої є безпідставними, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 01 лютого 2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді