Номер провадження по справі 1-кп/387/136/23
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2023 року смт Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Носиківка Шаргородського району Вінницької області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня-спеціальна, не одружений, на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу за мобілізацією на посаді водія-електрика відділення управління начальника ППО військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимий,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,
за участі сторін кримінального провадження :
( в режимі відеоконференції) ОСОБА_4
( в режимі відеоконференції) ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
( в режимі відеоконференції)
ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та під час проходження військової служби самовільно залишив місце несення служби без поважних причин, в умовах воєнного стану за таких обставин.
ОСОБА_3 на виконання Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 та у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, 27.02.2022 призваний на військову службу за мобілізацією на період воєнного стану ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по строковій частині) №44 від 27.02.2022, ОСОБА_3 призначений на посаду водія - електрика відділення управління начальника ППО військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат» та зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення.
Згідно з положеннями п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відтак з 27.02.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 у військову частину НОМЕР_1 із ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Згідно зі ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію ( крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.
Згідно з п.п.1,3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи ( занять) протягом робочого ( навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком ( розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про запроваджений в Україні воєнний стан та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу без поважних причин до військової частини, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 відповідно до вимог ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 125, 126 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів, солдат ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного військового злочину проти встановленого порядку несення військової служби за таких обставин.
Так, 20.08.2022 солдат ОСОБА_3 діючи умисно, в порушення вимог вищевказаного законодавства, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану самовільно залишив місце несення служби біля населеного пункту Баштанського району Миколаївської області та незаконно перебував поза межами місця несення служби в Баштанському районні Миколаївської області, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення служби.
Солдат ОСОБА_3 25.01.2023 о 10 годині 00 хвилин сам добровільно з`явився до Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві та повідомив про себе як військовослужбовця, що ухиляється від військової служби.
В судовому засіданні прокурор подала до суду обвинувальний акт в новій редакції та повідомила, що нею в попередньому обвинувальному акті зроблена описка та зазначена неправильна дата з`явлення ОСОБА_3 до першого слідчого відділу Територіального управління ДБР, розташованого у м.Миколаєві, оскільки 07.02.2023 він вдруге з`явився за викликом до слідчого ДБР, а вперше обвинувачений з`явився до управління ДБР саме 25.01.2023.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та надав показання, що так як він не зійшовся характерами та конфліктував із командиром відділення, а також йому не подобалися в побутовому плані багато речей та відчувалася втома, що зумовило самовільне залишення місця несення служби 20.08.2022 біля населеного пункту Баштанського районну Миколаївської області та незаконно перебував поза межами місця несення служби в Баштанському районні Миколаївської області в селі за 40 км від несення служби, зокрема зловживав спиртними напоями. Обвинувачений в подальшому намагався повернутися до військової служби, але його командир повідомив йому, щоб він чекав вироку суду. До ДБР добровільно з`явився 25.01.2023. У вчиненому розкаюється та бажає продовжувати несення служби в Збройних Силах України. Також обвинувачений не згодний із характеристикою наданої з військової частини, так як вона не відповідає дійсності.
Прокурор, захисник та обвинувачений просили досліджувати докази в порядку передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України. В судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового розгляду, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, якщо суд визнає недоцільним дослідження доказів у порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Переконавшись у добровільній позиції учасників кримінального провадження, суд у порядку передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України допитав обвинуваченого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки фактичні обставини сторонами не оспорювалися.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку про наявність складу вчинення обвинуваченим злочину, а вина ОСОБА_3 у самовільному залишенні місця служби без поважних причин, вчиненого військовослужбовцем ( крім строкової служби) в умовах воєнного стану - доведена повністю. Його дії судом кваліфікуються за ч. 5 ст.407 КК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
При обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу ОСОБА_3 , обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. ОСОБА_3 вчинив злочин, який відноситься до класифікації тяжких, по місцю проживання характеризується посередньо, не одружений, щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. Крім того суд враховує відомості досудової доповіді відносно особи обвинуваченого, а саме ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюєтьсяяк середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Ймовірність виправлення обвинуваченого без позбавлення чи обмеження волі на певний строк не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб.
Обставиною що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та бажання обвинуваченого продовжувати службу в ЗСУ.
Обставини, що обтяжують покарання в межах висунутого обвинувачення, які передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, військовослужбовець, щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину, бажає продовжувати службу, тобто ставлення винного до вчиненого, і конкретні обставини справи, суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України застосувати ст. 69 КК України.
При цьому суд зазначає, що 27 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13.12.2022 (далі Закон № 2839-IX).
Законом № 2839-IX внесені зміни до ст. 69 КК України, якими встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Частиною другою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Стаття 69 КК України (що діяла на час вчинення кримінального правопорушення) передбачала можливість застосування її до засуджених за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Отже, суд застосовує статтю 69 КК України в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
З урахуванням викладеного та позиції прокурора, яка просила застосувати ст.69 КК України, а також не брати до уваги негативну характеристику з військової частини, так як вона має характер шаблонності для військових, які самовільно залишали військові частини, а тому просила враховувати судом характеристики виконавчого комітету Шаргородської міської ради, за місцем роботи ТОВ "Гранд Бетон", враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, військовослужбовець, щиро розкаявся та активно сприяв у розкритті злочину, бажає продовжувати службу в ЗСУ та може принести дієву користь державі та суспільству. Також суд враховує ставлення обвинуваченого до вчиненого, а тому вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання за ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, а саме як просив захисник замінити призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік і 6 місяців, з відрахуванням із суми його грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави.
Призначене покарання у такий спосіб, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 17, 100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 62, 63 Конституції України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (зі змінами та доповненнями внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, Протоколом № 14 від 13.05.2004 року), суд, -
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст. 407 КК України (у редакції Закону, яка діяла на момент вчинення злочину) та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 58 КК України, замінити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік і 6 (шість) місяців, з відрахуванням із суми його грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження та може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Добровеличківський районний суд Кіровоградської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Добровеличківського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1