КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 11-кп/824/3409/2023 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 , апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року, якоюзастосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України; ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України; ОСОБА_14 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ст. 348, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України; відмовлено у задоволенні клопотання прокурора щодо зміни часових меж домашнього арешту відносно ОСОБА_15 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 294, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 345 КК України; ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , кожного, - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України; ОСОБА_18 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ст. 348, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 4 ст. 345, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, залишено у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Бориспільська виправна колонія №119», ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, залишено у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Бучанська виправна колонія №85», ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ст. 348, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 294, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 345, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 393 КК України, залишено у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35»,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року задоволено клопотання прокурора щодо застосування відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, кожного окремо, до 21 лютого 2020 року включно.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора щодо зміни часових меж домашнього арешту відносно ОСОБА_15 .

Цією ж ухвалою обвинуваченого ОСОБА_6 залишено у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Бучанська виправна колонія №85», а обвинуваченого ОСОБА_9 - у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35», обвинуваченого ОСОБА_18 - у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Бориспільська виправна колонія №119», обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у ДУ «Київський слідчий ізолятор» до розгляду кримінального провадження №0000125 від 06.08.2018 року по суті.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року по справі №761/22125/2019 року у кримінальному провадженні №0000125 від 06.08.2018 року скасувати, мотивуючи тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з істотним порушенням вимог КПК України.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року в частині задоволення клопотання прокурора - «застосування» незаконного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ухвала суду незаконна, ухвалена з порушенням норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Конституції України, КПК України.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року в частині застосування непередбаченого законом способу тримання під вартою - залишення обвинуваченого ОСОБА_9 у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35» - скасувати, мотивуючи тим, що ухвала суду незаконна, ухвалена з порушенням норм КПК України, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Конституції України; суд першої інстанції у своєму рішенні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не навів аргументів для обрання такого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_10 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року скасувати, мотивуючи тим, що ухвала суду незаконна, ухвалена з порушенням норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Конституції України, КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року скасувати, мотивуючи тим, що ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року поставлена з порушенням вимог чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники судового провадження належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у тому числі і шляхом повідомлення на офіційному сайті Київського апеляційного суду не прибули; при цьому обвинувачені та захисники клопотання про розгляд апеляційних скарг за участю сторін не заявляли, а відтак згідно з ч. 4 ст. 422-2 КПК України суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без їх участі.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення злочинів обвинуваченим, які інкримінуються стороною обвинувачення, суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року застосовано до ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , кожного окремо, запобіжний захід у виді тримання під вартою. Залишено обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у ДУ «Київський слідчий ізолятор», ОСОБА_18 - у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Бориспільська виправна колонія №119», ОСОБА_6 - у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Бучанська виправна колонія №85», ОСОБА_9 - у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35».

На переконання колегії суддів таке рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального процесуального закону в ході розгляду вказаного питання.

Доводи апеляційних скарг про те, що судом першої інстанції безпідставно застосовано обвинуваченим запобіжний захід у виді тримання під вартою є неспроможними. Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом враховані конкретні обставин справи: ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 є раніше судимими за вчинення різних кримінальних правопорушень, у тому числі проти життя та здоров`я, а на даний час обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, зокрема і особливо тяжкого, яке, згідно обвинувачення, було вчинено організованою групою на території Київського СІЗО, тобто режимного об`єкту, та пов`язане з погрозою вбивством, насильством щодо працівників правоохоронних органів у зв`язку з виконанням цими працівниками службових обов`язків. Ці обставини свідчить про підвищену небезпеку протиправних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , що в свою чергу, на переконання колегії суддів, створює реальні ризики як щодо їх можливості незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, так і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в даному конкретному випадку не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Водночас, щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 суд апеляційної інстанції вважає необхідним вирішити питання щодо можливості залишення обвинувачених за місцем їх утримання, позаяк в рамках реалізації обвинуваченими своїх процесуальних прав, визначених діючим законодавством, слід забезпечити можливість обвинуваченим безпосередньо брати участь в розгляді даного кримінального провадження.

У зв`язку з чим, необхідно залишити обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_19 у ДУ «Київський слідчий ізолятор», ОСОБА_18 - у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Бориспільська виправна колонія №119», ОСОБА_6 - у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Бучанська виправна колонія №85», ОСОБА_9 - у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35» до розгляду кримінального провадження № 0000125 по суті.

Крім того, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом справи в суді.

На переконання колегії суддів, обставини, на які вказують апелянти як на підстави для обрання обвинуваченим запобіжного заходу, непов`язаного із триманням під вартою, не можуть превалювати над ризиками, які врахував суд першої інстанції, ухвалюючи рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Lavents v. Latvia" п. 70).

Відповідальність за дотримання розумних строків тримання підозрюваного під вартою покладається в першу чергу на національні судові органи (рішення у справі "Геращенко проти України" п. 100).

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та залишення обвинувачених ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у ДУ «Київський слідчий ізолятор», обвинуваченого ОСОБА_18 - у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Бориспільська виправна колонія №119», обвинуваченого ОСОБА_6 - у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Бучанська виправна колонія №85», обвинуваченого ОСОБА_9 - у дільниці слідчого ізолятора при ДУ «Білоцерківська виправна колонія №35» повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке обмеження прав обвинувачених на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року та зміни обвинуваченим запобіжного заходу, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 421 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_11 , апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2019 року - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ______________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3