ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3684/23 Справа № 208/7769/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000240 за апеляційною скаргою прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горлівка Микитівського району Донецької області, громадянина України, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст. 89 КК України раніше несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

Встановила:

Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2023 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі розміром 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі розміром 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі розміром 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Вказаним вироком ОСОБА_9 визнано винним у тому, що він 27.07.2023 року приблизно о 20.00 год., знаходився на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього трапився словесний конфлікт з ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 , 27.07.2023 року приблизно о 20.00 год., перебуваючи на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом нанесення удару пластмасовою трубкою та ногою, можливо спричинити тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, ОСОБА_9 , піднявши з землі пластмасову трубку, стоячи навпроти ОСОБА_10 , обличчям до обличчя, наніс останній чотири удари пластмасовою трубкою, яку тримав у руках, в область лівої та правої ноги.

Не зупинившись на вчиненому та продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, коли ОСОБА_10 , опинилась у лежачому положенні на землі від ударів пластмасовою трубкою, наніс їй правою ногою один удар в область тулубу з лівої сторони.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_9 , потерпілій ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця на тулубі, синців на нижніх та лівій верхній кінцівках, садна на лівій гомілці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Крім того, 27.07.2023 року приблизно о 20.00 год., ОСОБА_9 знаходився на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього трапився словесний конфлікт з ОСОБА_10 .

Знаходячись на території домоволодіння у ОСОБА_9 раптово виник прямий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_11 , тілесних ушкоджень, яка вийшла з приміщення будинку та підійшла до ОСОБА_9 з метою врегулювання конфлікту між останнім та ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 , 27.07.2023 року приблизно о 20.00 год., перебуваючи на території домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом нанесення удару пластмасовою трубкою, можливо спричинити тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, ОСОБА_9 , тримаючи у правій руці пластмасову трубку, стоячи навпроти ОСОБА_11 , обличчям до обличчя, наніс останній шість ударів пластмасовою трубкою, в область голови, а також лівого та правого плеча.

Не зупинившись на вчиненому та продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, схопив лівою рукою ОСОБА_11 в області шиї та міцно стиснув.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_9 , потерпілій ОСОБА_11 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові, рани на слизовій верхньої губи, крововиливу в слизову нижньої губи, синця на шиї синців на тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Прокурор не погодився з рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок змінити в частині призначеного покарання з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Виключити з резолютивної частини вироку 3 та 4 абзаци, а саме:

«- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі розміром 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.»

«На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює грошовій сумі розміром 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.»

В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідно до п. 20 Постанови пленуму ВСУ від 24.10.2023 «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього.

За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Вироком же суду ОСОБА_9 окремо за кожний кримінальний проступок, які кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, призначено окремі покарання, а саме: за ч. 1 ст. 125 КК України та за ч. 1 ст. 125 КК України та остаточно визначено покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань за сукупністю кримінальних правопорушень.

Тобто, суд невірно призначив покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Потерпілі в судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, даних про причини неявки суду не повідомили. Враховуючи думки прокурора та обвинуваченого, колегія суддів вважає за можливе розглянути кримінальне провадження за відсутності потерпілих, відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала вимоги апеляційної скарги сторони обвинувачення, просила їх задовольнити.

Захисник не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

В судових дебатах учасники провадження підтримали свої позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК України, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду не в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій, доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, апеляційним судом не перевіряються, оскільки не були оскаржені учасниками судового розгляду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про правильність призначеного ОСОБА_9 покарання, колегія суддів зазначає наступне.

Положеннями ст. 70 КК України передбачено призначення покарань за сукупністю кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 33 КК України, сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за кожне з яких її не було засуджено. При цьому не враховуються кримінальні правопорушення, за які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом.

Відповідно до вимог ст. 70 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади кримінальних правопорушень і які мають самостійні санкції. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 вчинив кримінальні правопорушення, за епізодами від 27.07.2023 року щодо потерпілої ОСОБА_10 та від 27.07.2023 року щодо потерпілої ОСОБА_11 , які охоплюються єдиною самостійною правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Як правильно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд першої інстанції призначив покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 125 КК України за кожний окремий епізод, які не підлягають окремій кваліфікації, та призначив остаточне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Таким чином, колегія суддів констатує, що з урахуванням матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 при ухваленні вироку Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2023 року необхідно було призначати покарання за обома епізодами злочинної діяльності, які вчинені ОСОБА_9 , за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки вони охоплюються єдиною кваліфікацією, без застосування ч. 1 ст. 70 КК України.

Отже, наведені в апеляційній скарзі прокурора твердження щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними та знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду кримінального провадження.

Пунктом 2 частини 1 статті 407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Відповідно до ст. 409, 408 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни вироку, якщо це не погіршує становище обвинуваченого.

Із доводів апеляційної скарги прокурора, що підтверджено прокурором і при апеляційному перегляді оскаржуваного вироку, вбачається, що вид та міра призначеного ОСОБА_9 покарання, не оскаржується, відповідно, в апеляційній скарзі не ставиться питання, що призводить до погіршення становища обвинуваченого, а тому вирок в цій частині підлягає зміні. Крім того підлягає виключенню з резолютивної частини вироку посилання на застосування положень ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні ОСОБА_9 покарання.

У зв`язку з наведеним вирок підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, в частині призначення покарання ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 125 КК України і призначення йому остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2023 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Виключити з резолютивної частини вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 серпня 2023 року щодо ОСОБА_9 вказівку суду на призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4