КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 04 жовтня 2023 року апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року,

за участі:

представника власника майна адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання слідчої СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 0001637 від 03.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та накладено арешт на майно, яке тимчасово вилучене в ході проведення затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України, а саме: предмет зовні схожий на пістолет «Форд 17», без набоїв та магазину, який знаходиться в кобурі чорного кольору; особисті речі ОСОБА_8 : футболку зеленого кольору, штани зеленого кольору із поясом, кепку чорно-зеленого кольору, пару шнурків від кросівок, навісну сумку зеленого кольору.

У задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001637 від 03.08.2023.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною, через невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що незастосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливе встановлення всіх важливих обставин вчиненого кримінального правопорушення та причетних осіб до нього, а також може призвести до втрати майна, що сприятимете уникненню особами, передбаченої законом кримінальної відповідальності.

В судове засідання прокурор повторно раз не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча, про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 03 серпня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0001637, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Як зазначено у клопотанні слідчого, 03.08.2023 група невстановлених осіб перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Хорива, 55-Б, вчинили хуліганство - грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, із застосуванням спеціально пристосованих та заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень предметів.

Підставою внесення відомостей до ЄРДР та реєстрації вказаного кримінального провадження послужила заява про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_9 від 23.11.2022.

03 серпня 2023 року в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні даного правопорушення затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

03 серпня 2023 року слідчим Подільського УП ГУНП в м. Києві на підставі ч. 3 ст. 208 КПК України, з дотриманням правил ст. ст. 223, 236 КПК України, проведено особистий обшук ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого вилучено: предмет зовні схожий на пістолет «Форд 17» без набоїв та магазину, який знаходиться в кобурі чорного кольору поміщено до сейфпакету PSP 3246095; мобільний телефон марки Iphone 12 Pro Max блакитного кольору поміщено по сейфпакету № НОМЕР_1 ; особисті речі ОСОБА_8 : футболку зеленого кольору, штани зеленого кольору із поясом, та кепка чорно-зеленого кольору та пара шнурків від кросівок поміщено до сейф пакету № PSP4197090, навісна сумка зеленого кольору поміщено до сейфпакету №PSP 4197091.

Постановою слідчого слідчого відділу Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 від 04 серпня 2023 року вилучені речі під час особистого обшуку ОСОБА_8 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001637.

07 серпня 2023 року слідча СВ Подільського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року частково задоволено клопотання слідчої, з підстав, передбачених абз. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України.

Колегія суддів погоджується із таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі збереження речових доказів.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слід переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, які можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, - з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення сторін, прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення про арешт майна підлягає частковому задоволенню, оскільки стороною обвинувачення доведено необхідність здійснення арешту на вилучені предмети та речі під час особистого обшуку ОСОБА_8 , оскільки у клопотанні наведено достатньо розумних підозр вважати, що вказані предмети та речі є доказами злочину, а тому вважає за можливе накласти арешт на зазначені у клопотанні особисті речі ОСОБА_8 та предмет зовні схожий на пістолет.

Однак, в частині арешту вилученого мобільного телефону марки Iphone 12 Pro Max блакитного кольору, який належить та перебуває у користуванні ОСОБА_8 слідчим суддею відмовлено. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як встановлено слідчим суддею під час розгляду клопотання, про необхідність проведення експертного дослідження мобільного телефону слідчою питання не ставилося, постанова про призначення експертизи в межах кримінального провадження до матеріалів клопотання не долучена.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку, що обставини зазначені в клопотанні щодо накладення арешту на мобільний телефон марки Iphone 12 Pro Max блакитного кольору, який належить та перебуває у користуванні ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання у цій частині.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді в матеріалах судового провадження і зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 17 серпня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Єдиний унікальний № 758/9130/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження № 11сс/824/5490/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК України