Справа № 203/803/23
Провадження № 1-кс/0203/1020/2023
УХВАЛА

07 квітня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 17.02.2022 року про закриття кримінального провадження №0000688 від 08.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України,

встановив:

14.02.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся адвокат ОСОБА_3 (далі скаржник, заявник) із скаргою на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 17.02.2022 року про закриття кримінального провадження №0000688 від 08.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, в якій заявник просить суд:

- скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 17.02.2022 року ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000688 від 08.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України.

В обґрунтування вимог скарги заявник зазначив, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження №0000688 від 17.02.2022 року винесена слідчим передчасно та без належного провадження досудового розслідування кримінального провадження, а тому така постанова підлягає скасуванню.

Як зазначив заявник, мотиви закриття кримінального провадження, окреслені в оскаржуваній постанові, зводяться до того, що доводи, викладені в заяві про вчинене кримінальне правопорушення та під час допиту заявника, не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з тим, що допитані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали фактично діаметрально протилежні свідчення. Однак, такі обставини заявник вважає сюрреалізмом, бо в оскаржуваній постанові не вказано чи допит ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відбувався до або після допиту скаржника, що унеможливлює встановлення факту того, чи під час їх допиту перевірялися його показання або навпаки під час його допиту перевірялися показання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . При наявності очевидних розбіжностей у показаннях заявника та показаннях ОСОБА_6 , ОСОБА_5 слідча не забажала встановити причини наявності таких розбіжностей та за процесуальної можливості провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб, відповідно до ч. 9 ст. 224 КПК України, не усунула вказані розбіжності для встановлення істини у кримінальному провадженні. Слідча не висловила жодних сумнівів щодо наявності події кримінального правопорушення, хоча закрила кримінальне провадження за відсутності в діянні ОСОБА_6 та ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення. У кримінальному провадженні не було визнано заявника потерпілим, чим позбавлено його права приймати участь у досудовому розслідуванні.

З огляду на викладене вище, скаржник звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 14.02.2023 року, судову справу №203/803/23, провадження №1-кс/0203/1020/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана слідчому судді 15.02.2023 року.

Ухвалою слідчого судді від 15.02.2023 року було відкрито провадження за скаргою та призначено скаргу до судового розгляду по суті, зобов`язано відповідальних осіб у строк до 22.02.2023 року надати до суду матеріали кримінального провадження №0000688.

У чергове судове засідання, призначене на 07.04.2023 року, учасники провадження не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду скарги.

Скаржник та слідчий подали до суду письмові заяви про розгляд скарги за їх відсутності.

Слідчий виконала вимоги ухвали суду від 15.02.2023 року в частині зобов`язання надання матеріалів кримінального провадження №0000688 та надала суду для огляду у судовому засіданні матеріали вказаного кримінального провадження.

Суд на підставі ч. 4 ст. 107, ст. ст. 138, 306 КПК України, розглянув скаргу за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та наявні у справі матеріали, оглянувши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000688 від 08.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України.

Відповідно до протоколу допиту свідка від 20.01.2022 року, в якості свідка було допитано заявника ОСОБА_3

20.01.2022 року слідчою було складено та направлено на адресу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України, відповідно до якого просила: доручити уповноваженим працівникам Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції виконати такі слідчі (розшукові) дії:

- встановити співробітників Дніпровської установи покарань №4, які 26.10.2021 року відмовили у проходженні на територію слідчого ізолятора до своїх підзахисних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; допитати вказаних осіб у процесуальному статусі свідків з приводу обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення;

- допитати у процесуальному статусі свідка заступника начальника ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» ОСОБА_5 з обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення;

- допитати у процесуальному статусі свідка начальника СІЗО ОСОБА_6 з приводу обставин, викладених у заяві ОСОБА_3 щодо вчинення кримінального правопорушення;

- ініціювати за участі уповноважених працівників Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції проведення службового розслідування за обставинами, викладеними у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 22.01.2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання заявника ОСОБА_3 про визнання його потерпілим.

Відповідно до протоколів допитів свідків від 03.02.2022 року, в якості свідків були допитані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Постановою слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 17.02.2022 року було закрито кримінальне провадження №0000688 від 08.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

За змістом оскаржуваної постанови слідчий зазначила, що у ході досудового розслідування у процесуальному статусі свідка був допитаний ОСОБА_6 , який займає посаду начальника УВП-начальник арештного дому державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», та ОСОБА_10 . Слідчий, проаналізувавши показання свідків, склад кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 397 КК України, норми КК України та КПК України, дійшла висновку, що під час досудового розслідування обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, згідно із ст. 91 КПК України, встановлені не були, та про відсутність в діях службових осіб складу кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що відповідно до положень частин 1, 2, 3, 6 статті 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно з вимогами пункту 1 частини 1 статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Відповідно до частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 статті 92 КПК Укра їни, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень статей 93, 94 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до частини 5 статті 110 КПК України, обґрунтованість рішення (постанови), яке прийняли прокурор та слідчий, повинна знайти вираження в його мотивуванні.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.

Відповідно до положень статті 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до положень частини 9 статті 224 КПК України, слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. На початку такого допиту встановлюється, чи знають викликані особи одна одну і в яких стосунках вони перебувають між собою. Свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і за давання завідомо неправдивих показань, а потерпілі - за давання завідомо неправдивих показань.

Викликаним особам по черзі пропонується дати показання про ті обставини кримінального провадження, для з`ясування яких проводиться допит, після чого слідчим, прокурором можуть бути поставлені запитання. Особи, які беруть участь у допиті, їх захисники чи представники мають право ставити одна одній запитання, що стосуються предмета допиту.

Оголошення показань, наданих учасниками допиту на попередніх допитах, дозволяється лише після давання ними показань.

У кримінальних провадженнях щодо злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, а також щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства або погрозою його застосування, одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей в їхніх показаннях не може бути проведений за участю малолітнього або неповнолітнього свідка чи потерпілого разом з підозрюваним.

Відповідно до частин 2 статті 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, в тому числі рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно з положеннями статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Аналіз встановлених фактичних обставин кримінального провадження та положень КПК України вказує, що слідчий, закриваючи кримінальне провадження, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, не здійснив усіх необхідних слідчих та інших процесуальних дій задля проведення повного та всебічного досудового розслідування.

Так, зокрема, слідчою в оскаржуваній постанові не була проаналізована необхідність у проведенні одночасного допиту заявника та допитаних двох свідків, враховуючи наявні розбіжності у їх показаннях, для з`ясування причин таких розбіжностей, не вказано щодо доцільності чи недоцільності його проведення, причини його непроведення. Крім того, слідчий не звернула увагу на те, що її доручення від 20.01.2022 року, надані уповноваженим особам Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, не були виконані у повному обсязі та в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо проведеного службового розслідування за обставинами, викладеними в заяві ОСОБА_3 про вчинення злочину, відомості про осіб, які відмовили заявнику у допуску до своїх підзахисних. Крім того, слідчий не вирішила питання про залучення до участі у кримінальному провадженні в якості потерпілого на підставі частини 2 статті 55 КПК України заявника ОСОБА_3 .

Натомість прийняття постанови про закриття кримінального провадження можливе лише після безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів, які стосуються кримінального провадження у їх сукупності, а мотивування постанови про закриття кримінального провадження виражається в детальному викладенні тих обставин, які є підставами для закриття кримінального провадження з наведенням необхідних доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що слідчий не виконала обов`язок, визначений КПК України, щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, що призвело до передчасного прийняття оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303-306, 307, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 17.02.2022 року про закриття кримінального провадження №0000688 від 08.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, задовольнити повністю.

Скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 17.02.2022 року ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000688 від 08.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України.

Направити матеріали кримінального провадження №0000688 від 08.12.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, до Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1