Справа № 392/148/24
Провадження № 1-кс/392/24/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року

м. Мала Виска

Слідчий суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , представника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання прокурора Маловисківського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000042 від 21.01.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,

про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з цим клопотанням, у якому просив з метою збереження речових доказів накласти арешт на автомобіль ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , а фактичним користувачем є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , на поліпропіленові мішки з ємностями, у яких зберігається дизельне пальне.

Зазначене майно передано для зберігання на спеціальний майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Кіровоградської області за адресою: м. Кропивницький, проспект Інженерів, 1.

Прокурор просив накласти арешт на вищезазначене майно із забороною розпоряджатися на користуватися ним будь-яким чином, з метою збереження речових доказів, проведення обшуку автомобіля, вилучення дизельного палива та проведення експертиз, до прийняття рішення у кримінальному провадженню.

Клопотання мотивовано тим, що 21 січня 2024 року по вул. Гоголя в м. Мала Виска працівниками поліції було зупинено легковий автомобіль ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

У салоні автомобіля водій перевозив мішки з ємностями, наповненими дизельним пальним у кількості приблизно 400 літрів, без документів на придбання зазначеного дизельного пального.

Під час проведення огляду поліцейськими вилучено автомобіль, у салоні якого перебували ємності з дизельним пальним, зазначене майно передано на відповідальне зберігання.

У судовому засіданні прокурор і слідча підтримали клопотання, посилаючись на вищевикладені обставини, оскільки водій автомобіля ВАЗ 2106 Хмурін не мав відповідних документів на придбання дизельного пального, яке перевозив у салоні автомобіля.

Представник адвокат ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення клопотання про арешт майна, посилаючись на те, що громадянин ОСОБА_8 придбав дизельне пальне в місті Кропивницькому (Кіровограді), насправді документів на придбане дизельне пальне він не має.

Клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом статті 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до загальних правил застосування заходів кримінального провадження, їх застосування не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе такі обставини:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (стаття 132 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя зобов`язаний врахувати наступні обставини: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дослідивши документи, які додані до клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У доданих матеріалах відсутні дані про вчинення громадянином Хмуріним чи іншими особами кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, оскільки як вбачається з витягу з ЄРДР слідчим внесено відомості про кримінальне правопорушення на підставі усної заяви працівника поліції ОСОБА_9 ; у матеріалах справи відсутня заява (протокол прийняття заяви) потерпілого про вчинення щодо нього кримінального правопорушення у виді крадіжки дизельного пального; громадянину ОСОБА_8 не повідомлено про підозру, він не допитувався у даному кримінальному провадженні та не зізнавався у вчиненні крадіжки.

Тобто відсутні будь-які дані про те, що громадянин ОСОБА_8 викрав дизельне пальне, яке перевозив у салоні автомобіля 21 січня 2024 року (дані про подію кримінального правопорушення).

На теперішній час у розпорядження слідчого судді не надано доказів обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки частини четвертої статті 185 КК України, що виключає можливість застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Між тим, відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України).

Постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471-ХІІ "Про право власності на окремі види майна" визначено перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських обєднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України.

Відповідно до додатку № 1 до постанови не може перебувати у власності громадян таке майно:

1) зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів Національної поліції), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси;

2) вибухові речовини й засоби вибуху, Всі види ракетного палива, а також спеціальні матеріали та обладнання для його виробництва;

3) бойові отруйні речовини;

4) наркотичні, психотропні, сильнодіючі отруйні лікарські засоби (за винятком отримуваних громадянами за призначенням лікаря);

5) протиградові установки;

6) державні еталони одиниць фізичних величин;

7) спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації;

8) електрошокові пристрої та спеціальні засоби, що застосовуються правоохоронними органами, крім газових пістолетів і револьверів та патронів до них, заряджених речовинами сльозоточивої та дратівної дії.

У клопотанні про арешт майна прокурор ставить питання про невиправдане втручання у конституційні права людини, вимагаючи їх суттєве обмеження, що суперечить завданням кримінального провадження, оскільки одним із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Між тим, на час внесення відомостей в ЄРДР про кримінальне правопорушення у справі немає потерпілого, не зважаючи на те, що стаття 185 КК України є корисливим кримінальним правопорушенням проти власності.

Таке майно, як дизельне пальне, не відноситься до переліку майна, що не може перебувати у власності громадян.

Тому, тимчасове вилучення у громадянина Хмуріна майна, зазначеного у клопотанні, та накладення на нього арешту, є незаконним.

Керуючись статтями 172, 173 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Прокурору Маловисківського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_3 відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє виконання ухвали.

Повний текст ухвали складено і проголошено 25 січня 2024 року.

Слідчий

суддя