Номер провадження: 11-кп/819/41//23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/2157/23 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2157/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №030001411 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.07.2023, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Макіївки Донецької області, громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання т.в.о. старшого слідчого СВ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 на строк 60 днів до 22 вересня 2023 року включно, без можливості внесення застави.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, а саме: умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, яка прийнята без дотримання вимог КПК України. Зазначає про те, що відсутність у підозрюваного умислу на настання наслідку у вигляді смерті свідчить про неправильність кваліфікації його дій щодо умисного вбивства і це формально дало підстави для звернення слідчого з клопотанням про застосування найсуворішого запобіжного заходу. Крім того, клопотання слідчого не містить посилання на матеріали, які підтверджують реальне існування кожного із зазначених ризиків. Посилаючись на практику ЄСПЛ захисник вважає, що у слідчого судді не було достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи лише з тяжкості інкримінованого злочину. Крім того, апелянт указує і на відсутність обґрунтування того, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 .

Також звертає увагу суду на те, що 60 - денний строк тримання під вартою починається з моменту затримання підозрюваного - 22 липня 2023 року та діє до 19 вересня 2023 року, а не до 22 вересня 2023 року, як зазначено в ухвалі слідчого судді.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити, застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про час розгляду справи шляхом надіслання повідомлень.

Клопотання про обов`язкову участь підозрюваного ОСОБА_8 в апеляційному розгляді від нього до суду не надходило, а тому відповідно до ч.4 ст.401 КПК України його участь не є обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, позицію захисника ОСОБА_7 , яка підтримала свої апеляційні вимоги, просила їх задовольнити, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, а саме:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Відповідно до матеріалів провадження, 22.07.2023 за підозрою у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, в порядку ст.208 КПК України затримано ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У ході розслідування кримінального правопорушення, 23.07.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 22.02.2023 р.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.07.2023 р.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_10 від 22.07.2023 р.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22.07.2023 р.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_11 від 22.07.2023 р.

- іншими доказами в їх сукупності.

Відповідно до оголошеної підозри, 21.07.2023 року близько 21:00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на заподіяння смерті іншій людині, під час раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наніс йому множинні удари кулаками рук та ногами в область голови, в результаті чого смерть ОСОБА_12 настала внаслідок забоїв головного мозку, закритої внутрішньочерепної травми.

Отже, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, в клопотанні та доданих до нього матеріалах достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Крім того, слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, визнання особи винною чи невинною у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наведені в клопотанні слідчого та додані до нього матеріали, у колегії суддів є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Зазначене вказує на неспроможність доводів апеляційної скарги захисника про те, що слідчим не надано належних доказів, які б підтверджували наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Як убачається з матеріалів провадження та вищезазначених доказів, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , який не працює, неодружений, дітей не має, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого ч.1 п.1 ст.177 КПК України.

Зважаючи на це, колегія суддів дійшла до переконання, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для застосування підозрюваному, обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини від 26.02.2015 «Баришевський проти України», 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України», 25.03.1999 «Пелісьє і Сассі проти Франції»), справа має суспільний інтерес та повинна бути розглянута всебічно, повно та неупереджено, у розумні строки. Вказані суспільні інтереси мають більшу перевагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа Європейського суду з прав людини «Калашніков проти Росії», «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти Російської Федерації).

У зв`язку з чим, доводи захисника про відсутність ризиків, зазначених в клопотанні слідчого та оскаржуваній ухвалі слідчого судді, є непереконливими.

З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу підозрюваного, відсутності у нього міцних соціальних зв`язків, а також тяжкості покарання, що загрожуватиме ОСОБА_8 у разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, є достатні підстави вважати про існування ризику, передбаченогоп.1 ч.1 ст.177 КПК України, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, і апеляційний суд вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження.

А тому доводи апелянта про недоведеність обставин, з якими закон пов`язує застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, які, на думку сторони захисту, призвели до порушення конституційних прав підозрюваного ОСОБА_8 , апеляційний суд вважає неспроможними.

Дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 були відомі слідчому судді на час розгляду клопотання слідчого та враховані при ухваленні відповідного процесуального рішення.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вмотивовано, враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність не визначати розмір застави.

Водночас, колегія суддів вважає обґрунтованим посилання захисника на те, що слідчим суддею була допущена помилка при визначенні кінцевої дати тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , що є підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Так, згідно ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Матеріалами провадження підтверджено, що ОСОБА_8 було затримано 22.07.2023 (а.п. 30-34), а тому 60 -денний строк дії ухвали про тримання під вартою закінчується 19.09.2023 включно, а не 22.09.2023.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.07.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22.09.2023 щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання т.в.о. старшого слідчого СВ ВП №1 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк на 60 днів до 19.09.2023 включно, без можливості внесення застави.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4