КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_10

захисників ОСОБА_6

ОСОБА_8

обвинувачених (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року, серед іншого, задоволено клопотання прокурора ОСОБА_10 та продовжено строк дії застосованого до обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 8 лютого 2024 року включно, утримуючи їх в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - нічний домашній арешт або особисте зобов`язання, або особисту поруку директора Благодійної організації «Благодійний Фонд «Разом ми єдині»» ОСОБА_11 , або визначити розмір застави.

Захисник зазначає, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, пп. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, яких він фактично не вчиняв. Як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду ОСОБА_7 щиро та послідовно повідомив слідчому про події, які мали місце ввечері 1 грудня 2019 року, та про свою участь в них. Згідно з наданими ОСОБА_7 поясненнями він жодним чином не причетний до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Окрім того, захисник наголошує, що у ході досудового розслідування та в судовому засіданні по кримінальному провадженню допитаний в якості підозрюваного та обвинуваченого ОСОБА_12 , який визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 2 ст. 15, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 119, ч. 1 ст. 263, ч. 1, 4 ст. 358 КК України, повідомив органу досудового розслідування та безпосередньо суду про обставини його вчинення та про факт спричинення вищезазначених злочинів ним одноособово.

Захисник зазначає, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягався, до затримання працював, має постійне місце мешкання, має соціальні зв`язки - мати та сестру, є військовослужбовцем ЗСУ та має наміри у подальшому боронити Батьківщину. Крім того, незважаючи на зазначення слідчим у клопотанні про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризиків, захисник вважає їх безпідставними та недоведеними. На думку захисника стороною обвинувачення при поданні клопотання про продовження строку дії раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведено жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: щодо переховування від органів досудового розслідування або суду - ОСОБА_7 до моменту затримання та в теперішній час має постійне місце проживання, під час воєнного стану можливості виїхати за межі України не має; щодо знищення, приховування та спотворення доказів - сторона обвинувачення доказів можливості таких дій з боку ОСОБА_7 не надала; щодо незаконного впливу на потерпілого та свідків - сторона обвинувачення доказів можливості таких дій з боку ОСОБА_7 не надала, при цьому в ході допиту свідки про можливі погрози з його боку не повідомляли; щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином - сторона обвинувачення доказів можливості таких дій з боку ОСОБА_7 також не надала; щодо вчинення іншого кримінального правопорушення - сторона обвинувачення доказів можливості таких дій з боку ОСОБА_7 також не надала, він інкримінованого кримінального правопорушення не вчиняв.

Захисник акцентує увагу, що КПК України покладає обов`язок доведення ризиків непроцесуальної поведінки особи і неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу на сторона обвинувачення, і, на переконання апелянта, сторона обвинувачення цього не зробила, а тому, як зазначає захисник, за наявності вищевикладених обставин, є всі підстави для скасування ухвали від 11 грудня 2023 року. Більше того, практика Європейського Суду у справах людини зазначає, що, навіть за наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при обранні запобіжного заходу, з часом такі ризики зменшуються. При цьому захисник вважає, що такі ризики були відсутні і під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу, а зараз їх взагалі не існує.

Захисник стверджує, що фактично підставою для продовження ОСОБА_7 найбільш суворого запобіжного заходу є не наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тяжкість, нібито, вчиненого ним кримінального правопорушення, проте, за вищевикладених обставин, відсутня необхідність у продовженні застосування найбільш суворого запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити застосований до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт.

Захисник зазначає, що прокурором не доведено, а судом першої інстанції не аргументовано та не обґрунтовано, чому не можливо обрати відносно ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, оскільки на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України. Таким чином, як наголошує захисник, ризики щодо виїзду ОСОБА_9 за межі території України відсутні. Щодо можливості впливу ОСОБА_9 на потерпілих, захисник вважає зазначену обставину необґрунтованою та не підтвердженою жодними належними доказами, оскільки ОСОБА_9 розуміє, що у випадку здійснення вищевказаних дій він лише погіршить своє становище.

Що стосується ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то для цього повинна бути явна обґрунтована небезпека, однак, як зазначає апелянт, обставини на її підтвердження прокурором не заявлені і у клопотанні не наведені. Крім того, на переконання захисника, навіть за умови доведення вищезазначених ризиків, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту міг повністю їм запобігти, оскільки, не залишаючи житло цілодобово або у певний час доби, ОСОБА_9 не міг би фізично вчинити будь-які дії, спрямовані на реалізацію ризиків.

Захисник вважає, що обґрунтування прокурором необхідності продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 зводиться до тяжкості покарання, яке йому може загрожувати. Однак, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та тяжкість покарання за нього не може бути самостійною підставою для застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор не вказує, а обмежується лише цитуванням ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, та посиланням на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 .

На підставі зазначеного, захисник вважає, що жодна з обставин, на які посилається прокурор, як на підстави для застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не була підтверджена та доведена. На даний момент, як наголошує захисник, підстави для тримання під вартою ОСОБА_9 відсутні.

Захисник вважає, що ухвала повинна бути скасована, оскільки винесена незаконно, являє по суті собою копіювання клопотання сторони обвинувачення, як наслідок, не обґрунтована та не вмотивована, а висновки суду про доведеність ризиків, якими прокурор обґрунтовував необхідність застосування саме такого запобіжного заходу, не відповідають обставинам справи.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_12 апеляційна скарга не подавалась.

Заслухавши доповідь судді,

- пояснення захисників та обвинувачених на підтримку поданих апеляційних скарг,

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, додатково вказавши про те, що встановлені у кримінальному провадженні ризики продовжують існувати, оскільки ОСОБА_9 перебував в міжнародному розшуку, ОСОБА_7 був одразу затриманий, що перешкодило йому ухилитися від слідства та суду; на даний час не допитані свідки у кримінальному провадженні, продовжують існувати ризики впливу на свідків, продовжити вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються кожний з них, оскільки даний злочин не завершений;

- перевіривши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить такого висновку.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 404, ч. 3 ст. 26 КПК України суд апеляційної інстанції вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, та переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 422-1 КПК України суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції:

- ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою;

- клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Перевіркою матеріалів встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувають обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0001291 від 1 грудня 2019 року та провадженнях № 0000710 від 20 липня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 119, ч. 1 ст. 263, ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15 п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

За змістом оскаржуваної ухвали прокурором у кримінальному проваджені заявлені клопотання про продовження кожному з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Необхідність продовження кожному з обвинувачених строку тримання під вартою прокурор обґрунтовує тим, що обвинуваченим висунуто обвинувачення у тому, що за попередньої змовою між собою та невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали щодо яких виділено в окреме кримінальне провадження, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, при невстановлених слідством обставинах, діючи на замовлення на вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 за грошову винагороду у невстановленій слідством сумі, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене на замовлення з корисливих мотивів, вступили між собою в злочинну змову, а саме вчинити умисне вбивство ОСОБА_13 , розробивши при цьому спільний план злочинних дій та розподіливши злочинні ролі.

Вчинення умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_13 з корисливих мотивів останні вирішили виконати біля ресторану «Маріо», розташованого в м. Києві по вул. Льва Толстого, 14, шляхом здійснення прицільного пострілу зі значної відстані, з використанням нарізної вогнепальної зброї, спорядженої оптичним прицілом та глушником. Безпосереднім виконавцем даного злочину було визначено ОСОБА_12 , який тривалий час перебував в зоні проведення операції об`єднаних сил на території Донецької області та мав значний досвід участі в бойових діях, у тому числі мав якості та був одним з найкращих снайперів, пообіцявши останньому грошову винагороду в розмірі 40000 доларів США. Пособником даного злочину ОСОБА_12 залучив свого знайомого ОСОБА_7 , з яким перебував в зоні проведення операції об`єднаних сил на території Донецької області, пообіцявши останньому грошову винагороду в розмірі 2000 доларів США, про що не повідомив інших учасників злочинної групи.

Реалізовуючи свої злочинні наміри та керуючись єдиним злочинним умислом на позбавлення життя ОСОБА_13 з корисливих мотивів, 3 листопада 2019 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_9 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, за попередньою домовленістю, діючи відповідно до розробленого злочинного плану, з метою переховування засобів вчинення злочину, засобів маскування та пересування під час його вчинення, зокрема: нарізної вогнепальної зброї, бойових припасів до неї, одягу, взуття, головних уборів, велосипеда, рюкзаків та сумок, в яких переміщалася вогнепальна зброя, орендували гаражне приміщення № НОМЕР_1 , розташоване неподалік від запланованого місця вчинення злочину, а саме в гаражному кооперативі «Залізничник» за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого, 64, в м. Києві, строком на два місяці за кошти в сумі 300 доларів США.

За для ефективної підготовки та виконання даного злочину особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, забезпечив ОСОБА_12 нарізною вогнепальною зброєю, а також автомобілем Хюндай 120 для зручності пересування по місту, фінансуванням всіх витрат, необхідних при підготовці та вчиненні злочину, документами та іншими речами, а також гаражним приміщенням для переховування знарядь вчинення вбивства і речей, необхідних для маскування та відходу після його вчинення. Також ОСОБА_12 та особа, матеріали щодо якого виділено в окреме кримінальне провадження, домовилися про те, що подальші інструкції щодо організації та підготовки до вчинення запланованого умисного вбивства ОСОБА_13 , останній буде надавати ОСОБА_12 за допомогою повідомлень в месенджері Телеграм та електронної пошти Gmail. Після того особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, в ніч на 6 листопада 2019 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи за заздалегідь розробленим планом, поєднаним єдиним злочинним умислом, за попередньою домовленістю разом із ОСОБА_9 , зустрілися з ОСОБА_12 біля ТРЦ «Лавіна Молл», розташованого по вулиці Берковецька, 6-Д, в м. Києві та на власному автомобілі особи, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, привезли ОСОБА_12 до заздалегідь орендованого гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого в гаражному кооперативі «Залізничник» за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого, 64, де в приміщенні даного гаражного приміщення особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, у присутності ОСОБА_9 , надала ОСОБА_12 заздалегідь приготовлену нарізну напівавтоматичну вогнепальну зброю, а саме карабін типу АК-15 з двома стволами калібру 5,45 та 7,62 мм та глушником, з якого останній мав здійснити прицільний постріл в ОСОБА_13 , а також передав кошти в розмірі 1000 доларів США, необхідних для витрат, пов`язаних з підготовкою до вчинення вбивства останнього. Оглянувши надану вогнепальну зброю, ОСОБА_12 обрав ствол калібру 7,62 мм, як найзручніший для нього калібр для виконання прицільного пострілу в ОСОБА_13 з метою його вбивства, яку разом із стволом калібру 5,45 мм залишив в указаному гаражному приміщенні. Тієї ж ночі, у невстановлений досудовим розслідуванням час, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, разом з ОСОБА_9 , з метою стеження за потерпілим ОСОБА_13 та подальшим плануванням виконання пострілу і вбивства, на автомобілі, діючи за заздалегідь розробленим планом, поєднаним єдиним злочинним умислом, за попередньою змовою із іншими учасниками злочину, показали ОСОБА_12 місця, розташовані на території міста Києва, де міг перебувати ОСОБА_13 , зокрема, ресторан «Маріо», розташований в м. Києві по вул. Льва Толстого, 14, де найчастіше перебуває потерпілий ОСОБА_13 та як місце, найбільш сприятливе для виконання прицільного пострілу та вбивства. Реалізуючи надалі свої злочинні наміри, керуючись єдиним злочинним умислом на позбавлення життя ОСОБА_13 та діючи на замовлення з корисливих мотивів, з метою забезпечення собі алібі, особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, та ОСОБА_9 7 листопада 2019 року о 17.20 год. з аеропорту Жуляни, розташованого в м. Києві, рейсом № 6259 «Київ-Ларнака» покинули територію України та до моменту вчинення злочину не поверталися. Після того, ОСОБА_12 діючи за раніше розробленим єдиним планом та з метою координації дій і підтримки зв`язку придбав три сім-карти оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та два мобільних телефони, які зберігав при собі. У подальшому, 17 листопада 2019 року приблизно о 20-й годині, діючи за раніше розробленим єдиним планом, направленим на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 , знаходячись в арці будинку № 48 по вул. Шовковична в м. Києві, ОСОБА_12 отримав від особи, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження та яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_12 й інших учасників злочину, жовтий поліетиленовий пакет, в якому знаходилася пластикова пляшка з боєприпасами бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм у невстановленій досудовим розслідуванням кількості. Отримавши поліетиленовий пакет з указаними боєприпасами, ОСОБА_12 , використовуючи автомобіль, відвіз їх до заздалегідь підготовленого гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого в гаражному кооперативі «Залізничник» за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого, 64, де і залишив. Після того ОСОБА_12 в магазині «Ібіс», розташованому за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, 20, з метою чистки та якісної і точної пристрілки наданої нарізної вогнепальної зброї і боєприпасів, необхідних для здійснення прицільного і влучного пострілу в ОСОБА_13 , придбав збройове мастило, набір для чистки, піну для чистки стволів, сошки, приціл, кріплення-моноблок та адаптер для сошок, мультипов`язку і каремат, які перевіз до заздалегідь підготовленого гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого в гаражному кооперативі «Залізничник» за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого, 64. У подальшому, ОСОБА_12 , діючи за раніше розробленим планом та з метою конспірації і швидкого відходу, залишення місця злочину, знаходячись в магазині, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 1, придбав велосипед, який відвіз до місця свого тимчасового проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 21 листопада 2019 року ОСОБА_12 у відділенні ТОВ «Нова Пошта» № 199, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6, отримав глушник, необхідний для наданої нарізної вогнепальної зброї, який заздалегідь замовив через інтернет-магазин, та сумку, яку теж заздалегідь замовив через мережу інтернет з метою конспірації і маскування, а також переміщення в ній нарізної вогнепальної зброї під час відходу після вчинення вбивства ОСОБА_13 .

Крім того, ОСОБА_9 , будучи достовірно обізнаним щодо виконання єдиного злочинного плану іншими учасниками злочину та керуючись єдиним злочинним умислом направленим на позбавлення життя ОСОБА_13 , з корисливих мотивів, діючи на замовлення за попередньою змовою групою осіб, приблизно 17 листопада 2019 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, за допомогою месенджера Телеграм попросив особу, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, який не був обізнаний про злочинні плани ОСОБА_12 та інших учасників злочину, посприяти у переоформленні та продажу автомобіля, при цьому повідомивши контакти покупця та суму коштів, за яку необхідно продати даний автомобіль. У подальшому вказана особа, не будучи обізнаною щодо виконання злочинного плану, в першій половині дня 19 листопада 2019 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи на прохання ОСОБА_9 та за попередньою домовленістю з ОСОБА_12 зустрілися з покупцем біля територіального сервісного центру МВС України, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Туполєва, 19, де того ж дня було продано автомобіль за кошти в сумі 4000 доларів США. Кошти від продажу автомобіля в сумі 3000 доларів США на прохання ОСОБА_9 передано ОСОБА_12 , які були йому необхідні для витрат, пов`язаних з підготовкою та вчиненням вбивства на замовлення. Решту коштів, а саме 500 доларів США, переслав на банківську картку ОСОБА_9 , а інші 500 доларів США передав невстановленій досудовим розслідуванням особі.

Крім того ОСОБА_9 , будучи достовірно обізнаним щодо виконання єдиного злочинного плану іншими учасниками злочину та керуючись єдиним злочинним умислом, направленим на позбавлення життя ОСОБА_13 , з корисливих мотивів і діючи на замовлення за попередньою змовою групою осіб, 20 листопада 2019 року приблизно о 16-й годині за допомогою месенджера Телеграм надіслав повідомлення особі, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, який не був обізнаний про злочинні плани ОСОБА_12 та інших учасників злочину, в якому повідомив про необхідність придбати паспорт громадянина України, виданий особі чоловічої статі віком до 30-ти років та передати його ОСОБА_12 , при цьому повідомивши, що він потрібен останньому для оренди квартири. Того ж дня ця особа, не будучи обізнаною щодо виконання злочинного плану ОСОБА_12 та інших учасників злочину, діючи на прохання ОСОБА_9 , через мережу інтернет знайшов інформацію про те, що за 600 грн. можна купити паспорт громадянина України без фотокартки на особу чоловічої статі 1998 року народження із реєстрацією в Донецькій області. В той же день у вечірній час вказана особа неподалік свого місця проживання отримала від невідомих йому осіб паспорт громадянина України без фотокартки, виданого на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ідентифікаційний номер на зазначене ім`я, за що віддала кошти в розмірі 600 грн., про що повідомила ОСОБА_9 шляхом надіслання фотозображення даного паспорта за допомогою месенджера «Телеграм» та отримала позитивну відповідь. Приблизно 21 чи 22 листопада 2019 року, точний день досудовим розслідуванням не встановлено, у першій половині дня (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, яка не була обізнана про злочинні плани ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та інших учасників злочину, за попередньою домовленістю зустрілась з ОСОБА_12 біля магазину, розташованого неподалік метро «Академмістечко», де знаходячись в автомобілі, на якому приїхала, передала ОСОБА_12 придбаний паспорт та ідентифікаційний номер, видані на ім`я ОСОБА_14 , які знаходилися в паперовому конверті. Одразу після цього ОСОБА_12 у присутності вказаної особи сфотографувався в ательє, що розташоване неподалік від підземного переходу станції метро «Академмістечко» та, забравши фотокартку і придбавши канцелярський клей, перебуваючи в автомобілі, вклеїв свою фотокартку в паспорт громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його подальшого використання як засобу конспірації.

Окрім того, особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, який не був обізнаний про злочинні плани ОСОБА_12 та інших учасників злочину, діючи на прохання ОСОБА_9 за попередньою домовленістю з ОСОБА_12 , у невстановлений досудовим розслідуванням час 19, 22, 25 та 27 листопада 2019 року зустрічався з ОСОБА_12 на території міста Києва та на власному автомобілі возив останнього на полігон, що розташований в лісосмузі на відстані приблизно 6 кілометрів від села Княжичі Броварського району Київської області для відстрілу нарізної напівавтоматичної вогнепальної зброї з оптичним прицілом, а саме карабіну АК-15, яким ОСОБА_12 забезпечили особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_9 , з метою здійснення прицільного пострілу в ОСОБА_13 з визначеної ОСОБА_12 відстані.

Окрім того, у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 25 листопада 2019 року, особа матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, який не був обізнаний про злочинні плани ОСОБА_12 та інших учасників злочину, діючи на прохання ОСОБА_9 , пообіцяв допомогти ОСОБА_12 щось перевезти та, попередньо домовившись з ним, під`їхав на автомобілі у визначене місце, а саме до будинку АДРЕСА_1 . При зустрічі ОСОБА_12 , не пояснюючи суті, попросив вказану особу перевезти заздалегідь придбані сумку та велосипед у місце, куди він покаже. Виконуючи прохання ОСОБА_9 , особа, не будучи обізнаною про злочинні наміри учасників злочину, на автомобілі перевіз речі ОСОБА_12 до центру міста Києва у невстановлене досудовим розслідуванням місце, де ОСОБА_12 передав указані речі ОСОБА_7 , який залишив їх у невстановленій досудовим розслідуванням квартирі.

Реалізуючи надалі свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене на замовлення з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, керуючись раніше розробленим злочинним планом, наприкінці листопада 2019 року, точний день та час досудовим розслідуванням не встановлено, за допомогою месенджера Телеграм особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, повідомила ОСОБА_12 про те, що особа, вбивство якої необхідно здійснити, пересувається по місту Києву на автомобілі з зазначенням марки та номера автомобіля, та кожного дня буває в ресторані «Маріо», розташованому по вул. Льва Толстого, 14 в м. Києві, що надало можливість останньому спостерігати за ОСОБА_13 та планувати деталі вчинення заздалегідь спільно спланованого злочину, а також підшукання зручного місця з якого можна було б здійснити прицільний постріл. З метою завершення умисного злочину, направленого на позбавлення життя ОСОБА_13 , вчиненого на замовлення з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та маючи єдиний злочинний умисел і діючи за вказівками особи, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, ОСОБА_12 і ОСОБА_7 розробили спільний злочинний план безпосереднього вчинення вбивства ОСОБА_13 , визначили місце вбивства та місце здійснення прицільного пострілу, шляхи підходу та відходу від місця злочину і розподілили ролі кожного. Готуючись до безпосереднього вчинення пострілу ОСОБА_12 та ОСОБА_7 визначили найбільш зручне місце для вбивства, а саме майданчик напроти ресторану «Маріо», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого, 14, де постійно з`являвся ОСОБА_13 на автомобілі. Попередньо домовились, що ОСОБА_7 , знаходячись неподалік за вказаною адресою, буде здійснювати спостереження за навколишньою обстановкою та автомобілем та за допомогою мобільного телефону, обладнаного сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , яким заздалегідь забезпечив останнього ОСОБА_12 , повідомить його про те, коли ОСОБА_13 вийде з ресторану та сяде у зазначений автомобіль. Безпосередньо вбивство ОСОБА_13 мав вчинити ОСОБА_12 з використанням снайперської гвинтівки, а саме карабіну з оптичним прицілом та глушником, яким його заздалегідь забезпечив особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження.

У подальшому, а саме 1 грудня 2019 року приблизно о 14-й годині на виконання спільного злочинного плану, поєднаного єдиним злочинним умислом направленим на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене на замовлення з корисливих мотивів, ОСОБА_12 , визначивши кімнату готелю «Рігеїпп», розташованого неподалік ресторану «Маріо» за адресою: м. Київ, вул. Тарасівська, 4, як найвірогідніше місце для вчинення прицільного пострілу в ОСОБА_13 , одягнув заздалегідь приготовлені засоби маскування, а саме окуляри, та направився до зазначеного готелю. Того ж, дня приблизно о 14.45 год. ОСОБА_12 , перебуваючи в готелі, розташованому по вул. Тарасівська, 4, в м. Києві, діючи умисно та з метою оренди кімнати № НОМЕР_7 указаного готелю, пред`явив та надав адміністратору готелю завідомо підроблений паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вклеєною своєю фотокарткою, оскільки за правилами готелю передбачено обов`язкову перевірку паспортних даних осіб, які поселяються. Поселившись до указаного готелю та оглянувши кімнату і балкон номеру НОМЕР_7, ОСОБА_12 визначив, що найсприятливішім та найзручнішим місцем для вчинення прицільного пострілу в ОСОБА_13 є балкон. Того ж дня, приблизно о 15-й годині до ресторану «Маріо», розташованого по вул. Льва Толстого, 14, в м. Києві на автомобілі під`їхав ОСОБА_13 разом із своєю дружиною ОСОБА_15 та двома малолітніми дітьми ОСОБА_16 і ОСОБА_17 та зайшли до указаного ресторану. Через декілька хвилин після приїзду ОСОБА_13 ОСОБА_12 , перебуваючи на вулиці Льва Толстого в м. Києві неподалік ресторану «Маріо», помітив припаркований біля зазначеного ресторану автомобіль та одразу на виконання спільного злочинного плану, спрямованого на вчинення на замовлення з корисливих мотивів умисного вбивства ОСОБА_13 , вирішив саме того дня здійснити прицільний постріл в ОСОБА_13 з наданої особою, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, нарізної вогнепальної зброї. З цією метою ОСОБА_12 , використовуючи рюкзак, одразу перемістив до кімнати № НОМЕР_7 частини нарізної напівавтоматичної вогнепальної зброї, а саме карабіну типу АЯ-15 калібру 7,62 у розібраному вигляді, разом з глушником, оптичним прицілом, сошками та магазином, спорядженим боєприпасами бойової нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм у невстановленій досудовим розслідуванням кількості, які останній зберігав у заздалегідь приготовленому гаражному приміщенні № НОМЕР_1 , розташованому в гаражному кооперативі «Залізничник» за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого, 64. Перемістивши зазначені частини, ОСОБА_12 зібрав з них карабін типу АК-15 та поклав його під диван, який знаходився в указаній кімнаті. Після цього ОСОБА_12 з метою маскування під час здійснення прицільного пострілу свого тулубу та нарізної напівавтоматичної вогнепальної зброї, а саме карабіну типу АК-15, у відділенні нової пошти, розташованому неподалік готелю, придбав картонну коробку, яку теж заніс до кімнати № НОМЕР_7 , де, прорізавши з однієї сторони дірку під дуло указаного карабіну, залишив її в даній кімнаті та вийшов з готелю. У подальшому 1 грудня 2019 року приблизно о 16-й годині ОСОБА_12 , діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 та особами і невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали щодо яких виділені в окреме кримінальне провадження, на виконання єдиного злочинного умислу, діючи відповідно до спільного злочинного плану, направленого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 , вчинене на замовлення з корисливих мотивів, виконуючи заздалегідь розподілену роль, зайшов до кімнати № НОМЕР_7 готелю, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Тарасівська, 4, де, накрившись заздалегідь приготовленою картонною коробкою, ліг на балконі та, приготувавшись до здійснення прицільного пострілу з нарізної напівавтоматичної вогнепальної зброї, а саме карабіну типу АК-15, обладнаного оптичним прицілом та глушником, спостерігав за автомобілем, який знаходився біля входу в ресторан «Маріо», очікуючи на з`явлення ОСОБА_13 .

У цей час ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів за єдиним спільним злочинним умислом, направленим на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 , виконуючи відведену йому роль, за вказівкою ОСОБА_12 взявши із собою сумку та велосипед, які ОСОБА_12 заздалегідь приготував для конспірації і подальшого приховання вогнепальної зброї, а також швидкого залишення місця вчинення злочину, перебував на майданчику неподалік з готелем, де теж спостерігав за автомобілем та входом в ресторан «Маріо», очікуючи, коли з`явиться ОСОБА_13 , з метою повідомити про це ОСОБА_12 за допомогою наданого йому мобільного телефону із встановленою сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , при цьому постійно перебуваючи з ОСОБА_12 на мобільному зв`язку.

У подальшому 1 грудня 2019 року приблизно о 16-й.40 год. ОСОБА_13 разом із своєю дружиною ОСОБА_15 та двома малолітніми дітьми ОСОБА_16 і ОСОБА_17 вийшли з ресторану «Маріо» та, підійшовши до автомобіля, сіли до його салону, а саме діти на заднє пасажирське сидіння, дружина - на переднє пасажирське сидіння, а ОСОБА_13 - на водійське сидіння, про що ОСОБА_7 за допомогою мобільного зв`язку з мобільного телефону з встановленою сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , одразу повідомив ОСОБА_12 на мобільний телефон з сім картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , яким користувався на той час ОСОБА_12 , і які останній заздалегідь придбав з метою забезпечення зв`язку між учасниками злочину під час його реалізації. В той час ОСОБА_12 , діючи відповідно до попередньої змови з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та іншими учасниками злочину, на виконання спільного злочинного плану, спрямованого на завершення умисного злочину, направленого на позбавлення життя ОСОБА_13 , умисно, діючи на замовлення з корисливих мотивів та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в положенні лежачи на балконі кімнати № НОМЕР_7 готелю та приготувавшись до здійснення прицільного пострілу в ОСОБА_13 , дочекавшись, поки останній на автомобілі виїде на проїжджу частину вулиці Льва Толстого в м. Києві, здійснив прицільний постріл з наявної нарізної напівавтоматичної вогнепальної зброї, а саме карабіну типу АК-15, обладнаного оптичним прицілом та глушником, в область голови ОСОБА_13 , який в той час перебував на передньому водійському сидінні вказаного автомобіля, в якому також перебували дружина останнього і малолітні діти ОСОБА_16 , 2009 року народження, та ОСОБА_17 , 2017 року народження. У результаті прицільного пострілу ОСОБА_13 отримав легке тілесне ушкодження в області задньої частини голови, а малолітній дитині ОСОБА_17 завдано смертельне вогнепальне поранення голови, від якого останній помер на місці, що не охоплювалось злочинним умислом ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , осіб та невстановлених досудовим розслідуванням осіб, матеріали щодо яких виділені в окреме кримінальне провадження. При цьому, не дивлячись на те, що ОСОБА_12 виконав всі дії, які він, ОСОБА_7 та інші учасники злочину, вважали необхідними для доведення злочину - умисного вбивства ОСОБА_13 , до кінця, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

Одразу після здійснення пострілу ОСОБА_12 , діючи за заздалегідь розробленим злочинним планом, знаходячись в кімнаті № НОМЕР_7 готелю, розібрав нарізну напівавтоматичну вогнепальну зброю, а саме карабін типу АЯ-15, обладнану оптичним прицілом та глушником, та помістив її до рюкзака, одівши з метою маскування окуляри, вийшов з зазначеного готелю, залишивши при цьому в кімнаті № НОМЕР_7 картонну коробку, яку використовував для маскування тулуба і зброї під час здійснення прицільного пострілу. Вийшовши на вулицю, ОСОБА_12 відповідно до раніше узгодженого злочинного плану, позвав до себе ОСОБА_7 , який очікував на нього неподалік готелю разом із сумкою та велосипедом, та, переклавши до сумки рюкзак, у якому знаходилися частини указаної вогнепальної зброї, наказав ОСОБА_7 відвезти на велосипеді зазначену зброю до заздалегідь приготовленого гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого в гаражному кооперативі «Залізничник» за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого, 64, де очікувати на нього, а сам пішов пішки в сторону гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого в гаражному кооперативі «Залізничник» за адресою: м. Київ, вул. Льва Толстого, 64, де на нього вже очікував ОСОБА_7 . По дорозі до указаного гаражного приміщення ОСОБА_12 , проходячи повз залізничні колії, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, розламав та викинув мобільний телефон разом із сім карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_4 , які він використовував для маскування та підтримання зв`язку з іншими учасниками під час вчинення злочину, а також неподалік будинку АДРЕСА_2 викинув паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_14 , та неподалік будинку № 64 по вул. Льва Толстого в м. Києві викинув окуляри, які він теж використовував для маскування під час готування та безпосереднього вчинення даного злочину. Прибувши до гаражного приміщення № НОМЕР_1 ОСОБА_12 разом із ОСОБА_7 , діючи спільно за єдиним умислом, з метою приховання слідів вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 , помістили частини нарізної вогнепальної зброї, а саме карабін типу АК-15 з двома стволами калібру 5,45 та 7,62 мм, оптичним прицілом, сошками та глушником, а також боєприпаси калібру 7, 62 мм, які залишилися в ОСОБА_12 , до поліетиленових мішків білого кольору та закопали в даному гаражному приміщенні у заздалегідь викопаній ОСОБА_12 . ямі. Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , діючи спільно та за єдиним умислом, залишили в указаному гаражному приміщенні одяг, сумку і велосипед, які використовували для маскування під час вчинення злочину, та направилися до АДРЕСА_1 , де тимчасово проживав ОСОБА_12 , використовуючи при цьому громадський транспорт. Прибувши за адресою м. Київ, вул. Стеценка, 30, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_12 за допомогою меседжера «Телеграм», який встановлено на мобільному телефоні ІМЕІ НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , що перебував у користуванні останнього, зателефонував до особи, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, та повідомив про виконану роботу, а саме здійснення пострілу в ОСОБА_13 , який перебував в автомобілі у відповідності до заздалегідь розробленого учасниками злочинного плану. На це особа, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, відповів, що надану інформацію він перевірить та на наступний день з ОСОБА_12 зв`яжеться невстановлена досудовим розслідуванням особа, яка розрахується з ним за вчинення даного злочину. У подальшому 1 грудня 2019 року у вечірній час, точної години досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 , діючи відповідно до попередньої змови з ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та іншими учасниками злочину, з метою забезпечення ОСОБА_12 та ОСОБА_7 місця переховування, за допомогою меседжера «Телеграм» зателефонував особі, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, та висловив прохання забрати ОСОБА_12 і десь поселити на ніч, при цьому нічого не пояснюючи. Через деякий час до особи, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, зателефонував ОСОБА_12 та попросив, щоб він під`їхав до нього на АДРЕСА_1 та забрав його. На пропозицію ОСОБА_9 особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, погодився, оскільки перебував в дружніх стосунках та, не будучи обізнаним про злочинні плани ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та інших осіб, використовуючи невстановлений досудовим розслідуванням автомобіль таксі, приїхав до будинку АДРЕСА_1 , де за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , якого він бачив вперше. Привітавшись, ОСОБА_12 розповів особі, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, про вчинений ним за попередньою змовою з ОСОБА_7 злочин, а саме умисне протиправне заподіяння смерті малолітньому ОСОБА_17 та висловив прохання до останнього знайти місце для подальшого переховування. Дізнавшись про вбивство малолітнього ОСОБА_17 особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, зрозумів та усвідомив, що даний злочин вчинили ОСОБА_12 і ОСОБА_7 , однак, не перебуваючи у попередній змові з ними, надав свою згоду на переховування осіб, які вчинили особливо тяжкий злочин, а саме заподіяння смерті людини, домовившись зі своїм колишнім однокласником, який не будучи обізнаним про злочинні плани ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та інших учасників злочину, погодився на його прохання поселити ОСОБА_12 та ОСОБА_7 у себе в кімнаті АДРЕСА_3 . Одразу після цього на невстановленому досудовим розслідуванням автомобілі таксі ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, поїхали до гуртожитку за вказаною адресою. У подальшому, у той же день, а саме 1 грудня 2019 року, приблизно о 23.40 год., ОСОБА_12 , діючи за заздалегідь розробленим злочинним планом, знаходячись у кімнаті гуртожитку АДРЕСА_3 , використовуючи особистий мобільний телефон ОСОБА_7 зі створеної ОСОБА_7 електронної поштової скриньки, надіслав на електронну поштову скриньку повідомлення ОСОБА_9 та особі, матеріали щодо якої виділені в окреме кримінальне провадження, які на той час перебували на території Республіки Кіпр, в якому описав обставини здійснення прицільного пострілу в ОСОБА_13 , на що одразу отримав відповідь щодо очікування підтвердження та подальшого отримання раніше обіцяної грошової винагороди за вчинений злочин, однак 2 грудня 2019 року об 11.30 год. за вчинення умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_17 , вчиненого на замовлення з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_12 та ОСОБА_7 в кімнаті гуртожитку АДРЕСА_3 були затримані працівниками поліції.

Прокурор у клопотанні, зважаючи на обставини висунутого обвинувачення, стадію судового розгляду, вказав про наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор у клопотанні зазначає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі. А тому, як вважає прокурор, враховуючи наявність вагомих доказів їх вини, обвинувачені можуть переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, як наголошує прокурор, обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з метою ухилення від відповідальності, під страхом суворого покарання, можуть незаконно впливати на свідків та потерпілих, чим перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, обґрунтовуються прокурором тим, що обвинувачені не працювали, не мали постійного джерела отримання прибутку і зазначений злочин вчинили на замовлення за грошову винагороду. Крім того, оскільки злочин, направлений на умисне вбивство ОСОБА_13 , не доведений до кінця, перебуваючи на волі, обвинувачені можуть вчинити умисні дії, спрямовані на доведення своїх злочинних намірів до кінця.

На переконання прокурора, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

За змістом оскаржуваної ухвали представник потерпілого ОСОБА_18 підтримав клопотання прокурора та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на те, що останній не довів, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки ОСОБА_9 . У зв`язку з цим захисник просив змінити його підзахисному запобіжний захід на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_6 просив передати ОСОБА_7 на поруки директору Благодійної організації «Благодійний Фонд «Разом ми єдині» ОСОБА_11 , оскільки останній готовий забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. У зв`язку з цим захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, наполягаючи, що ОСОБА_7 не причетний до інкримінованих останньому дій, тому, враховуючи, що ризики непроцесуальної поведінки прокурором належним чином не обґрунтовані, захисник просив змінити його підзахисному запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав клопотання ОСОБА_11 , просив передати його на поруки останньому.

За результатами розгляду клопотання прокурора ухвалою суду продовжено строк дії застосованого до обвинувачених, у тому числі, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 8 лютого 2024 року включно.

Ухвала суду обґрунтована тим, що за змістом обвинувального акту з метою уникнення відповідальності за вчинене обвинувачені почали переховуватись від органів досудового розслідування та маскувати сліди своєї причетності до вчинених кримінальних правопорушень. Також, з обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_9 , діючи спільно з іншими особами з метою вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 на замовлення, здійснив низку заходів з метою придбання, маскування та пересування засобів вчинення злочину, зокрема, нарізної вогнепальної зброї, бойових припасів до неї, одягу, взуття, головних уборів, оренди гаражного приміщення, розташованого неподалік від місця вчинення кримінального правопорушення, транспортного засобу, спільно з іншою особою забезпечив фінансування реалізації задуманого.

З вказаних обставин слідує, що спосіб вчинення інкримінованого ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 злочину, характер наслідків його вчинення, зокрема, смерть малолітньої дитини від вогнепального поранення в область голови, свідчить про наявність у цій справі специфічних ознак у частині вимог задоволення публічного інтересу, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Крім того, суд не вважав, що саме наявність в обвинувачених досвіду участі у бойових діях зумовило обрання способу вчинення інкримінованих обвинуваченим дій. На думку суду, викладене підтверджує суспільну небезпечність обвинувачених та, враховуючи введення на території України воєнного стану у зв`язку із збройною агресією рф, суттєвим збільшенням обігу зброї на території України, суд дійшов висновку, що лише подальше ізолювання обвинувачених зможе забезпечити виконання останніми своїх процесуальних обов`язків та безпеку невизначеного кола громадян.

Суд також взяв до уваги, що інкриміновані обвинуваченим дії кваліфікуються як особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання, у тому числі, у вигляді довічного позбавлення волі.

Таким чином, суд, не залишаючи поза увагою наявність в обвинувачених певних сімейних зв`язків, постійного місця реєстрації на території міста Києва, вважає допустимим висновок щодо критичної оцінки моральних якостей обвинувачених та наявність високої ймовірності вчинення останніми позапроцесуальних дій з метою ухилення від кримінальної відповідальності, створення перешкод судовому розгляду або ж загрози суспільству.

Суд дійшов висновку, що на теперішній час будь-які обставини, які б спростували попередні висновки суду під час обрання та продовження строку тримання під вартою обвинувачених не встановлені.

Крім того, приймаючи до уваги, що на теперішній час свідки та потерпілі у судовому провадженні не допитані, що не виключає, що обвинувачені з метою уникнення відповідальності можуть вдатись до спроб здійснення незаконного впливу на таких осіб.

Також, враховуючи, що інкримінований у тому числі ОСОБА_7 злочин вчинений з метою отримання грошової винагороди за умисне спричинення смерті людині, суд дійшов висновку, що ризик вчинення останніми іншого кримінального правопорушення з корисливим спрямуванням є достатньо високим.

Надаючи оцінку доводам прокурора щодо наявності ризиків, суд вважав доведеними ризики неналежної процесуальної поведінки обвинувачених, а саме: можливість переховування обвинувачених від суду, здійснення обвинуваченими незаконного впливу на свідків та потерпілих, вчинення іншого кримінального правопорушення.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу та наявність факторів, які передбачені ч.1 ст. 194 КПК, що свідчать про обґрунтованість продовження тримання обвинувачених під вартою.

Також судом враховані положення ч. 4 ст. 183 КПК України, а тому суд вважав за можливе при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини.

З вказаних підстав суд також вважав, що не підлягає задоволенню клопотання гр. ОСОБА_11 про взяття обвинуваченого ОСОБА_7 на поруки.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до положень ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК Українитримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, і доводи апеляційних скарг їх не спростовують.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Таким чином, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

За змістом оскаржуваної ухвали та під час апеляційного розгляду встановлено, що питання продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим у виді тримання під вартою вирішено на стадії судового розгляду кримінального провадження.

При цьому колегія суддів враховує, що прокурором у цьому кримінальному провадженні визнано зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта та прийнято рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, який був переданий у порядку ст. 291 КПК Українидо суду, що свідчить про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 набули статусу обвинувачених, тобто, у даному кримінальному провадженні, на переконання сторони обвинувачення, наявні обставини, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ці особи, можливо, вчинили певний злочин.

Зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного перегляду судового рішення даної категорії справ, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку доводам сторони захисту в частині доведеності або недоведеності винуватості кожного з обвинувачених у вчиненні інкримінованих кожному з них злочинів, правильності кваліфікації їхніх дій, допустимості та належності наявних у справі доказів, які не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції під час перегляду ухвали суду першої інстанції про продовження обвинуваченим строків тримання під вартою. Не вправі давати таку оцінку доказам на даній стадії судового розгляду і суд першої інстанції, оскільки оцінка доказам може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті, а тому доводи апеляційних скарг у цій частині не ґрунтуються на вимогах закону.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказав про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави суду вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду кримінального провадження.

З наявних у розпорядженні суду апеляційної інстанції матеріалів не встановлено відомостей про те, що обвинувачені раніше судимі.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На даний час кожному з обвинувачених інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Колегія суддів зауважує, що суворість покарання, яке загрожує кожному з обвинувачених у разі доведення їх винуватості у вчиненні інкримінованих кожному з них дій, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування та саме по собі може бути мотивом та підставою для обвинувачених переховуватися від суду.

Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (п. 80), в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Окрім того, серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Окрім того, колегія суддів враховує, що під час апеляційного розгляду прокурором зазначено про те, що ОСОБА_9 перебував у міжнародному розшуку. Також колегія суддів приймає до уваги, що за змістом обвинувального акту з метою уникнення відповідальності за вчинене обвинувачені почали переховуватись від органів досудового розслідування та маскувати сліди своєї причетності до вчинених кримінальних правопорушень; ОСОБА_9 , діючи спільно з іншими особами з метою вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 на замовлення, здійснив низку заходів з метою придбання, маскування та пересування засобів вчинення злочину, зокрема, нарізної вогнепальної зброї, бойових припасів до неї, одягу, взуття, головних уборів, оренди гаражного приміщення, розташованого неподалік від місця вчинення кримінального правопорушення, транспортного засобу, спільно з іншою особою забезпечив фінансування реалізації задуманого, про що обґрунтовано вказав суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.

За наведених обставин колегія суддів вважає небезпідставним висновок суду першої інстанції про наявність ризику переховування обвинувачених від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Окрім того, колегія суддів враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від потерпілого та свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом. При цьому колегія суддів враховує, що з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на свідків лише актуалізується, оскільки у результаті ознайомлення з матеріалами кримінального провадження обвинуваченому стає відомо про всіх осіб, які допитувалися у даному кримінальному провадженні, та зміст наданих ними показань.

З урахуванням висунутого обвинувачення, характеру інкримінованих обвинуваченим дій, способу підготовки та вчинення інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, його наслідків, подальшої поведінки обвинувачених після інкримінованих їм дій, які наведені у клопотанні прокурора, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ризик впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні на даному етапі не зменшився та продовжує існувати, а, відтак, посилання захисників в апеляційній скарзі на відсутність такого ризику, є непереконливими.

Встановлені на даному етапі обставини, на думку колегії суддів, не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність ризику вчинення обвинуваченими інших кримінальних правопорушень, у тому числі і з урахуванням того, що обвинуваченим висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке, як зазначив прокурор у клопотанні та під час апеляційного розгляду, не закінчено обвинуваченими, а тому є небезпідставним ризик вчинення обвинуваченими інших кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії, які інкримінуються обвинуваченим, на даному етапі підтверджують суспільну небезпечність обвинувачених та, враховуючи введення на території України воєнного стану у зв`язку із збройною агресією рф, суттєвим збільшенням обігу зброї на території України, лише подальше ізолювання обвинувачених зможе забезпечити виконання останніми своїх процесуальних обов`язків та безпеку невизначеного кола громадян.

При цьому, колегія суддів погоджується на даному етапі судового розгляду з висновком суду першої інстанції, що, не зважаючи на наявність в обвинувачених певних сімейних зв`язків, постійного місця реєстрації на території міста Києва, є допустимим висновок щодо критичної оцінки моральних якостей обвинувачених та наявність високої ймовірності вчинення останніми позапроцесуальних дій з метою ухилення від кримінальної відповідальності, створення перешкод судовому розгляду або ж загрози суспільству.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту, з урахуванням стадії судового розгляду, на даному етапі судового провадження не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків.

Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до кожного з обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у тому числі за станом здоров`я, сторонами не надано.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 обвинувачуються в особливо тяжкому злочині, вчиненому із застосуванням насильства, що призвело до загибелі дитини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про незастосування у кримінальному провадженні щодо кожного з обвинувачених запобіжного заходу у виді застави.

Приймаючи до уваги вищенаведені ризики, які на даний час продовжують існувати, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуютьсяОСОБА_9 та ОСОБА_7 , колегія суддів доходить висновку, що встановлені обставини виключають об`єктивну можливість на даний час застосування до кожного з обвинувачених іншого, більш м`якого запобіжного заходу, а відтак доводи апеляційних скарг про зміну обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, є необґрунтованими.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування не встановлені, а тому апеляційні скарги захисників до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2023 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 8 лютого 2024 року включно - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4