ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 263/13128/18

провадження № 51-3202км19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мар`їнки Донецької області, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3; ч. 2 ст. 28,

ч. 1 ст. 263; ч. 3 ст. 258 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Георгіївка Мар`їнського району Донецької області, який зареєстрований у АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3; ч. 2 ст. 28,

ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 263-1, ч. 3 ст. 258 КК України.

Судове рішення щодо засудженого ОСОБА_8 в касаційному порядку не оскаржується.

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2019 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 258 КК України, і призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 258-3 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна, яке є його власністю;

- за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 3 ст. 258 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна, яке є його власністю.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою змінено на особисте зобов`язання, його звільнено з-під варти в залі суду та покладено на нього виконання обов`язку, передбаченого п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішено питання щодо речових доказів, арешту і судових витрат у кримінальному провадженні.

Засуджений ОСОБА_7 та його захисник оскаржили зазначений вирок до апеляційного суду.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 09 липня 2020 року відмовлено засудженому ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_6 у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2019 року та повернуто їх апеляційні скарги.

Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 03 березня 2021 року касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 задоволено, ухвалу апеляційного суду скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Донецький апеляційний суд ухвалою від 07 червня 2021 року відмовив засудженому ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_6 у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2019 року та повернув їх апеляційні скарги.

Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2022 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задоволено частково, ухвалу апеляційного суду в частині відмови засудженому ОСОБА_7 в задоволенні клопотання у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2019 року та повернення апеляційної скарги скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 12 квітня 2023 року відмовив засудженому ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_6 у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2019 року та повернув їх апеляційні скарги.

Вимоги, викладені у касаційній скарзі, та узагальнені доводи особи, яка її подала

Укасаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи вимоги своєї касаційної скарги, захисник зазначає, щострок апеляційного оскарження ОСОБА_7 пропустив із поважних причин, оскільки не мав можливості своєчасно і з використанням правової допомоги захисника оскаржити вирок суду першої інстанції. Вказує, що в день ухвалення вироку ОСОБА_7 не був звільнений з-під варти, а переданий для проведення обміну полоненими. Зазначає, що 12 червня 2019 року під час перебування ОСОБА_7 на непідконтрольній Україні території його без складання протоколу було затримано та доставлено до Маріупольського слідчого ізолятора, після чого він подав на вирок апеляційну скаргу та просив поновити строк на його оскарження. Крім того, вказує, що вирок суду першої інстанції було проголошено 26 грудня 2019 року за відсутності захисника засудженого - адвоката ОСОБА_9 , участь якої була обов`язковою, і копії вироку захисник не отримала. Захисник ОСОБА_10 , який був присутнім при проголошенні вироку, був захисником ОСОБА_8 і не міг захищати їх одночасно,оскільки у них були суперечливі позиції захисту по справі. Крім того, вказує на те, що усупереч вимогам ч. 2 ст. 439 КПК України апеляційний суд не виконав вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 19 грудня 2022 року.

Від учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу захисника не надходило.

Позиції інших учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_6 підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечила проти задоволення касаційної скарги захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви суду

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За частиною 2 ст. 438 КПК України у зв`язку з наявністю підстави, зазначеної у п. 1 ч. 1 вказаної статті, суд касаційної інстанції має керуватися ст. 412 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ч. 2 ст. 395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а згідно з ч. 3 цієї статті, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

При цьому ч. 1 ст. 117 КПК України встановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин.

Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. У кожній справі суд має перевірити, чи наводить особа, яка заявляє клопотання про поновлення строків на оскарження судового рішення, такі підстави.

За приписами ч. 2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.

Недодержання цих положень відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Так, постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 ухвалу Донецького апеляційного суду від 07 червня 2021 року було скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції з огляду на те, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинен був мотивувати свій висновок про відсутність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження, а сама по собі вказівка про те, що немає поважних причин для поновлення строку для апеляційного оскарження не є належним мотивуванням відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження.

Верховний Суд у своїй постанові зазначив, що при перевірці підстав для поновлення процесуальних строків суд має врівноважувати забезпечення належного доступу до правосуддя, що є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованих ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК України.

Проте апеляційний суд, відмовляючи засудженому ОСОБА_7 та його захиснику у поновлені строку на апеляційне оскарження вироку місцевого суду, не взяв до уваги та не надав оцінки доводам ОСОБА_7 та його захисника, які стверджували, що на окупованій непідконтрольній Україні території засуджений був позбавлений можливості оскаржити вирок в апеляційному порядку. 12 червня 2020 року після затримання на непідконтрольній Україні території та доставлення до Маріупольського слідчого ізолятора, ОСОБА_7 зміг звернутися за захистом і правовою допомогою, та 18 червня 2020 року подав апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2019 року.

Під час повторного розгляду суд апеляційної інстанції всупереч положенням ст. 439 КПК України фактично продублював зміст ухвали Донецького апеляційного суду від 07 червня 2021 року та зробив передчасний висновок про відмову засудженому ОСОБА_7 та його захиснику ОСОБА_6 у поновленні строку на апеляційне оскарження вироку, знову ж зазначивши про те, що вони в своїх клопотаннях не навели жодних обставин, які б об`єктивно вказували на те, що засуджений ОСОБА_7 не міг би подати апеляційну скаргу на вирок у визначений законом строк, як самостійно, так і через захисників, з якими міг би зв`язатись.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст.438 КПК України з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційна скарга захисника - задоволенню.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, виконати вказівки суду касаційної інстанції, ретельно перевірити доводи, наведені в клопотаннях сторони захисту про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, дати на них вичерпну відповідь та ухвалити вмотивоване й обґрунтоване судове рішення, яке відповідатиме положенням статей 370, 419 КПК України.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року про відмову в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 скасувати, і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3