КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.11.2023 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 2-го відділу Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, а саме до 19.01.2024, із визначенням застави у розмірі 1 600 000 гривень, та покладенням на підозрюваного, у разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; залишити на

_____________________________________________________________________________

Справа № 757/53024/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/7481/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на те, що слідчим суддею не взято до уваги невідповідність клопотання вимогам ст.ст. 183, 184, 199 КПК України.

Органом досудового розслідування не доведено наявності обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України, а також не наведено даних, які вказують на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Апелянт звертав увагу на помилковість тверджень слідчого про те, що ОСОБА_6 є організатором злочинної групи, оскільки у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах не відображені безпосередні дії ОСОБА_6 згідно розподілених ролей або керування групою, не підтверджено жодного факту узгодження між підозрюваними сум неправомірної вигоди, етапів, способів їх передачі та порядку розподілу між собою.

Кримінальні правопорушення вчинялися медичними працівниками у сфері охорони здоров`я, до яких підозрюваний не має жодного відношення.

ОСОБА_6 не знав та не міг знати про обставини та факти, які мали місце в медичних закладах Донецької області, оскільки діючий працівник Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області не може виїхати до м. Добропілля, Донецької обл., у зв`язку із забороною покидати гарнізон в умовах воєнного стану без нагальної потреби.

Також органом досудового розслідування не доведено факт знайомства ОСОБА_6 із завідувачем хірургічним відділенням ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) ОСОБА_11 .

Апелянт вказував на відсутність кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення, а саме вчинення його службовою особою. Так, ОСОБА_6 є діючим працівником поліції, перебуває на посаді старшого оперуповноваженого та за своїми посадовими обов`язкам не є службовою особою, а також не є службовими особами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять доказів наявності в діях підозрюваного складу будь-якого кримінального правопорушення.

Апелянт зазначав, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовано лише тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

У підозрюваного ОСОБА_6 за місцем проживання проведено два обшуки, під час яких він був присутнім, та після проведення першої слідчої дії він не переховувався, не вивіз своє майно, не вживав заходів для зміни місця проживання.

Крім того, підозрюваний має постійне місце роботи в органах Національної поліції та проживає на території України.

Також ОСОБА_6 має на утриманні дитину та перебуває у цивільному шлюбі, що спростовує зазначений ризик.

Підозрюваний не має наміру переховуватися та буде сприяти органу досудового розслідування у швидкому, повному та об`єктивному проведенні досудового розслідування.

ОСОБА_6 не може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки стороною обвинувачення вже виявлено та вилучено такі речі та документи.

Захисник вказував на формальність тверджень про наявність ризику незаконного впливу на свідків, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки вони повідомлені чи будуть повідомлені про кримінальну відповідальність за дачу завідома неправдивих показань, за відмову від дачі показань або вже надали слідству необхідні відомості, які зафіксовані у передбачений законом спосіб.

Наявність у підозрюваного зв`язків не розповсюджується на уповноважених осіб органу досудового розслідування.

Органом досудового розслідування не деталізовано, яким чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також не обґрунтовано наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Клопотання слідчого та оскаржувана ухвала не містить обґрунтування необхідності визначення застави у розмірі 1 600 000 грн.

Апелянт звертав увагу на те, що виявлені у ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 27 000 доларів США не мають відношення до обставин даного кримінального провадження, не є предметом злочину та є законними накопиченнями підозрюваного.

Підозрюваний є діючим та досвідченим офіцером поліції та його професійні навички забезпечать підтримання правопорядку та обороноздатності країни.

Органом досудового розслідування не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

На думку захисника, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ "Київський слідчий ізолятор", та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчими Головного слідчого управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001070 від 28.06.2023 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України, а також за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно долучених до клопотання матеріалів, зокрема даних протоколу затримання від 25.08.2023, цього ж дня об 11 год. 31 хв. затримано ОСОБА_6 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України.

25.08.2023 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру в організації одержання службовою особою для себе неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому у складі організованої злочинної групи у великих розмірах, поєднаному із вимаганням неправомірної вигоди, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.08.2023 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.10.2023 із визначенням застави в розмірі 1 600 000 грн.

Постановою заступника Генерального прокурора від 19.10.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 25.11.2023.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 20.10.2023 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 25.11.2023 включно, та залишено без змін заставу з покладеними обов`язками та у розмірі, що визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.08.2023.

20.11.2023 старший слідчий в особливо важливих справах 2-го відділу Управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 1 600 000 гривень, та покладенням на підозрюваного, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.11.2023 задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, а саме до 19.01.2024, із визначенням застави у розмірі 1 600 000 гривень, та покладенням на підозрюваного, у разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступних обов`язків: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні; залишити на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення пропродовженнятримання ОСОБА_6 під вартою, серед яких встановлено необхідність отримання та долучення до справи висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_15 ; проведення тимчасового доступу до документів, опрацювати інформацію, отриману в ході оглядів та комп`ютерних експертиз мобільних телефонів; призначити судову почеркознавчу експертизу, та вчинити ряд інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер та наслідки кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання та реєстрації, має постійне місце роботи, не одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на день розгляду слідчим суддею клопотання час продовжували існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінальних правопорушень, дійшов висновку про визначення підозрюваному застави у розмірі 1 600 000 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Доводи поданих апеляційних скарг про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 368 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі про відсутність доказів того, що ОСОБА_6 є організатором злочинної групи та причетний до вчинення інкримінованого йому злочину, посилання на те, що він не міг знати про обставини та факти, які мали місце в медичних закладах Донецької області, не є службовою особою, а також доводи про недоведеність знайомства ОСОБА_6 із завідувачем хірургічного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_11 , є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_16 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, посилання захисника на те, що ОСОБА_6 після проведеного обшуку за його місцем проживання не переховувався та не вживав заходів для приховання майна або зміни місця проживання, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, а доводи про наявність постійного місця роботи, наявність неповнолітньої дитини на утриманні та перебування у цивільному шлюбі, не свідчать про відсутність існування ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених ст. 177 КПУ України.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших осіб у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Оцінивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, знищення, сховання або спотворення речей та документів та незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушення чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином на день розгляду слідчим суддею клопотання слідчого втратили свою актуальність.

Посилання апелянта на відсутність обставин, які є підставами для визначення підозрюваному застави у розмірі 1 600 000 гривень, є безпідставними, оскільки питання співмірності визначеного підозрюваному розміру застави із обставинами кримінального провадження, обсягу повідомленої підозри, майнового та сімейного стану підозрюваного, наявних ризиків були предметом розгляду слідчим суддею на стадії застосування щодо нього запобіжного заходу.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, тяжкість та конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , на переконання колегії суддів, визначена слідчим суддею застава у розмірі 1 600 000 гривеньє такою, що достатньою мірою гарантує виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та спонукає до їх виконання належним чином.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3