Провадження по справі № 1-кп/521/1614/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0000325 від 26.04.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка, Болградського району Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

УСТАНОВИВ:

25 квітня 2021 року приблизно 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись в приміщенні кафе «Кулинария от Валентины» за адресою: м. Одеса, вул. Петра Лещенка, 1а, на грунті раптово виниклих короткочасних неприязних відносин, діючи з прямим умислом, спрямованим на нанесення легких тілесних ушкоджень, з мотивів особистої неприязні до ОСОБА_5 , переслідуючи мету завдання шкоди здоров`ю , усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, наніс неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 один удар лівою рукою зжатою в кулак в область носа, чим умисно спричинив легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у вигляді закритого перелому кісток носу зі зміщенням кісткових уламків та синець спинки носа, котрі викликали розлад здоров`я понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), і за критерієм відповідно до п. 2.3.3. і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав повністю. Пояснив, що 25 квітня 2021 року з двоюрідним братом ОСОБА_6 знаходилися в гостях. Приблизно об 20:00 годині брат пішов до магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 . Приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 зателефонував та повідомив, що біля кафе «Кулінарія від Валентини» зустрів незнайомих чоловіків, з якими у нього раптово виник словесний конфлікт. Після цього дзвінка, він вийшов на вулицю, підійшов до кафе де сварилися багато чоловіків, серед яких був ОСОБА_6 . Між ними продовжився конфлікт, в ході якого він вдарив потерпілого кулаком в обличчя, що було далі вже не пам`ятає. Зазначив, що розумів що можуть настати такі наслідки, однак наніс удар навмисно. Повідомив, що в той день вживав алкоголь, але не багато. Обвинувачений також суду пояснював, що вживав заходи щодо відшкодування потерпілому шкоди, однак той від зустріч з ним відмовляється, до суду не з`являється, хоча він мав намір розрахуватися з потерпілим ще до початку судового засіданні. Обвинувачений наголошував, що щиро каяється у вчиненому, зробив для себе належні висновки, більше такого не повториться.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Суд встановив, що своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує вимоги ст. 65 КК України згідно із якою особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "Бакланов проти Росії" (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі "Фрізен проти Росії" (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що "досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу "законності" і воно не було свавільним". У справі "Ізмайлов проти Росії" (рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що "для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити "особистий надмірний тягар для особи".

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: "Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного".

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального проступку, конкретні обставини справи, дані про особу ОСОБА_3 , який в силу ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, однак підробляє, дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Що стосується обставини, що обтяжує покарання, то ОСОБА_3 суду показав, що в той день вживав коньяк, однак не багато, тому не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Разом із тим, в обвинувальному акті такі обставини не вказані, а суд позбавлений можливості самостійно погіршувати становище обвинуваченого.

З цих підстав, обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, суд зазначає, що наряду з іншими видами покарань, вказаною нормою закону передбачено штраф. Призначаючи покарання у виді штрафу і визначаючи його розмір, суди мають враховувати майновий стан обвинуваченого. Майновий стан винного є поняттям оціночним. Для оцінки майнового стану винного слід, зокрема, враховувати розмір заробітної плати, пенсії чи стипендії такої особи; грошових доходів та інше.

Оскільки, обвинувачений працює не офіційно, однак має джерело доходів, запевнив, що в змозі сплатити штраф, у разі його призначення судом, а тому, в даному конкретному випадку, до нього, на думку суду, може бути застосований такий вид покарання як штраф.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових правопорушень, за ч. 2 ст. 125 КК України є покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На думку суду, призначене покарання у виді штрафу в розмірах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого Станова та попередження вчинення нових правопорушень, воно буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого правопорушення і особою винного та не буде становити особистий надмірний тягар для особи.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає, з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень (одна тисяча сімсот) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Малиновський районний суд м. Одеси. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1