Справа №:755/9303/23
Провадження №: 1-кс/755/3998/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва заяву захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000336 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст.27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2023 року, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву адвоката ОСОБА_4 - захисника обвинуваченої ОСОБА_3 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , зокрема, журнал судового засідання від 12.12.2023 р., в якому захисником ОСОБА_4 заявлено відвд, передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно змісту заяви, в обґрунтування заявленого відводу захисником ОСОБА_4 було зазначено, що до Дніпровського районного суду м. Києва був направлений обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 000336 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , який був переданий для розгляду головуючому судді ОСОБА_5 .

Ухвалою Дніпровського районного осуду м. Києва від 15.11.2023 року матеріали кримінального провадження № 000336 у частині обвинувачення ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та ОСОБА_13 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27ґ. ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України виділені в окреме провадження та в подальшому затверджено угоди про визнання винуватості, які були укладені між прокурором та обвинуваченими.

Зокрема, умовами укладення зазначених угод, в тому числі є беззастережне визнання обвинуваченими своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, обов`язки обвинувачених щодо сприяння у судовому провадженні викриттю злочинних дій інших учасників організованої групи, обвинувальний акт щодо яких направлено на розгляд Дніпровському районному суду м. Києва.

Враховуючи викладене та положення п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, згідно яких слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості, практику Європейського суду з прав людини, викладену у справі «Муча проти Словаччини» (скарга № 63703/19 від 25.11.2021), якою встановлено порушення ч. 1 ст. 6 (право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки суд , який схвалив угоди спільників про визнання винуватості, що заподіюють шкоду презумпції невинуватості основного обвинуваченого є упередженим у процесі над ним, приписи ст. 80 КПК України, тому заявник вважає, що подальший розгляд справи по обвинуваченню ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України тим же суддею, що ухвалив вирок за угодою про визнання винуватості щодо співучасників за тим же кримінальним правопорушенням, із прописаними в угоді обов`язками цих співучасників щодо співпраці у викритті дій інших співучасників цього ж кримінального провадження у суді, та на думку заявника може викликати у учасників провадження сумніви у неупередженості судді ОСОБА_5 , та вважає, що це унеможливлює його участь під час судового розгляду.

Заявник в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд заяви належним чином.

Прокурор в судове засідання не прибув. Надав заяву щодо розгляду питання про відвід судді за його відсутності, в якій зазначив, що заявлений відвід є безпідставним, просив відмовити у задоволенні заяви.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_14 надіслав на адресу суду клопотання про розгляд заяви про відвід судді без участі ОСОБА_12 та її захисника, при цьому при винесенні судового рішення поклався на розсуд суду.

Інші особи, що були викликані в судове засідання, до суду також не прибули, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви, що, відповідно до положень ст. 81 КПК України, не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Ознайомившись з доводами заяви адвоката ОСОБА_4 про відвід, перевіривши їх наданими матеріалами справи, суддя дійшов наступного.

Так, судом було встановлено, що в провадження судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 надійшло кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000336 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст.27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15 листопада 2023 року клопотання прокурора про виділення матеріалів кримінального провадження було задоволено. Матеріали кримінального провадження за № 0000336 у частині обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України виділено в окреме провадження.

Матеріали виділеного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України передано до канцелярії Дніпровського районного суду м. Києва для реєстрації та розподілу.

Крім того, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30 листопада 2023 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 02 листопада 2023 року між прокурором ОСОБА_15 та обвинуваченою ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0000336 від 28.04.2022 року.

ОСОБА_11 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 255 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України - у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України - у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 70 КК України призначено ОСОБА_11 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків згідно ст.76 КК України.

Затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 03 листопада 2023 року між прокурором ОСОБА_15 та обвинуваченою ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000336 від 28.04.2022 року.

ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 255 КК України, із застосуванням ст.69 КК України - у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України - у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 70 КК України призначено ОСОБА_10 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 06 листопада 2023 року між прокурором ОСОБА_15 та обвинуваченою ОСОБА_13 у кримінальному провадженні №0000336 від 28.04.2022 року.

ОСОБА_13 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України та призначено покарання за ч. 2 ст. 255 КК України, із застосуванням ст.69 КК України - у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст.70 КК України призначено ОСОБА_13 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків, згідно ст.76 КК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Так, згідно приписів ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Реалізація гарантій незалежності здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій щодо забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина (ст.ст. 3, 8, 55 Конституції України).

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій незалежності суддів.

Згідно положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477- ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Якщо у учасника процесу виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді, то у нього, відповідно до наведеного, виникає право заявити судді відвід.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Водночас, статтею 129 Конституції України встановлюється, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до приписів ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

В свою чергу, відповідно до «Бангалорських принципів поведінки судді», схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Також згідно практики Європейського суду з прав людини важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Так у своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Частина п`ята статті 80 КПК України регламентує, що відвід повинен бути вмотивованим.

Аналізуючи доводи заявника, наведені у заяві про відвід судді ОСОБА_5 суддя доходить висновку, що зазначені заявником мотиви свідчать про наявність обставин, які обґрунтовано унеможливлюють участь судді ОСОБА_5 під час розгляду кримінального провадження 0000336 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст.27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст.190 КК України у якому суддя ОСОБА_5 приймав рішення, відповідно, обізнаний щодо матеріалів, які будуть представлені в якості доказів під час розгляду по суті кримінального провадження, та сформував певну думку у даному кримінальному провадженні, тобто неупередженість та безсторонність останнього при розгляді кримінального провадження не є гарантованою.

Враховуючи наведене, суддя дійшов висновку, що заява захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду вищевказаного кримінального провадження, відповідає вимогам ст.ст. 75, 76 КПК України, тому з метою запобігання виникненню сумніву в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді кримінального провадження, а також з метою підвищення авторитету судової влади слід її задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву захисника обвинуваченої ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_5 - задовольнити.

Відвести суддю Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000336 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: