Справа № 510/2385/23
Провадження № 1-кп/510/347/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.23 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

законного представника потерпілої - ОСОБА_6

представника органа опіки та піклування Виконкому Ренійської міської ради - ОСОБА_7

педагога - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рені Одеської області, клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000959 від 27.07.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19.12.2023 до Ренійського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за 000959 від 27.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України за ознаками: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним та оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій та будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчинені щодо особи, яка не досягла 14 років, незалежно від її добровільної згоди.

Слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 03.10.2023 р. до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.11.2023 р. та ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 27.11.2023 р. запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений до 30.12.2023 р.

Враховуючи те, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 закінчується 30.12.2023 р., ризики, які враховані судом при обранні та продовженні запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не зменшились, продовжують існувати, прокурор звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 строком до 60 діб з утриманням в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Прокурор зазначив, що є вагомі ризики того, що після спливу терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 почне переховуватися від суду, оскільки усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Крім того, прокурор вважає, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а тому маючи іншій запобіжний захід, аніж тримання під вартою, ОСОБА_4 матиме можливість незаконно впливати на свідків, потерпілу від злочину у цьому кримінальному провадженні, з урахуванням того, що він з ними знайомий та йому відоме їх місце проживання, всі вони являються знайомими між собою, обізнані про обставини вчинення даного особливо тяжкого кримінального правопорушення, зокрема шляхом прохань або погроз змушувати надати суду неправдиві показання з метою створення сприятливих для себе умов для уникнення відповідальності та покарання за вчинений злочин.

Крім того, може мати місце ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний з метою створення для себе сприятливих умов для подальшого уникнення кримінальної відповідальності, шляхом тиску та погроз на малолітніх свідків, може вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ст. 386 КК України та також зокрема вчинити нове кримінальне правопорушення, з метою приховування обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Прокурор просить прийняти до уваги той факт, що ОСОБА_4 безпосередньо після вчинення ним та групою осіб кримінальних правопорушень, вчинив заходи, спрямовані на видалення відеозаписів та фотозображень з мобільного телефон, який йому передала інша особа, вказані видалені файли містили обставини знущання над потерпілою. Крім видалення вказаних матеріалів ОСОБА_4 вжив всі необхідні заходи, спрямовані на те, щоб позбутись вказаного мобільного телефону та продав його, розуміючи, що він має важливе значення для повного та всебічного встановлення всіх обставин вчиненого відносно ОСОБА_10 .

Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на підставі ч. 4 ст. 183 КПК України, прокурор просить не визначати розмір застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, наполягав на його задоволенні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечував проти продовження запобіжного заходу, вважає, що ризиків, визначених ст. 177 КПК України, не має. Пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 з момент внесення відомостей до ЄРДР, тобто з 27.07.2023 р. до обрання запобіжного заходу, тобто до 03.10.2023 р. не був затриманий, не переховувався від правоохоронних органів, не ухилявся від прибуття до слідчого, прокурора, суду для проведення слідчих дій та участі у судових засіданнях, завжди приходив самостійно та завчасно. Жодного факту незаконного впливу на свідків, потерпілу та її представника з його боку, або перешкоджання розслідуванню по справі з боку обвинуваченого не встановлено та не було фактично. Крім того ОСОБА_4 має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , де він мешкає разом із своєю матір`ю, вітчимом та рідними малолітніми братами: ОСОБА_11 , 2011 р.н., ОСОБА_12 , 2014 р.н., ОСОБА_13 , 2017 р.н. та сестрою ОСОБА_14 , 2021 р.н.. ОСОБА_4 був єдиним годувальцем родини, оскільки вітчим у 2023 р. отримав закритий перелом правого тазостегнового суглобу та ключиці зліва. Обвинувачений, до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою більше року працював по найму вівчарем в с. Нагірне.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Законний представник потерпілої та представник органа опіки та піклування Виконкому Ренійської міської ради залишили вирішеного цього питання на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, долучених до клопотання матеріалів, суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області 03.10.2023 р. до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.11.2023 р. та ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 27.11.2023 р. запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений до 30.12.2023 р.

Відповідно до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У ст. 177 КПК України зазначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

По даному кримінальному провадженні відомості до ЄРДР внесені 27.07.2023 р., запобіжних захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 обрано 03.10.2023 р.. Суд приймає до уваги той факт, що за цей період не встановлено жодного факту переховування ОСОБА_4 від правоохоронних органів, ухилення від прибуття до слідчого, прокурора, суду для проведення слідчих дій, незаконного впливу на свідків, потерпілу та її представника з його боку, або перешкоджання розслідуванню по справі.

Також суд зазначає, що доказів того, що обвинувачений продав телефон з метою знищення доказів, суду не надано, оскільки зі слів обвинуваченого, телефон він продав у зв`язку з важким фінансовим становищем.

Таким чином, ході розгляду клопотання не підтвердились ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 , після спливу строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, почне переховуватись від суду та може вчинити дії, направлені на незаконний вплив на свідків, потерпілу та її законного представника, метою схилити їх змінити свої покази у суді, оскільки вони засновані на припущеннях прокурора, а саме прокурор у судовому засіданні надав суду пояснення, що в нього не має жодних встановлених фактів щодо спроб ОСОБА_4 , приховуватись від органів досудового слідства та суду та впливати на свідків та потерпілу по даному кримінальному провадженню до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. У судовому засіданні прокурором не наведено жодного доказу про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

У рішенні ЄСПЛ «Вемгофф проти Німеччини» зазначено, що якщо держава не наведе відповідних достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченого, така особа може бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду справи.

У рішенні ЄСПЛ «Тодоров проти України» зазначено, що для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми для тримання особи під вартою протягом тривалого часу.

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що прокурором у судовому засіданні не було представлено ніяких фактичних доказів неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не було представлено ніяких фактичних доказів підтвердження ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а стороною захисту були надані обґрунтовані докази того, що обвинувачений ОСОБА_4 має постійне зареєстроване місце проживання в с. Нагірне, Ізмаїльського району, Одеської області, сталі родинні зв`язки, працює за наймом, суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Однак, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На підставі цього, суд вважає за можливим висловити припущення щодо існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України, враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, в урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з використанням електронних засобів контролю, а також покласти на обвинуваченого ряд обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-178, 181, 184, 186-187, 193-194, 195, 196-197, 205, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає у забороні залишати житло, що розміщене за адресою: АДРЕСА_1 , з використанням електронних засобів контролю, строком до 23.02.2024 р.

На обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:

1) Не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) Прибувати до місця здійснення кримінального провадження за першою вимогою слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження, якщо в цьому виникне необхідність, пов`язана із здійсненням кримінального провадження.

3) Повідомляти слідчого, прокурора, суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

4) Заборонити спілкування зі свідками та потерпілою в даному кримінальному провадженні.

Обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з під варти у залі суду.

Апеляційна скарга на ухвали судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1