Справа № 458/172/21
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

15.01.2024 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисники обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_6

при розгляді у відкритому судовому засіданні обвинувального акта в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000663 від 26.08.2020 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Бориня Турківського району Львівської області, який до взяття під варту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, раніше несудимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

встановив:

У провадженні Турківського районного суду Львівської області перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів без визначення застави.

Клопотання прокурор обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, що на думку прокурора підтверджено зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами в кримінальному провадженні. На даний час не зменшився та продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки за вчинене йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Також, прокурор вказує на наявність ризику, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що пов`язує з тим, що судовий розгляд вже на завершальній стадії. Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе забезпечити уникнення цих ризиків та виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим, стан здоров`я, вік обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі. Просив клопотання задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні сказав, що відносно клопотання прокурора в нього немає слів.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечили проти клопотання прокурора, вважають таке необгрунтованим. Сторона захисту вказує, що обгрунтована підозра прокурором не доведена, ряд доказів, на які покликається прокурор, є недопустимими, висновки експертів містять суттєві розбіжності, і такі не усунені допитом експерта, не доведено та не встановлено місця та механізму наїзду на пішохода, стану алкогольного сп`яніння обвинуваченого. Наведені прокурором ризики є голослівними, зі спливом часу нових ризиків не встановлено. Просили відмовити в клопотанні прокурора.

Потерпілі, представник потерпілого в судове засідання не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу.

Заслухавши сторін кримінального провадження, вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд дійшов такого висновку.

У відповідності до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 ст. 331 КПК України).

Так, порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, а саме, обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують тримання особи під вартою (ч. 5 ст. 199 КПК України).

Згідно з обвинувальним актом в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.

До обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строк якого неодноразово продовжувався судом, останній раз 22.11.2023 строк тримання під вартою обвинуваченому продовжено на строк 60 днів, тобто до 20.01.2024, про що постановлено ухвалу суду.

Питання обґрунтованості підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України вже було предметом розгляду судом під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому і така є обґрунтованою у розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України, так як надані прокурором докази вказують на наявність певної вірогідності причетності обвинуваченого до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Оцінку доказам, які надані сторонами кримінального провадження, їх належності та допустимості суд на даній стадії судового розгляду не надає, а відтак, під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недоведеності обгрунтованої підозри вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

На виконання вимог ст. 199 КПК України, у ході розгляду клопотання прокурором доведено, що на даний час, зокрема з урахуванням сплину часу, не зменшився і продовжує існувати ризик того, що обвинувачений може вчинити спробу переховуватись від суду.

У цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, згідно з обвинуваченням такий вчинений в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого настала смерть двох потерпілих.

Згідно зі санкцією ч. 3 ст. 286 КК України покарання за такий злочин, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавлення права керування транспортними засобами на строк до трьох років.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ у справі «Панченко проти росії», § 106, «Летельє проти Франції», п. 43).

Суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною є однією з вагомих обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування. При цьому, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі.

При оцінюванні ризику переховування, суворість можливого покарання суд розглядає в сукупності з іншими релевантними факторами, зокрема, відомостями про особистість обвинуваченого, які дають можливість скласти уявлення наскільки вагомою є вірогідність його недобросовісної поведінки, яка може знайти прояв у переховуванні від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 до обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою тривалий час проживав за кордон, і куди, як встановлено з його пояснень, мав намір їхати, однак відбулась ДТП, не був офіційно працевлаштований за місцем проживання в Україні, члени його сім`ї також перебували за межами України, неповнолітніх дітей, інших осіб, які б перебували на його утриманні не встановлено.

Такі обставини у своїй сукупності вказують на відсутність в обвинуваченого стійких сімейних та інших зв`язків, які пов`язані з місцем праці, майновим становищем, зокрема, в Україні, що суд розцінює як вагомі фактори при оцінці ризику переховування від суду.

Відтак, враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , наявність обґрунтованої підозри та пов`язане з цим очікування обвинуваченим можливого суворого покарання у вигляді позбавлення волі, в разі визнання його винуватим, суд визнає спроможними та раеальним, заявлений прокурором ризик переховування обвинуваченого від суду.

Суд зазначає, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Наведені прокурором обставини на обгрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є достатніми для переконання в тому, що обвинувачений має об`єктивну можливість реалізації встановленого ризику, у випадку, зокрема, зміни запобіжного заходу і, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам.

Суд також зазначає, що при вирішенні питання доцільності продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно враховувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, можуть переважати принцип поваги до особистої свободи.

Суд не залишає поза увагою наявність суспільного інтересу, адже додатковим обов`язковим об`єктом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, є життя і здоров`я особи, ознакою об`єктивної сторони є суспільно-небезпечні наслідки, а ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який вчинено у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого загинуло двоє осіб.

Ризик того, що обвинувачеий може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином прокурор не довела.

Відповідно до ст. 178 КПК України під час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою суд також враховує вік обвинуваченого, задовільний стан його здоров`я, те що він одружений, позитивні характеристики, раніше не судимий, до взяття під варту не був працевлаштований, до взяття під варту тривалий час перебував за кордоном. Відомості про міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність в нього утриманців відсутні.

За таких обставин, суд дійшов переконання, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, не гарантує запобіганню встановленим ризикам і не забезпечить визначеної ст. 177 КПК України мети застосування запобіжного заходу.

Суд не залишає поза увагою й те, що на стадії судового розгляду досліджено всі наявні докази.

Враховуючи те, що прокурор довела обставини, передбачені ст. 199 КПК України, наявність яких виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою, тому суд дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів і не знаходить підстав для застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу.

Підстав для визначення розміру застави не має, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людей.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 199, 331 КПК України,

постановив:

Задоволити клопотання прокурора.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю смт. Бориня Турківського району Львівської області, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 14.03.2024 включно.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити (направити) обвинуваченому, прокурору, а також скерувати начальнику ДУ "Львівська установа виконання покарань (№19)".

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляції безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Повний текс ухвали складено та підписано 16.01.2024.

Суддя ОСОБА_1