Справа № 577/3210/22
Провадження № 1-кп/577/111/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа кримінальне провадження №0000009 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, військовослужбовця монтера колії першого відділення першого колійного взводу колійної роти колійного батальйону військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, раніше не судимого,-

за ст.407 ч.5 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби в/ч НОМЕР_1 , грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, 26.02.2022 р., в порушення вимог ст.ст.1-2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст.1, 3-4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у в/ч НОМЕР_1 , умисно, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та не з`явився вчасно з відпустки за місцем служби до в/ч НОМЕР_1 пункт постійної дислокації АДРЕСА_2 , тимчасове місце знаходження станом на 26.02.22 р. Дніпропетровська обл.

25.08.2022 р. обвинувачений був затриманий слідчим ДБР, в порядку ст.208 КПК України.

Відтак, солдат ОСОБА_4 , не з`явившись своєчасно з відпустки до місця служби, не виконував обов`язки військової служби з 26.02.2022 р. по 25.08.2022 р., будь-яких заходів для повернення на службу та продовження несення відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та пояснив, що дійсно з 25.01.22 р. проходив строкову військову службу у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_2 . Наказом командира частини йому було надано відпустку з 27.01.22 р. по 25.02.22 р. Однак, 26.02.22 р. з поважних причин не з`явився до розташування військової частини, оскільки за місцем проживання АДРЕСА_1 лікувався, але листка непрацездатності немає. Допомагав доглядати за бабусею інвалідом, опікуном якої є мати. Працював, хоча запис у трудовій книжці відсутній. Не працював транспорт. Не було коштів доїхати, хоча військова частина перерахувала 120 грн., але цього не вистачило.

Однак, незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, його винність повністю доводиться зібраними по справі доказами.

Свідок ОСОБА_5 показав, що є старшиною роти в/ч НОМЕР_1 та у його підпорядкуванні перебуває обвинувачений. Останній в січні 2022 р. прибув для проходження військової служби до частини і був розподілений до його роти. Наступного дня ОСОБА_4 відбув у відпустку до 25.02.2022 р. на реабілітацію. Внаслідок вторгнення рф військова частина змінила місце дислокації. Командир роти ОСОБА_6 телефонував підсудному та повідомляв нове місце знаходження частини. Однак, підсудний, посилаючись на складнощі з виїздом (тривога на вокзалі), до частини не прибув. Повернувся та приступив до військової служби у серпні-вересні 2022 р.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 та раніше у його підпорядкуванні перебував обвинувачений. Останній в січні 2022 р. з м.Чернігів прибув для проходження військової служби. Через декілька днів ОСОБА_4 відбув у відпустку до 25.02.2022 р. на реабілітацію. 24.02.22 р. декілька разів телефонував підсудному і його матері, повідомляв про необхідність прибути до частини для проходження військової служби. Однак, останні сказали, що ОСОБА_4 до частини не може прибути. Внаслідок вторгнення рф військова частина змінила місце дислокації. Знову неодноразово телефонував підсудному і його матері, повідомляв нове місце знаходження частини та про необхідність прибути до неї, пропонував надати автомобіль. Але, ОСОБА_4 відмовлявся повернутися на службу. На картку матері підсудного відправляв грошове забезпечення. Обвинувачений повернувся та приступив до військової служби в кінці літа 2022 р. за наслідками неповернення з відпустки військовослужбовця проводилося службове розслідування.

Наказом від 25.01.22 р. солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особової частини в/ч НОМЕР_1 з 25.01.22 р. і призначено водієм-електриком радіостанції вузла зв`язку та інформатизації (т.2 а.с. 68).

Наказом від 02.02.22 р. солдата ОСОБА_4 призначено монтером колії першого відділення першого колійного взводу колійної роти колійного батальйону в/ч НОМЕР_1 (т.2 а.с. 78)

З відпускного квитка та наказу вбачається, що обвинувачений був звільнений у відпустку по хворобі м.Черкаси з 27.01.22 р. по 25.02.22 р. Зобов`язаний з`явитися до місця служби 25.02.22 р. (т.2 а.с. 71, 99).

Згідно книги обліку військовослужбовців, які перебувають у відпустці або відрядженні ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_4 перебував на обліку з 28.01.22 р. по 27.02.22 р. під час перебування у відпустці (т.2 а.с.103-105).

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер» підсудний за медичною допомогою не звертався (т.2 а.с. 90).

З матеріалів службового розслідування вбачається, що 06.03.22 р., остаточно переконавшись у введенні в оману командування в/ч ОСОБА_4 щодо повернення, було здійснено відповідні доповіді про вчинення злочину передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України (т.2 а.с. 80-87).

Згідно особової справи підсудного, йому доводилася, в тому числі, ст. 407 КК України. Зміст якої був зрозумілий, у чому він розписався (т.2 а.с. 57-67)

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи в період вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 будь-якими психічними захворюваннями не страждав, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час ОСОБА_4 будь-якими психічними захворюваннями не страждає. Як особа, що не психічно хворою, ОСОБА_4 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с. 4-8).

Дослідивши вказані докази, надавши кожному з них оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що пояснення обвинуваченого є не достовірними. Такі не знайшли свого підтвердження під час судового слідства по справі, скоєння ним інкримінованого злочину підтверджується вищезазначеними достовірними доказами, а не визнання своєї вини є бажанням уникнути відповідальності за скоєний злочин. Не заслуговують на увагу суду твердження ОСОБА_4 в частині того, що 26.02.22 р. з поважних причин не з`явився до розташування військової частини, оскільки лікувався, допомагав доглядати за бабусею інвалідом та працював. Вказане спростовується показами ж останнього що листка непрацездатності він немає, опікуном бабусі-інваліда є мати, записи у трудовій книжці відсутні. Тим більш, на переконання суду, останні дві причини не є поважними. Також покази обвинуваченого спростовуються довідкою Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер», матеріалами службового розслідування та показами свідків. Також суд звертає увагу на проміжок часу протягом якого підсудний під час воєнного стану не з`являвся вчасно на службу, а саме 06 міс., і приступив до такої лише після порушення кримінального провадження та затримання ДБР. Крім того, суд враховує те, що м.Черкаси не є окупованою чи територією бойових дій, тобто перешкоди з виїздом з міста у обвинуваченого були відсутні. Вказане лише свідчить про направленість його умислу на ухилення від проходження військової служби.

Таким чином, винність обвинуваченого повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин з відпустки, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем строкової служби.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Обставин обтяжуючих покарання суд не вбачає.

До пом`якшуючих слід віднести - позитивно характеризується за місцем проживання, молодий вік, раніше не судимий, має бабусю-інваліда.

З урахуванням викладеного, тяжкості вчиненого злочину, прийнявши до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Суд не бере до уваги покази матері обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки така прямо заінтересована в результаті розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України і призначити покарання 05 (п`ять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому рахувати з моменту затримання, зарахувавши час знаходження під вартою з 25.08.22 року до 27.08.2022 року .

Вирок може бути оскаржений в Сумський апеляційний суд через Конотопський міськрайсуд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1