Справа № 642/6970/23
Провадження № 1-кс/642/3852/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши внесене клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0001743 від 28.11.2023 за ч. 2 ст. 289 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

прокурор Новобаварської окружної прокуратури міста ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ленінського районого суду м. Харкова із клопотанням у кримінальному провадженні №0000213 від 27.04.2023 за ч. 4 ст. 358 КК України, про накладення арешту.

Як зазначено у клопотанні, в провадженні СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, знаходиться кримінальне провадження № 0001743 від 28.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

28.11.2023 до ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу того, що 28.11.2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 , вона виявила відсутність у своєму гаражі автомобіля марки "NISSAN", моделі "LEAF", червоного кольору, 2014 року випуску.

28.11.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було допитано у якості потерпілої. Так, в ході проведення допиту остання зазначила, що являється власницею автомобіля марки "NISSAN", моделі "LEAF", червоного кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Крім того вказаним автомобілем користується її батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, 27.11.2023 потерпіла виявила відсутність автомобіля та повідомила до правоохоронних органів.

Так, 28.11.2023 в період часу з 07 год. 15 хв. по 08 год. 10 хв. було проведено огляд місця події за адресою: м.Харків, вул.Лісова, буд. №60, а саме гаражу. В ході проведення огляду було вилучено бланк свідоцтва по реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , який було вилучено та поміщено до спеціального полімерного сейф пакету, з індивідуальним №2360709.

Крім того, 28.11.2023 в період часу з 10 год. 25 хв. по 10 год. 45 хв. було проведено огляд місця події за адресою: м.Харків, вул.Клочківська, біля будинку №222-А. Учасниками огляду були неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та його мати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль марки "NISSAN", моделі "LEAF", червоного кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_3 , та ключі від вказаного автомобіля.

Виходячи з обставин вчинення кримінального правопорушення встановлено що предметом кримінального правопорушення є автомобіль марки "NISSAN", моделі "LEAF", червоного кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », VI N: 1N4AZ0CP4FC311396 - що є об`єктом кримінально протиправних дій.

В обгрунтування клопотання прокурор вказує, що на даний час виникла необхідність у арешті предметів, а саме, автомобіля марки "NISSAN", моделі "LEAF", червоного кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_3 , ключів від автомобіля, бланку свідоцтва по реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , які є об`єктом кримінально противоправних дій, отже виникла необхідність в накладенні арешту на вищевказані предмети, з метою заборони користування, приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, є підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, а вказаний у клопотанні предмет є речовим доказом у кримінальному провадженні, адже є предметом кримінального правопорушення.

Під час судового засідання прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні вказала, що дійсно вона подала заяву до правоохоронного органу, але вказаний автомобіль перебував у користуванні її батька, та як з`ясувалося автомобіль взяв її племінник. Вказала, що сталося непорозуміння, та просила це врахувати.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення прокурора, власника майна, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи матеріалів кримінального провадження вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Вказане у клопотанні майно було вилучено під час огляду місця події 28.11.2023 року та постановою слідчого від 28.11.2023 року вилучені речі були визнані речовими доказами.

Стороною обвинувачення доведено, що транспортний засіб, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вилучений автомобіль, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна шляхом заборони відчуження автомобіля "NISSAN", моделі "LEAF", червоного кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_3 , вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому слідчий суддя враховує, що заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу лише шляхом заборони відчуження.

Отже, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає можливим передати на відповідальне зберігання власнику транспортний засіб.

Враховуючи те, що власник майна не позбавлений можливості користування транспортним засобом, ключі від автомобіля та бланк свідоцтва по реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , які були тимчасово вилучені під час огляду місця події, підлягають поверненню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

При цьому слідчий суддя зазначає, що доводи потерпілої та власника майна ОСОБА_4 щодо самої події потребують дослідженню в ході досудове розслідування, тривають слідчі дії, за результатами яких слідчим буде вирішено питання щодо подальшого руху кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 131-132, 171-173, 376 КПК України, слідчий суддя-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучений 28.11.2023 в період часу з 10 год. 25 хв. по 10 год. 45 хв. в ході огляду місця події за адресою: м.Харків, вул.Клочківська, біля будинку №222-А, автомобіль марки марки "NISSAN", моделі "LEAF", червоного кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження.

В іншій частині у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Передати автомобіль марки марки "NISSAN", моделі "LEAF", червоного кольору, 2014 року випуску, державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_3 на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_4 попередивши її про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України.

Повернути ОСОБА_4 ключі від автомобіля, бланк свідоцтва по реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , які були тимчасово вилучені під час огляду місця події.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1