Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6452/23
Провадження № 1-кп/644/395/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001211 від 03.08.2023 року, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою професійною освітою, неодруженого, працюючого у приватному порядку, раніше не судимого, без адресної реєстрації, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

в с т а н о в и в :

Відповідно до ч. 1,2 ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності; ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно ст. З Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) «насильство стосовно жінок» розуміється як порушення прав людини й форма дискримінації стосовно жінок та означає всі акти насильства стосовно жінок за тендерною ознакою, результатом яких є або може бути фізична, сексуальна, психологічна або економічна шкода чи страждання стосовно жінок, у тому числі погрози таких дій, примус або свавільне позбавлення волі, незалежно від того, чи відбувається це в публічному або приватному житті. У той же час, «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.

Окрім цього, відповідно до п. З ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» ( далі - Закон), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому. місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Пунктами 4, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону регламентовано, що:

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждало'! особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Так, ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. 28 «Конституції України», Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 , проживає із ОСОБА_5 в одній квартирі, за адресою: АДРЕСА_2 , пов`язаний спільним побутом, має взаємні права та обов`язки.

Так, у період часу з 09.10.2022 по 25.07.2023 ОСОБА_4 вчиняв психологічне та фізичне насильство над своєї матір`ю - ОСОБА_5 , за що неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а саме:

- постановою Київського районного суду міста Полтави від 04.01.2023 у справі №552/8849/22 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу;

- постановою Київського районного суду міста Полтави від 05.01.2023 у справі №552/8846/22 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу;

- постановою Київського районного суду міста Полтави від 07.12.2022 у справі №552/8851/22 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу;

- постановою Київського районного суду міста Полтави від 07.12.2022 у справі №552/8853/22 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу;

- постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 07.12.2022 у справі №644/3303/23 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу;

- постановою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 10.07.2023 у справі №644/5271/23 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу;

Окрім цього, 23.05.2023 року відносно ОСОБА_4 було винесено терміновий заборонний припис серії АА № 161436, згідно якого ОСОБА_4 , з 17:14 год. 23.05.2023 до 17:14 год. 03.06.2023 було заборонено перебувати у приміщенні кв. АДРЕСА_3 .

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, належних для себе висновків не зробив та продовжив чинити психологічне та фізичне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_4 , у період часу з 21:30 24.07.2023 по 01:18 25.07.2023, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, безпричинно вчинив сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , в ході якої, діючи умисно, систематично та цілеспрямовано, усвідомлюючи злочинний характер своїх протиправних дій, з мотивів стійких особистих неприязних відносин із матір`ю ОСОБА_5 , із якою він має спільний побут та мешкає в одній квартирі, умисно почав ображати її нецензурною лайкою, принижуючи цим честь та гідність як людини та матері, погрожував фізичною розправою, залякував та виганяв з приміщення кімнати, тобто чинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії підійшов до ОСОБА_5 та штовхнув її, унаслідок чого ОСОБА_5 впала на правий бік стегна. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 09.08.2023 у ОСОБА_5 маються наступні тілесні ушкодження: садно на правій руці, яке виникло від дії тупого твердого предмету за механізмом тертя-ковзання; синець на правій нозі, який виник від ударної дії тупого твердого предмету. По ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження.

Отже, своїми діями ОСОБА_4 спричинив психологічні та фізичні страждання потерпілій, погіршення якості її життя, завдавши шкоди її психічному здоров`ю у формі емоційної невпевненості, побоювання за свою безпеку, втрати повноцінного побуту та відпочинку, заниження самооцінки до пригніченого стану, погіршення її фізичного та психологічного самопочуття, втрати позитивних емоцій та жаги до життя, у зв`язку із чим ОСОБА_5 була вимушена неодноразово звертатись з метою захисту своїх прав із заявами до правоохоронних органів.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, не заперечував систематичного вчинення психологічного та фізичного домашнього насильства у відношенні своєї матері ОСОБА_5 за обставин викладених у вироку, зазначивши, що між ним та матір`ю склались складні стосунки, матір є інвалідом та потребує сторонньої допомоги, ніколи не виходить з квартири, однак коли він приходив додому у стані алкогольного сп`яніння між ними виникали сварки в ході яких він не завжди стримував свою агресію та ображав матір нецензурною лайкою, принижував її, штовхав, про вчинене шкодує, на цей час разом вони не проживають і він припинив спілкування з матір`ю, просив не досліджувати докази, щодо тих обставин які ним не оспорюються, проти чого не заперечували інші учасники судового провадження.

Суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, і наслідки на право оскарження вироку, визначені ч. 2 ст. 394 КПК України.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ст. 126 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

При призначенні ОСОБА_4 покарання за вчинене, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом визначається вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України судом визнається, щире каяття.

Враховуючи конкретні обставини справи, а також те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке є нетяжким злочином, особу винного, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, неодружений, утриманців не має, на час вчинення злочинів працював у приватному порядку, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, повне визнання вини, суд приходить до переконання щодо необхідності призначення ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст. 126-1 КК України, та відсутності підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Вирішуючи питання про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд має враховувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного, дотримуючись загальних принципів, встановлених законом, щодо призначення покарання.

При вирішенні запропонованого прокурором застосування до покарання положень ст. 75 КК України суд повинен належним чином дослідити й оцінити всі обставини, які мають значення для справи, у тому числі обставини вчинення злочину, ступінь суспільної небезпеки, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення та належним чином обґрунтувати підстави для висновків про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів без реального відбування покарання.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, тяжкість злочину, особу обвинуваченого, який має працює, раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про наявність тісних соціальних зв`язків, каяття, дійсне, відверте, визнання своєї провини у вчиненні злочину, жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, бажання виправити наслідки вчиненого про що свідчить відношення до вчиненого, подальша належна процесуальну поведінку, що свідчить про щире каяття, суд доходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування призначеного покарання і до нього доцільно застосування положень ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки як основні, так і додаткові: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити прокурору і засудженому негайно після його проголошення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга, з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через районний суд.

Суддя: ОСОБА_1