ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/159/24

Провадження № 1-в/210/29/24

05 лютого 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , учасники провадження, які беруть участь у розгляді справи: прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг клопотання ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Мелітополь Запорізької області, громадянин України, з середнього освітою, одружений, відомості про дітей відсутні, до арешту не працював та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого: 28.03.2018 року Бєлгородським районним судом Бєлгородської області Російської Федерації за ст. ст. 229.1 ч.3, 64, 30 ч.3, 228.1 ч.4 п. «г», 69 ч.3 Кримінального Кодексу Російської Федерації, покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі. Зараховано час тримання під вартою з 28.10.2017 року по 27.03.2018 року включно. Апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 30.05.2018 року вирок Бєлгородського районного суду Бєлгородської області Російської Федерації від 28.03.2018 року залишено без змін. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.05.2019 року вирок Бєлгородського районного суду Бєлгородської області Російської Федерації від 28.03.2018 року приведено у відповідність із законодавством України, вважати засудженим за ст. ст. 15 ч.3, ст.307 ч.2, 305 ч.2, 69, 70 ч.І КК України, покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Зараховано час тримання під вартою з 28.10.2017 року по 27.03.2018 року. Початок строку відбування покарання обчислювати з 28.03.2018 року. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15.02.2021 року ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.05.2019 року залишено без змін. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 20.05.2022 року на підставі ст. 82 КК України, замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м`яким - на обмеження волі строком 2 роки 11 місяців 8 днів. Ухвала набрала законної сили 30.05.2022 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12.10.2022 року на підставі ст.72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартого до виправного центру з 20.05.2022 року по 20.09.2022 року включно, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі. Ухвала набрала законної сили 19.10.2022 року.

Відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)»

початок строку відбування покарання 28.03.2018 р., кінець - 01.01.2025р.,

та подання Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)"

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (ст. 81 КК України)

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді надійшла заява засудженого ОСОБА_4 та подання начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія №80» ОСОБА_5 на засудженого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (за статтею 81 КПК України).

Крім того, за вхідним № 989/24 від 11 січня 2024 року до Дзержинського районногосуду міста Кривого Рогу надійшло подання Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 .

Матеріали подані в порядку статей 537-539 КПК України до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 січня 2024 року призначено розгляд подання в режимі відеоконференції за місцем відбування покарання останнього.

Позиції сторін.

Представник ДУ «КВК № 80» ОСОБА_6 підтримав подання відносно засудженого ОСОБА_4 та просив його задовольнити, про що подав до суду відповідну заяву.

Засуджений ОСОБА_4 просив задовольнити заяву та проводити розгляд заяви без його участі, про що подав відповідну заяву до суду.

Прокурор ОСОБА_3 присутній в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання.

Обставини, встановлені судом.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 28.10.2017року.

Під час відбування покарання в установах відбування покарань Російської Федерації характеризувався позитивно, мав сім заохочень, стягнень не мав.

З 30.10.2017 року в Слідчому ізоляторі № 3 м. Бєлгород, Російська Федерація;

З 08.06.2018 року в Виправній колонії № 7 м. Валуйки, Російська Федерація;

З 17.11.2020 року утримувався в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» м. Запоріжжя, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 09.12.2020 року відбував покарння в Державній установі «Вільнянська ВК(№ 20)» м. Вільнянськ, характеризувався негативно, мав 2 (два) стягнення, заохочень не мав;

З 05.04.2022 року в Державній установі «Полицька виправна колонія (№76)» с. Іванчі, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав;

З 20.09.2022 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80)». За допущені порушення 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, на теперішній час одне стягнення зняте інше погашене у встановленому законом порядку, характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, мас 2 (два) заохочення.

Працевлаштований на контрагентському підприємстві ТОВ «КТВЗ». Своїм ставленням до праці надає позитивний приклад іншим засудженим. У взаємовідносинах з-іншими засудженими неконфліктний. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів. 15.12.2020року засуджений був розглянутий на крмісії Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» згідно ст. 101 КВК України, в зв`язку з невідповідністю оцінки ступеня виправлення, а саме не стає на шлях виправлення, йому було відмовлено у застосуванні ст. 101 КВК України. 28.07.2021 року засудженого було розглянуто на комісії Державної установи Вільнянська виправна колонія (№20)» згідно ст. 101 КВК України, в зв`язку з діючим стгненням йому було відмовлено у заміні умов тримання більш м`яким. 20.05.2022 року ухвалою Володимирецького районного суду Рівненьської області клопотання ОСОБА_4 задоволено на підставі ст. 82 КК України замінено невідбуту частину покаранн у виглді позбавлення волі більш м`яким у вигляді обмеження волі строком на 2 роки 11 місяців 8 дні. 10.11.2022 року засудженого було розглянуто на комісії установи відповідно до ст. 81 КК України але йому було відмовлено в поданні. На профілактичному обліку установи не перебуває. Згідно вироку суду позову не має.

З матеріалів справи та довідки про наявність стягнень та заохочень встановлено, що станом на момент розгляду подання ОСОБА_4 має 2 (два) заохочення, діючих стягнень не має..

Крім того, згідно довідки про доходи, ОСОБА_4 працює в ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№80)», займає посаду однак не має доходу.

Також дослідженням матеріалів справи встановлено, що виконавчі листи на виконання вироку до ДУ «КВК № 80» не надходили.

З витягу з протоколу №1 від 04.01.2024 року вбачається, що ОСОБА_4 станом на 04.01.2024рік - довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Мотиви та висновку суду

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі. (ч.2, п.2 ч.3 ст. 81 КК України).

Як слідує зі змісту кримінального закону, положення про те, що засуджений довів своє виправлення, означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Передумовою застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно з частини 1 статті 81 КК України є фактичне відбування особою певного виду покарання.

Підставами для такого звільнення є не лише фактичне відбуття засудженим певної частини покарання, а й доведення засудженим свого виправлення.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. При цьому сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання, виконанням покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищенням загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.

Ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільній корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; відсутністю відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; відсутністю трудових порушень тощо.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Розглядаючи заяву засудженого та клопотання колонії щодо застосування умовно-дострокового звільнення, та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

Згідно з пунктом 9 розділу І наказу Міністерства юстиції України від 04 листопада 2013 року за № 2300/5 зі змінами та доповненнями "Про організацію соціально-виховної та психологічної роботи із засуженими" (зі змінами та доповненнями, надалі Наказ № 2300/5) ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Кожні шість місяців здійснюється перегляд оцінки ризиків, під час якого враховуються отримані результати соціально-виховної роботи із засудженим за попередній період та інформація щодо факторів ризику засудженого. За результатами перегляду оцінки складається індивідуальна програма соціально-виховної роботи із засудженим на наступні шість місяців, яка може містити як нові цілі та заходи до них, так і передбачати продовження роботи над цілями, поставленими на попередньому етапі, та включати актуальні заходи на цей період.

З метою контролю результатів реалізації індивідуальних програм роботи із засудженими, фіксації соціально-виховних та психологічних заходів ведуться у кримінально-виконавчих установах - Щоденник індивідуальної роботи із засудженим.

Тобто, оцінка ступеню виправлення здійснюється за такими критеріями: дотримання вимог режиму відбування покарання; поведінка стосовно персоналу; поведінка стосовно інших засуджених; ставлення до виконання робіт із самообслуговування, благоустрою колонії; дотримання правил санітарії та гігієни; ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу. В кінці відповідного Розділу Щоденника передбачається виставлення середнього балу та фіксації загальних зауважень.

Так, в основу оцінки ступеню виправлення засуджених покладається виконання ними обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 107 КВК України. Серед важливих критеріїв вважається оцінка «ставлення до участі в програмах диференційованого виховного впливу», як засобу стимулювання правослухняної поведінки засуджених та елементу виховного впливу (ст. 123 КВК України). Крім того, має враховуватись загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених (ч. 2 ст. 126 КВК України); участь засуджених у самодіяльних організаціях, його соціально корисна активність (ч. 2 ст. 127 КВК України).

Частиною 1 статті 118 КВК визначено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. Такі договори погоджуються адміністрацією колонії та повинні містити порядок їх виконання. Адміністрація зобов`язана створювати умови для праці засуджених за договорами цивільно-правового характеру та трудовими договорами.

Розглядаючи подання щодо застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_4 та оцінюючи ступінь виправлення засудженого, суд враховує дані про його поведінку і ставленні до праці за весь час відбування покарання.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_4 відбуває покарання за умисний тяжкий злочин. В той же час, засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, неодноразово був заохочений, має заохочення за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці та зразкову поведінку, діючих стягнень не має, працює на благоустрої, має дохід..

Засуджений бере участь у реалізації програми диференційного виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення».

Таким чином, за час відбування покарання ОСОБА_4 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

При розгляді подання, судом встановлено, що ОСОБА_4 дійсно довів своє виправлення, усвідомив наслідки вчинення дій, за які притягувався до кримінальної відповідальності, на свободі має міцні соціальні зв"язки, крім того наразі підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів, засуджений одружений..

Наявність заохочень за сумлінне ставлення до суспільно-корисної праці та зразкову поведінку, до праці на виробництві, відсутність діючих стягнень, дотримання правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, свідчить, що засуджений довів своє виправлення, і такий висновок суду про виправлення засудженого ґрунтується на підставі аналізу даних про його поведінку за весь період відбування покарання, відомостей про оцінку ступеня його виправлення.

Суд на підставі об`єктивних даних адміністрації установи виконання покарань, вважає, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, процес виправлення у сукупності із дослідженими даними відбувався послідовно, та засуджений готовий до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно частини 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи строк покарання, ОСОБА_4 вже відбув 2/3 строку покарання, кінець строку 01.01.2025року, суд вважає, що на цей час досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженого та його виправлення. Об`єктивних фактів та даних, які б свідчили, що ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, що є підставою для відмови в застосуванні статті 81 КК України під час розгляду подання не встановлено, крім того прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання засудженого.

На підставі закону, умовно-дострокове звільнення можливе за обов`язкової і одночасної наявності і їх сукупності підстав і умов, при цьому, основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Також суд звертає увагу, що сама по собі тяжкість злочину не може бути підставою для відмови в застосуванні умовно-дострокового звільнення особи, яка сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення.

Отже, оцінюючи у сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки ОСОБА_4 такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що надано до суду переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_4 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестало бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого, який своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, суд вважає, що подання про умовно-дострокове звільнення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та подання Державної установи "Криворізька виправна колонія (№80)" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 умовно-достроково звільнити від подальшого відбування покарання на не відбутий строк 10 (десять) місяців 30 (тридцять) днів.

Направити до Державної установи "Криворізька виправна колонія №80" копії ухвал - для відома та виконання, а так само і для вручення засудженому.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляції до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, а засудженим, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі - в той же строк з моменту отримання її копії.

Оскарження ухвали зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 06 лютого 2024 року та проголошено 06 лютого 2024 року о 12 год.55 хв. в залі судового засідання № 309 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг, пр-т. Миру 24, третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1