Єдиний унікальний номер № 273/1332/23
Провадження № 1-кп/0285/330/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………........ ОСОБА_1 ,

секретаря…………..............… . ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………... ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ......................... ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,

кримінальне провадження, внесене 16.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000581,

по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с Рижанівка Звенигородського району Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, інваліда ІІІ групи,

який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 ,

пенсіонера,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 15.05.2023 близько 12 год., перебуваючи на території магазину ТОВ «Траш», що по вул. Звягельська, 1а в м. Баранівка, Звягельського району, Житомирської області, достовірно знаючи, що в Україні 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, який Указом Президента України наразі продовжений, вирішив умисно таємно викрасти чуже майно у вказаному магазині.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, того ж дня, без розриву в часі, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, переконавшись у відсутності власника та сторонніх осіб, які могли б перешкодити вчиненню злочину, ОСОБА_5 , перебуваючи в торговій залі магазину, взяв з торгового стелажу дві пляшки настоянки марки «Jagermaster» об`ємом по 0,5 л та вартістю 277,92 грн кожна, на загальну суму 555,84 грн, що належать ТОВ «Траш», які поклав до кишень штанів, та став слідувати до виходу з магазину, виконавши тим самим всі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця. Однак, при виході з магазину неправомірні дії ОСОБА_5 були виявлені працівниками магазину, які затримали його з викраденим ним майном, у зв`язку з чим злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив крадіжку алкогольних напоїв за обставин, викладених в обвинувальному акті, згоден з кваліфікацією своїх дій, у вчиненому щиро кається.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою прокурора, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність ОСОБА_5 та його умисні дії, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують його покарання, не встановлено.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати ст.69 КК України та призначити покарання обвинуваченому у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням до нього ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжкого; його характер;

дані про особу винного, який раніше не судимий, вину у скоєному визнав, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має інвалідність ІІІ групи, пенсіонер, за місцем проживання характеризується добре;

положення ст.ст.50, 65 КК України.

Згідно зі ст.69 КК України та роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті КК або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті КК за цей злочин.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Суд зазначає, що наявні в даній справі обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, істотним чином знижують тяжкість скоєного кримінального правопорушення та зменшують його суспільну небезпеку, а отже наявні підстави застосування до обвинуваченого ст.69 КК України.

ОСОБА_5 Є особою похилого віку 76 років; до кримінальної відповідальності притягується вперше; відверто, а не уявно визнав свою провину у вчиненому, висловив щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки; прийняв рішення більше не вчиняти злочинів.

Також варта уваги позиція потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого, викрадене майно повернуто.

Резюмуючи викладене, суд погоджується із думкою прокурора та призначає обвинуваченому покарання з урахуванням приписів ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України, у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням положень ст.75 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_7 не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства. На підставі ст.76 КК України на обвинуваченого покладатимуться відповідні обов`язки кримінально-виправного характеру.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 69 КК України, 337, 370, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання, з застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

повідомляти його про зміну місця проживання і роботи.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Речові докази у кримінальному провадженні: відеодиск VIDEX MAMBA DVD-R 700 MB/80 MIN з серійним номером 07041841 залишити при матеріалах справи; 2 опечатані акцизними стрічками пляшки настоянки «Jagermaster» об`ємом по 0,5 л кожна повернути відповідальним особам магазину «ТРАШ».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення або отримання його копії.

Головуюча суддя ОСОБА_1