Дата документу 18.09.2023Справа № 645/5060/21
Провадження № 1-кп/554/770/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2023 р. м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ст. 257 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 209, ст. 257 КК України, -

встановив:

В судовому засіданні ОСОБА_8 заявив клопотання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суд м. Харкова від 09.09.2020 р., на майно, яке вилучене під час проведення огляду квартири 03.09.2020 р. за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_8 обґрунтовує своє клопотання порушенням ч. 5 ст. 171 КПК України так як обшук та вилучення майна відбулося 03.09.2020 р. без його участі та участі його захисника, при цьому з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся до суду 09.09.2020 р. з порушенням строків звернення, чим порушені вимоги закону, якими передбачено, що з клопотанням необхідно звернутися не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

В обґрунтування клопотання обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що слідчий грубо порушив норми кримінально-процесуального законодавства, а саме, слідчим не були дотримані вимоги ч.3 ст. 233, ст. 234, ст. 235, ч. 10 ст. 236, ст. 237 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив у задоволенні даного клопотання відмовити, посилаючись на те, що дані речі є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою їх збереження на них накладено арешт. Обґрунтуванням накладення арешту на таке майно стала мета збереження речових доказів. Представник потерпілих ОСОБА_7 та захисник обвинуваченого в судовому засіданні підтримали думку прокурора.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та їх захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 просили клопотання задовольнити.

Розглянувши дане клопотання суд встановив, що відповідно до ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.09.2020 р. задоволено клопотання старшого слідчого про накладення арешту на майно, виявлене та вилучене 03.09.2020 р. під час огляду квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2ст. 170 КПК України арешт допускається з метою: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності для цього достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому за ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд приходить до висновку, що арешт, накладений на інші речі за ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.09.2020 р., не може бути скасований на даній стації судового процесу, оскільки на даний час відбувається стадія дослідження доказів, і питання чи є арештовані речі знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чи зберігають на собі вони сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, або є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, чи є вони цінностями та інші речами, набутими кримінально протиправним шляхом, та чи підлягають вони спеціальній конфіскації та чи можуть бути використані для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, буде вирішуватися судом при ухвалені рішення після дослідження усіх доказів по справі і з одночасним ухваленням остаточного рішення буде вирішуватися доля речових доказів та питання скасування арештів майна.

Оцінка всіх доводів ОСОБА_8 та інших учасників судового провадження щодо належності доказів також буде надаватися судом при ухвалені остаточного рішення по справі.

При цьому, суд оцінює розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для обвинуваченого та третіх осіб, і вважає, що таке обмеження права власності є співмірним завданням даного кримінального провадження, а будь-яких доказів того, що збереження даних арештів до вирішення справи по суті має негативні наслідки для обвинуваченого чи третіх осіб на даний час суду не представлені.

За таких обставин клопотання про скасування арешту на речі, зазначені в ухвалі слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.09.2020 р. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, -

у х в а л и в:

В задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про скасування арешту майна за ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м.Харкова від 09.09.2020 р. відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1