Справа № 172/386/23
Провадження № 1-кп/172/36/23
У Х В А Л А

25.09.2023 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Васильківка клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000152 від 02.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В

В провадженні Васильківського районного суду Дніпропетровської області перебуває вищевказаний обвинувальний акт.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує, що така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти продовження строків тримання під вартою обвинуваченого та вважав за можливе обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що ризики, зазначені прокурором не обґрунтовані, а тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому не є достатньою підставою для тримання під вартою. При цьому необхідність застосування такого запобіжного заходу обґрунтована саме лише тяжкістю можливого покарання. Оскільки він знаходився весь час у м. Києві то оглошення його у розшук було формальним і незаконним.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника. Повідомив, що на момент затримання проживав у квартирі, яку знімав його двоюрідний брат у м. Києві.

Заслухавши учасників справи щодо заявленого клопотання та вивчивши матеріали справи суд встановив таке.

02.11.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу до обвинуваченого є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам вчинити дії, що можуть будь-яким чином перешкодити кримінальному провадженню.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_6 неодноразово продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній раз строком до 03 жовтня 2023 року.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому суд враховує те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, звинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може спробувати переховуватись від суду з метою уникнення покарання. Про наявність даного ризику свідчить і те, що в ході досудового розслідування ОСОБА_5 кілька разів не прибував на виклик слідчого та прокурора в результаті чого оголошений у розшук і відносно нього слідчим суддею обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. За результатами виконання цієї ухвали слідчого судді ОСОБА_6 07.02.2023 року був затриманий в м. Києві. Про ризик переховування обвинуваченого від суду свідчить спосіб вчинення злочину - умисно під час воєнного стану на тимчасово окупованій території, співпрацюючи з окупаційною адміністрацією. Зазначені ризики були предметом судового розгляду під час вирішення питання про обрання та продовження запобіжного заходу та, враховуючи нетривалий час, не зменшились до тепер. Крім того, суд зважає на те, що ОСОБА_5 фактично не має власного житла на неокупованій территорії України, а тому обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання іншої особи без її згоди та згоди власника житла не можливо.

У зв`язку з викладеним вважаю, що жоден більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , тому суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого строком на 60 (шістдесят) діб.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до положень абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи наявні ризики та інші обставини справи суд вважає за можливе визначити розмір застави. Визначаючи розмір застави, суд враховує обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст. 177 КПК України та вважає, що достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків зможе застава у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 107360 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 197 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В

1. Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 02 грудня 2023 року включно.

2. Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442, отримувач коштів: ДКСУ, м. Київ, , МФО 820172 застави у розмірі 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень, ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, утриматись від спілкування зі свідками, які не допитані у судовому засіданні як безпосередньо так і за допомогою інших осіб чи засобів.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі порушення обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави та судом вирішується питання про збільшення розміру застави чи зміну запобіжного заходу на більш тяжкий.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1