КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 11 вересня 2023 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_7 та накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з забороною використання у будь якій формі, окрім безпосередньої реалізації свого права на житло законними власниками.

Не погоджуючись з таким рішенням представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 поштовим зв`язком 26 червня 2023 року направив апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що 14 січня 2020 року клопотання прокурора розглянуто без виклику власників майна, копію оскаржуваного рішення не направлено, а отримано 21 червня 2023 року, що підтверджується розпискою, апеляційну скаргу направлено поштовим зв`язком 26 червня 2023 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що арешт на частину квартири накладено безпідставно, оскільки ОСОБА_5 не має процесуального статусу у кримінальному провадженні і не несе цивільної відповідальності за шкоду, завдану діями підозрюваного.

Зазначає, що однією з підстав накладення арешту на квартиру стало наявність в провадженні Печерського районного суду м. Києва цивільної справи № 757/59416/19-ц про визнання договору дарування квартири удаванним. Однак, позивачу ОСОБА_8 відмовлено в задоволенню позову повністю і 06 вересня 2021 року вказане рішення набрало законної сили.

Звертає увагу, що через арешт частки квартири, ОСОБА_5 позбавлена права на відчуження належного їй майна.

В судове засідання представник власника майна адвокат ОСОБА_6 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності представника власника майна, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути, через пропуск строку на оскарження ухвали, яка вже була предметом апеляційного перегляду.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Київською місцевою прокуратурою № 6 міста Києва здійснювалося процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, відомості про яке 03 вересня 2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000262, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

09 січня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора про арешт майна нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з забороною використання у будь якій формі, окрім безпосередньої реалізації свого права на житло законними власниками.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року вказане клопотання задоволено.

Ознайомившись з матеріалами судового провадження, змістом апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність повернення апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , з наступних підстав.

Порядок і строки апеляційного оскарження чітко визначено та регламентовано ст. 395 КПК України. Так, згідно з п. 3 ч. 2 вказаної статті апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді - протягом п`яти днів з дня її оголошення, а відповідно до ч. 3 цієї ж статті, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Тобто, аналіз вказаної норми закону дає учасникам провадження можливість звернення з апеляційною скаргою у двох випадках, а саме: для осіб які були присутні в судовому засіданні - протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для осіб, у відсутність яких було постановлено рішення - протягом п`яти днів з дня отримання ними копії судового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як вбачається з матеріалів провадження 20 січня 2020 року адвокат ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_5 звертався до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на оскаржувану ухвалу (а.с. 109-130), яку ухвалою колегії суддів Київського апеляційного суду від 19 серпня 2020 року залишено без задоволення.

Окрім того, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про скасування арешту.

У поданій апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 зазначає на поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що ухвалу слідчого судді від 14 січня 2020 року про арешт майна постановлено без виклику власників майна, копію ухвали не направлено, а отримано 21 червня 2023 року, що підтверджується розпискою, апеляційну скаргу направлено поштовим зв`язком 26 червня 2023 року.

Наведені обставини, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки про наявність оскаржуваної ухвали власнику майна ОСОБА_5 стало відомо 20 січня 2020 року, тобто тоді, коли подано апеляційну скаргу в її інтересах адвокатом ОСОБА_9 .

Крім того, у апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 зазначала, що про наявність оскаржуваної ухвали ОСОБА_5 стало відомо 17 січня 2020 року під час телефонної розмови із орендарем вказаного приміщення. До апеляційної скарги також долучено вказану оскаржувану ухвалу (а.с. 114-117).

Колегія суддів вирішуючи питання про наявність підстав для поновлення строку враховує наявність поважних причин та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні в справі «Пономарьов проти України» Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року зроблено висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Також, колегія суддів враховує і те, що прокурор у судовому засіданні апеляційної станції повідомив, що кримінальне провадження № 0000262 знаходиться на розгляді у суді першої інстанції по суті.

За таких обставин, колегія судів не знаходить підстав для задоволення клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження, та приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно повернути, як таку, що подана після закінчення строку апеляційного оскарження і не встановлено підстав для його поновлення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 309, 376, 399, 405 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 січня 2020 року, та повернути апеляційну скаргу представнику власника майна ОСОБА_5 - адвокату ОСОБА_6 .

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги невідкладно надіслати адвокату ОСОБА_6 разом з його апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

На ухвалу Київського апеляційного суду може бути подано касаційну скаргу протягом трьох місяців з дня отримання копії ухвали до Верховного суду.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/182/20-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження № 11сс/824/4237/2023 Доповідач ОСОБА_14

Категорія ст.170 КПК України