УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС 1 відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_5 від 18 серпня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000698 від 18.08.2023,

ВСТАНОВИЛА :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС 1 відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_5 від 18 серпня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000698 від 18.08.2023, в якій адвокат просить скасувати вказану постанову, а також зобов`язати слідчого вжити процесуальні дії щодо залучення ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні.

Свою скаргу адвокат мотивує тим, що Державним бюро розслідувань, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000698 від 18.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

Адвокат вказує, що старшим слідчим в ОВС 1 відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_5 18 серпня 2023 року прийнято рішення про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні №0000698 від 18.08.2023 ОСОБА_4 .

Твердження слідчого, викладені останнім у постанові від 18.08.2023 року, адвокат ОСОБА_3 вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки слідчим під час складання постанови істотно порушено кримінально-процесуальний закон, зокрема, при проведенні досудового розслідування, усупереч ч.2 ст.9 КПК України не вчинено всіх необхідних дій, спрямованих на визначення шкоди, та не досліджено факт спричинення такої шкоди. Слідчий, не провівши належних дій, обмежився посиланням на вирок ВАКС, та зазначив, що у кримінальному провадженні відсутній склад злочину, передбаченого ст. 372 КК України, і, як наслідок, відсутня шкода від такого злочину.

У зв`язку з наведеним, адвокат вважає постанову слідчого від 18 серпня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000698 від 18.08.2023, незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду скарги завчасно та належним чином. До початку судового розгляду скарги, до суду звернулась інший представник ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_6 , яка подала заяву в якій просила проводити розгляд скарги за відсутності ОСОБА_4 та її представників.

З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу, будучи повідомленою про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явилась, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність ОСОБА_4 та її представників.

Старший слідчий в ОВС 1 відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_5 , рішення якого оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв або клопотань - не направляв, матеріали кримінального провадження - не надав.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, слідчий суддя при розгляді скарги вважає за необхідне першочергово розглянути питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва.

Слідчий суддя приймає до уваги, що фактичним місцем знаходження органу досудового розслідування є м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, що знаходиться в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Такої позиції щодо підсудності скарг на бездіяльність Державного бюро розслідувань Шевченківському районному суду м. Києва дотримується Київський апеляційний суд (провадження №№11-сс/824/1620/2020, 11-сс/824/1195/2020, 11-сс/824/778/2020, 11-сс/824/860/2020, 11-сс/824/771/2020, 11-сс/824/5892/2020).

Отже, враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає підстав для висновку про непідсудність скарги адвоката ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в ОВС 1 відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_5 від 18 серпня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 як потерпілої у кримінальному провадженні №0000698 від 18.08.2023, Шевченківському районному суду м. Києва та вважає за можливе розглядати вказану скаргу по суті.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчим суддею встановлено, що у провадженні ДБР перебуває кримінальне провадження №0000698 від 18.08.2023.

18 серпня 2023 року старшим слідчим в ОВС 1 відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000698 від 18.08.2023.

Слідчий суддя вважає за потрібне звернути увагу на те, що таке рішення слідчого винесено в день внесення відомостей у кримінальному провадженні №0000698 від 18.08.2023 до ЄРДР, тобто слідчий, очевидно не мав достатньої можливості для оцінки тверджень ОСОБА_4 та її представника про завдання останній шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, яка була б проведена на підставі аналізу зібраних доказів. За таких умов, 18.08.2023 року, слідчий міг би визнати ОСОБА_4 особою, яка не має підстав для набуття статусу потерпілої у кримінальному провадженні, лише у разі, якби такий висновок був очевидним та не потребував би додаткої оцінки після здобуття певної сукупності доказів у кримінальному провадженні.

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що, на час прийняття такого рішення слідчим, в матеріалах провадження не міститься об`єктивних даних, що можуть свідчити про притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності працівниками Національного антикорупційного бюро України, Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, поєднане з обвинуваченням у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, а також поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення або іншою фальсифікацією. Колегією суддів Вищого антикорупційного суду надано оцінку законності отримання, допустимості доказів під час розгляду провадження по суті обвинувачення.

Проте, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000698 від 18.08.2023.

Так, обгрунтовуючи свій висновок про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000698 від 18.08.2023, слідчий фактично посилається на відсутність підстав вважати, що стверджуваний потерпілою злочин було вчинено.

Разом з тим, такий висновок, без фактичного проведення досудового розслідування є очевидно передчасним та необгрунтованим належним чином, за таких обставин твердження слідчого фактично мають характер декларативних заяв, які не мають доказового значення.

Більш того, слідчий суддя вважає за потрібне зазначити, що доводи слідчого, у разі їх доведеності, могли б бути підставою для висновку про доцільність закриття кримінального провадження, а не відмови у визнанні особи потерпілою, оскільки така постанова має виноситись у випадку, коли слідчий не заперечує можливість доведення у подальшому факту вчинення кримінального правопорушення, однак вважає, що певній окремій особі не було завдано шкоди таким правопорушенням. Натомість в даному випадку слідчий фактично заперечує факт вчинення кримінального правопорушення взагалі. З огляду на вказане, варто зазначити, що постанова слідчого від 18.08.2023 не відповідає меті рішення про відмову у визнанні особи потерпілою ще й з суто формального аспекту.

Слідчий суддя нагадує учасникам судового провадження, що ч. 5 ст. 55 КПК України встановлює імперативну вимогу до рішення про відмову у визнанні особи потерпілою, відповідно до якої таке рішення може бути ухвалено лише за наявності «очевидних та достатніх підстав», однак, під час винесення постанови від 18.08.2023 року, слідчий, як встановлено вище, не мав можливості надати оцінку сукупності доказів, які б вказували на існування «достатніх» підстав для такого висновку, а відсутність «очевидних» підстав слідчий самостійно підтвердив у своїй постанові, зазначаючи, що кримінальне провадження потребує подальшого досудового розслідування для встановлення наявності чи відсутності факту кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, постанова старшого слідчого в ОВС 1 відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_5 від 18 серпня 2023 року, підлягає скасуванню, а скарга адвоката ОСОБА_3 в цій частині підлягає задоволенню.

Розглядаючи порушене адвокатом питання щодо зобов`язання слідчого вжити процесуальні дії щодо залучення ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Частиною 1 ст. 37, ч. 5 ст. 40, ч.4 ст. 40-1 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відтак не може бути задоволено скаргу адвоката ОСОБА_3 в частині зобов`язання слідчого вжити процесуальні дії щодо залучення ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні, як таку, розгляд якої не передбачений у порядку ст. 303 КПК України.

За зазначених обставин, у задоволенні скарги в даній частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС 1 відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_5 від 18 серпня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000698 від 18.08.2023 - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС 1 відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_5 від 18 серпня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у кримінальному провадженні №0000698 від 18.08.2023.

В іншій частині у задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1