Справа № 646/8677/23
№ провадження 1-кс/646/2464/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2023 м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003168 від 23.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Дуванка, Сватівського району, Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003168 від 23.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В обґрунтування клопотання, слідчий зазначив, що 23.11.2023 року приблизно о 02 год. 00 хв., більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у гостях у раніше йому знайомого потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , де вони сумісно розпивали алкогольні напої в приміщенні кухні.

Під час сумісного вживання алкогольних напоїв між потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на грунті ревнощів виник словесний конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий злочинний умисел спрямований на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , усвідомлюючи караність та протиправність своїх дій, передбачаючи небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, повалив ОСОБА_7 на підлогу та наніс не менше 4-х ударів руками по тулубу та голові, після чого наніс один удар битою, яку тримав у лівій руці в область лобної частини голови з права від якого ОСОБА_7 .

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_7 відповідно до висновку експерта № 12-17/581-Зт/23 від 24.11.2023 року тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани в потилочній області праворуч, крововиливу в м`які покриви голови з боку їх внутрішній поверхні в лобно-тім`яної кістки праворуч та потиличній області праворуч, травматичних внутрішньочерепних крововиливів, крововиливів під м`які оболонки головного мозку (правої та лівої півкулі головного мозку, набряк та набрякання головного мозку, з дислокацією стволової частини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень та відкриту черепно-мозкову травму у формі забійної рани в лобно -тім`яної кістки праворуч, травматичних внутрішньочерепних крововиливів, що ускладнилися у своїй течії розвитком набряку та набрякання головного мозку, з дислокацією стволової частини, яка відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Довівши свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 взяв ОСОБА_7 під ліву руку та повів його до домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_8 , де приблизно о 06.00 годині ранку ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер.

Причиною смерті ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта № 12-17/581-Зт/23 від 24.11.2023 року стала відкрита черепно-мозкова травма у формі забійної рани в лобно - тім`яній кістки праворуч, травматичні внутрішньочерепні крововиливи, що ускладнилися у своїй течії розвитком набряку та набрякання головного мозку, з дислокацією стволової частини.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Отже, щоб запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, орган досудового слідства вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 потрібно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, пояснив, що на його думку підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 зазначеного кримінального правопорушення, а також ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків; може вчинити інше кримінальне правопорушення, що передбачено п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, просив клопотання задовольнити у повному обсязі.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення не визнав, не бажав давати пояснення з приводу підозри, щодо запобіжного заходу не заперечував.

Захисник ОСОБА_5 підтримала думку свого підзахисного.

Заслухавши обґрунтування клопотання сторони обвинувачення, заперечення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

23.11.2023 відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003168, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

24.11.2023 року ОСОБА_4 затриманий у порядку ст. 208 КПК України та повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 23.11.2023 за адресою: АДРЕСА_3 та за адресою: АДРЕСА_2 в ході якого виявлено та вилучено: черевики бежеві зі слідами рідини бурого кольору, куртка червона жіноча зі слідами речовини бурого кольору, конгломерат обгорілого пластику; 4 змиви РБК, сліди рук на одному відрізку липкої стрічки;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що 23.11.2023 року приблизно о 21.00 годині вона разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 сумісно розпивали спиртні напої у неї вдома за адресою: АДРЕСА_3 , під час яких ОСОБА_10 поскаржилась на свого чоловіка ОСОБА_7 , що останній її б`є. Приблизно о 02.00 годині 24.11.2023 року ОСОБА_4 та ОСОБА_10 пішли до дому ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , де перебував ОСОБА_7 , однак через невеликий проміжок часу вони повернулись та попрохали пляшку білизни та тряпку. Взявши вище перелічене майно останні знову пішли та через деякий час повернулись, а ОСОБА_4 повернувся до ОСОБА_7 та знову прийшов до хати при цьому вже привів гр.. ОСОБА_7 ,, голова якого була у крові. ОСОБА_7 поклали на підлозі біля печі. Наступного ранку о 09.00 годині коли вона прокинулась, то ОСОБА_7 нібито був живий, оскільки храпів.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що 23.11.2023 року приблизно об 11.00 годині вона прийшла до своєї сусідки за адресою: АДРЕСА_3 , де вона підкормлює собаку. Зайшовши до хати на підлозі біля пічки вона побачила раніше їй знайомого ОСОБА_7 , який лежав у лужі крові. Тоді я підійшла до нього (оскільки я медик) та перевірила його пульс, однак ОСОБА_13 не подавав ознак життя. В подальшому я викликала співробітників поліції;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , який пояснив, що 23.11.2023 року приблизно о 12.00 годині, коли він повернувся додому, то на веранді він побачив раніше йому знайомого ОСОБА_15 , який попрохав мене напоїти його чаєм та трохи пожити у мене. На питання, що трапилось, останній сказав, що нічого такого, просто треба десь пожити і, що якщо хтось його запитає, про місцезнаходження ОСОБА_4 напередодні вночі, то відповісти, що він всю ніч був у ОСОБА_14 , з яких обставин ОСОБА_16 так і не пояснив.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

За таких умов, щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дані кримінальні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Отже, ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав. З огляду на обставини кримінального провадження існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Отже, ризики є реальними та їх запобіганню необхідний достатній рівень належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину свідчать про його підвищену суспільну небезпеку.

В клопотанні слідчого зазначено, що Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може:

-Переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, що інкримінується ОСОБА_4 , є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевикладене свідчить також про те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, у разі доведення його винуватості, може планувати втечу з метою уникнення кримінальної відповідальності та переховування від органів досудового розслідування.

В умовах збройної агресії рф проти України, враховуючи, що на території Куп`янського району на даний час тривають бойові дії, у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, належний контроль за останнім правоохоронними органами забезпечити не виявляється можливим, що вказує на обґрунтовану наявність ризику щодо переховування підозрюваного від органу досудового розслідування або суду. (п.1 ч.1 ст.177 КПК України);

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Вищевикладене підтверджується тим, що ОСОБА_4 знищив знаряддя вчинення кримінального правопорушення, шляхом спалення його у пічці. (п.2 ч.1 ст.177 КПК України);

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні (оскільки ОСОБА_4 є місцевим мешканцем і йому відомо місце проживання свідків у вищевказаному кримінальному провадженні, він може здійснити спробу незаконного впливу на свідків, в тому числі шляхом здійснення погроз та залякувань з метою зміни або спотворення їх показань на стадії судового розгляду, які безпосередньо сприймаються судом лише в судових засіданнях) (п.3 ч.1 ст.177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення (про існування вказаного ризику свідчить те, що ОСОБА_4 неодноразово був судимий, крім того, останній, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив новий умисний насильницький тяжкий злочин, п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Те, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від суду, свідчить й така обставина, як тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, що може бути достатньою причиною разом з іншими обставинами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відповідно до п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Москаленко проти України" Європейський Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчий зазначив, що аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня.

Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор при розгляді клопотання, довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується вищевказаними доказами, які зібрані під час досудового розслідування.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, але слідчий суддя вважає, що підозрюваний не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Крім того, в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 «Летельє проти Франції»). Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини рішення «Шалімов проти України» від 04.04.2010, заява №20808/02, п.50, ECHR 2010, «тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи» (справа «Лабіта проти Італії», заява №26772/95, п.153, ECHR 2000IV, справа «Харченко проти України»).

Також, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати особу у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто у злочині, який спричинив загибель людини, слідчий суддя не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

У зв`язку з чим, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003168 від 23.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, задовольнити.

Обрати у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком шістдесят днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.01.2024.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання, тобто з 24.11.2023 року, 11 год. 00 хв.

Дата закінчення дії ухвали 24.01.2024 року (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 01.12.2023 о 14 годині 15 хвилин.

Слідчий суддя - ОСОБА_1