ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1990/22 Номер провадження 11-кп/814/2040/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000055 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2023 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Засулля Лубенського району Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, 08.12.2017 Київським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільненого 22.10.2020 у зв`язку з відбуттям покарання,

визнано винуватим та засуджено за:

-ч. 4 ст. 296 КК України на 6 років позбавлення волі;

-ч. 1 ст. 263 КК України на 5 років позбавлення волі;

-ч. 2 ст. 263 КК України на 2 роки позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено 6 років позбавлення волі.

Визначено рахувати строк покарання з дня набрання вироком законної сили.

Зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення з 28.06.2022.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, арешту майна, процесуальних витрат, речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ОСОБА_8 , 21.05.2022 року, близько 20 год. 20 хв., маючи з собою вогнепальну зброю, а саме пістолет «Макарова», серія та номер НОМЕР_1 , проходячи поряд з домогосподарством за адресою: АДРЕСА_1 , що являється громадським місцем, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тримаючи у правій руці вогнепальну зброю, безпідставно здійснив два постріли в бік голови потерпілого ОСОБА_9 , при цьому влучив у металеву огорожу, що знаходилася позаду нього, та один постріл в бік потерпілої ОСОБА_10 , яка перебувала поряд, спричинивши їй тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Крім цього, обвинувачений, у невстановлений час, без передбаченого законом дозволу придбав та приніс за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , 10 патронів калібру 7,62х25 мм., 40 патронів калібру 7,62х54 мм., 29 патронів калібру 7,62х63 мм., які являються бойовими припасами та були виявлені та вилучені 22.05.2022 в ході обшуку домоволодіння обвинуваченого.

Далі, ОСОБА_8 , у невстановлений час, без передбаченого законом дозволу придбав корпус ручної гранати РГД-5 із запалом до гранати УЗРГМ-2, пістолет ПМ номер НОМЕР_2 р.в., який є короткоствольною нарізною самозарядною вогнепальною зброєю, та 16 патронів калібру 9 мм., що є бойовими припасами, та носив під власним одягом, які було виявлено та вилучено 28.06.2022 під час проведення особистого обшуку.

Також, обвинувачений, у невстановлений час, придбав ніж «ACRON», який відноситься до категорії короткоклинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії, виготовлений потипу мисливських ножів загального призначення, та без передбаченого законом дозволу носив його при собі в чохлі на поясі, та який було виявлено та вилучено 28.06.2022 під час проведення особистого обшуку.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати в частині визнання його винуватості за ч. 4 ст. 296 України та закрити провадження у зв`язку із відсутністю у його діях складу злочину та ухвалити рішення, яким призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що місцевий суд не в повному обсязі взяв до уваги його показання та показання свідків.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок в частині визнання вини та засудження ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 263 КК України ніким не оспорюється і апеляційним судом не переглядається.

Доводи сторони захисту захисника про відсутність у обвинуваченого умислу на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України в ході апеляційного розгляду не знайшли підтвердження.

Так у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчинення хуліганства не визнав та підтвердив, що у день вчинення кримінального правопорушення був на бойовому завданні. Повертаючись з нього, зустрів потерпілу, яка прибирала клумбу біля свого будинку та є його двоюрідною сестрою, запитав як у неї справи, а після того, як вийшов її чоловік і почав погрожувати приходом росіян, два рази вистрілив у повітря, потів два рази в землю поблизу ніг ОСОБА_9 а далі вистрелив у паркан, після чого куля зрикошетила та потрапила у руку потерпілої.

Доводи обвинуваченого спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що 21.05.2022 прибирала клумбу на вулиці біля свого будинку, коли до неї підійшов обвинувачений, який не захотів вітатися з її чоловіком ОСОБА_9 . В`юницький був у стані сильного алкогольного сп`яніння, поводився агресивно та почав лаятися у бік ОСОБА_9 нецензурною лайкою. Після того, як обвинувачений кудись від`їхав, він повернувся, та здійснив два постріли з пістолету у бік ОСОБА_9 , а потім - ще один у її бік, чим спричинив їй поранення.

Аналогічні показання надав свідок ОСОБА_9 .

У ході проведення слідчого експерименту 22.05.2022 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відтворили дії обвинуваченого, обстановку та обставини події.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зазначили, що 21.05.2022 перебували у себе вдома та чули постріли. При цьому ОСОБА_12 зазначила, що перелякалася та сховалася до будинку.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що до неї зателефонував сусід ОСОБА_9 і попросив швидко надати медичну допомогу ОСОБА_10 , оскільки потерпілу поранив ОСОБА_8 . Коли вона прийшла до їх домогосподарства, то побачила сліди крові біля подвір`я та у дворі.

Надані суду показання потерпілої та свідків підтверджуються протоколом огляду місця події з фототаблицею та схемою від 21.05.2022, згідно з яким на вулиці Костенюк в с. Засулля Лубенського району Полтавської області було виявлено 3 предмети, схожі на гільзи, та два отвори в паркані, протоколом додаткового огляду місця події від 22.05.2022, згідно з яким на місці події було виявлено отвори в паркані з металопрофілю та гумові рукавички зі слідами речовини бурого кольору, заявою потерпілої від 22.05.2022 про добровільну видачу її кофти, в лівій частині рукава якої мається отвір округлої форми, висновком судово-медичної експертизи №154 від 24.05.2022, відповідно до якого у потерпілої виявлені вогнепальні поранення, які тілесними ушкодженнями середнього ступеню тяжкості, довідкою КП «Чорнобаївська багатопрофільна лікарня», з якої вбачається, що ОСОБА_10 перебувала на лікуванні з вогнепальним пораненням, протоколом огляду місця події від 23.05.2022, в ході якого вилучено металеву кулю, яка відповідно до висновку судової балістичної експертизи №СЕ-19/177-22/6430-БЛ від 14.06.2022 є стріляною кулею пістолета, протоколом особистого обшуку обвинуваченого від 28.06.2022 в ході якого було виявлено пістолет, висновком №СЕ-19/177-22/8570-БЛ від 20.07.2022 згідно з яким пістолет з двома магазинами є короткоствольною нарізною самозарядною вогнепальною зброєю, пістолетом Макарова.

Вказані докази є логічними, узгоджуються між собою, здобуті у передбачений законом спосіб, безпосередньо досліджені судом, а тому підстав ставити їх під сумнів колегія суддів не вбачає.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №10 «Про судову практику у справах про хуліганство», суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Відповідно до п. 5 зазначеної постанови за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Доводи обвинуваченого, що він здійснив постріли з метою захисту свого життя та здоров`я спростовуються його показаннями, показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_9 , відповідно до яких, після сварки з ОСОБА_9 безперешкодно пішов у провулок, при цьому потерпілий його не переслідував, де дістав пістолет з-під одягу, повернувся до свідка та, бажаючи самоутвердитись за рахунок інших осіб та показати своє домінування, примушував ОСОБА_9 впасти на землю та здійснював постріли в бік потерпілих. Наявність неприязних особистих стосунків між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на які посилається сторона захисту, не свідчить про відсутність у обвинуваченого хуліганського мотиву. Крім того, свідок ОСОБА_12 пояснила, що чула постріли, злякалася та сховалася до будинку.

Виходячи із вище викладеного, ОСОБА_8 грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства у громадському місці та з особливою зухвалістю та спричинив потерпілій тілесні ушкодження із застосуванням вогнепальної зброї.

Висновки місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду і оцінені за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень відповідно до ст. 12 КК України; особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується негативно, після реального відбуття покарання на шлях виправлення не став та знову вчинив тяжкі злочини, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставину, що його обтяжує, а саме вчинення злочину особою повторно.

Крім того, суд врахував досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення є високим, ризик небезпеки для суспільства дуже високий. Виправлення ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання в межах санкцій статей, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстав для пом`якшення покарання чи його призначення із застосуванням ст. 75 КК України учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку не встановлено.

Більше того, призначене ОСОБА_8 покарання визначене в межах санкцій відповідних статей. Остаточне покарання за сукупністю злочинів перевищує 5 років позбавлення волі, а тому відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України ОСОБА_8 не може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 30 березня 2023 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4