УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду скаргу директора СП «Галка ЛТД» ОСОБА_3 на постанову слідчого СУ ГУНП у місті Києві від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження під № 0000769 від 22.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла (вхід. № 72042) скарга директора СП «Галка ЛТД» ОСОБА_3 на постанову слідчого СУ ГУНП у місті Києві від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження під № 0000769 від 22.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

Обґрунтовуючи скаргу, заявник зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, винесена на підставі не повного, всебічного і об`єктивного проведення досудового розслідування, не обґрунтована та підлягає скасуванню, оскільки не проведено достатніх слідчих дій для прийняття відповідного рішення.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді скаргу розподілено на слідчого суддю ОСОБА_1 .

У судове засідання заявник не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Однак, у скарзі заявник просив проводити розгляд справи без його участі.

Слідчий СУ ГУНП у місті Києві, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у відсутність слідчого за наявності матеріалів, які є в розпорядженні суду.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчий суддя визнає поважними зазначені у клопотанні заявника причини пропуску строку для оскарження постанови про закриття кримінального провадження та вважає можливим поновити пропущений процесуальний строк.

Як вбачається з наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, слідчими СУ ГУНП у місті Києві здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000769 від 22.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно положень ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 3 Узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, правова природа даного виду оскарження процесуального рішення слідчого передбачає необхідність перевірки слідчим суддею не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Аналіз наявних у слідчого судді матеріалів скарги свідчать про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не дотримані слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.

Із постанови слідчого СУ ГУНП у місті Києві від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження під № 0000769 від 22.10.2019 вбачається, що рішення про закриття кримінального провадження є таким, що прийнято передчасно, на підставі неповно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження.

Наведені слідчим доводи не можуть вважатися достатніми для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, оскільки слідчий не спростовує доводи заявника стосовно вчинення кримінального правопорушення.

Також, з постанови слідчого не вбачається, що проведено достатню кількість слідчих (розшукових) дій для повного та об`єктивного досудового розслідування.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

У пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини" та «Ґюль проти Туреччини»).

Крім того, слід зазначити, що незважаючи на те, що слідчим суддею вживались заходи щодо витребування з СУ ГУНП у місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000769 від 22.10.2019, на день розгляду скарги зазначенні матеріали до суду не надано, а слідчий у судові засідання неодноразово не з`явився, жодних доказів, які б спростовували доводи скарги та підтверджували обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження, до суду не надав, у зв`язку з чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, приходить до висновку, що доводи, зазначені у скарзі, є обґрунтованими.

Слідчий суддя вважає, що постанова слідчого СУ ГУНП у місті Києві від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження під № 0000769 від 22.10.2019, не відповідає критеріям, визначеним у ст. ст. 2, 9, 110, КПК України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, скарга директора СП «Галка ЛТД» ОСОБА_3 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись частиною 2 статті 376, статтями 2, 7, 110, 284, 303, 305-307, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Поновити пропущений строк для оскарження постанови слідчого СУ ГУНП у місті Києві від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження під № 0000769 від 22.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

Скаргу директора СП «Галка ЛТД» ОСОБА_3 на постанову слідчого СУ ГУНП у місті Києві від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження під № 0000769 від 22.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СУ ГУНП у місті Києві від 31.12.2021 про закриття кримінального провадження під № 0000769 від 22.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 229 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4