Справа № 444/17/24
Провадження № 1-кп/444/106/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000456, внесеного 25.10.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрований АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не хворіє, не інвалід, освіта середня,одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, військовозобов"язаний, на військовому обліку знаходиться в ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 , УНЗР НОМЕР_3

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ від 24.02.2022, та постанови КМ України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, здійснив незаконне переправлення через державний кордон свого сина, військовозобов`язаного ОСОБА_6 , шляхом виготовлення сховку в салоні вантажного автомобіля марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_4 .

Так, ОСОБА_3 24 жовтня 2023 року, діючи умисно, реалізуючи свій план спрямований на незаконне переправлення через державний кордон свого сина ОСОБА_6 , будучи водієм вантажного автомобіля, який згідно постанови КМУ № 57 від 27.01.1995 мав право безперешкодного виїзду закордон як водій, що здійснює міжнародні вантажні перевезення, разом із своїм сином ОСОБА_6 , на вантажному автомобілі марки «Рено», д.н.з. НОМЕР_4 , попрямували до міжнародного пункту пропуску Рава-Руська-Хребенне», що у с. Річки, Львівського району Львівської області, де безпосередньо перед пунктом пропуску ОСОБА_6 заховався у попередньо виготовленому ОСОБА_3 сховці.

Того ж дня, приблизно о 22 годині 45 хвилин, під час проходження паспортного контролю ОСОБА_3 та огляду вантажного автомобіля марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_4 , яким останній кермував, працівниками ДПСУ було виявлено гр. ОСОБА_6 , який був захований у спальному відділенні кабіни зазначеного транспортного засобу.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив незаконне переправлення особи через державний кордон України, сприяв його вчиненню шляхом надання порад та засобів, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 332 КК України.

Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, так як проти такого не заперечують учасники судового провадження. Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується доказами, які є в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, які стверджуються цими доказами, не оспорювались в ході судового розгляду ні обвинуваченим, ні іншими учасниками. Судом з"ясовано, чи правильно сторони розуміють зміст цих обставин, чи не мають сумніві у добровільності їх позиції, а також роз"яснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, після роз"яснення йому суті обвинувачення підтвердив вищевказані обставини, у вчиненні злочину свою вину визнав повністю і пояснив, що 24.10.2023 р. намагався у вантажному автомобілі вивезти з кордон свого сина. З цією метою сховав його в спальному місці у спальному мішку, однак син був виявлений прикордонниками. Свої дії пояснює хвилюванням за долю свого сина так як переживав, що його можуть мобілізувати. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

Таким чином, суд приходить до переконання про винуватість обвинуваченого у скоєнні пред"явленого йому кримінального правопорушення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 полягає в тому, що він вчинив незаконне переправлення особи через державний кордон України, сприяв його вчиненню шляхом надання порад та засобів, а тому суд його дії кваліфікує за ст. 332 ч. 1 КК України.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 332 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_3 , згідно із ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину.

При обрані покарання підсудному суд враховує тяжкість скоєного ним злочину, обставини справи, а саме, дані, що характеризують особу підсудного, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини, і з врахуванням наведеного перспективи його виправлення та попередження з його боку нових злочинів, а саме, що підсудний за місцем проживання характеризується посередньо, такий, що раніше не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не інвалід, не хворіє, одружений, має на утриманні родну неповнолітню дитину.

Обставиною, що обтяжує відповідальність підсудного судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_3 є його розкаяння у вчиненому, так як він в судовому засідання повністю визнав свою вину та дав правдиві покази про обставини вчиненого ним правопорушення чим активно сприяв розкриттю злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, враховує наслідки та обставини вчиненого злочин, особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, відсутність обставин, що обтяжують, а тому, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченому покарання в межах санкції статті 332 ч. 1 КК України, у виді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ними нових злочинів.

Крім цього, суд, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються посередньо, такий, що раніше не судився, щиро покаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і що обвинуваченого слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши йому відповідний іспитовий термін та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, так як таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільні позови у справі відсутні.

Питання про майно, на яке накладено арешт, слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обовязки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов"язати ОСОБА_3 періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі М32», серійний номер НОМЕР_5 , у захисному чохлі чорного кольору, два паспорта громадянина України для виїзду за кордон, видані на ім`я ОСОБА_3 (№ НОМЕР_3 ) та на ім`я ОСОБА_6 (№ НОМЕР_6 ), мобільний телефон марки «Айфон 12» червоного кольору, у захисному чохлі чорного кольору, мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі М3 2», серійний номер НОМЕР_5 , у захисному чохлі чорного кольору, шо знаходяться на зберіганні у кімнаті збереження речових доказів ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області - повернути законним володільцям;

- контрольний талон серії TJC №426469 на ТЗ марки «Рено» на 1 особу, шо знаходяться на зберіганні у кімнаті збереження речових доказів ВП №2 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області - знищити;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 на спеціалізований вантажний сідловий тягач марки ««Renault», реєстраційний номер НОМЕР_4 та тягач марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який знаходиться на відповідальному зберіганні директора фірми "ВМВ Транс" ОСОБА_8 - залишити у його розпорядженні.

Скасувати арешт на майно накладений ухвалою слідчого судді Жовківського районного суду Львівської області від 30.10.2023 р. (справа № 444/3874/23, провадження 1-кс/444/714/2023).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з часу проголошення даного вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1