Справа № 646/1545/18
№ провадження 1-кп/646/162/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2023 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Харкові у режимі відеоконференції з обвинуваченою ОСОБА_5 поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001420 від 13.03.2013 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 192 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Червонозаводського районного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 192 КК України.

03.11.2023 на адресу суду від потерпілого ОСОБА_7 надійшло клопотання про зобов`язання судом обвинуваченої безпосередньо брати участь у судовому засіданні в приміщенні суду. Потерпілий зазначив, що судом згідно з ухвалою суду від 11.03.2020 та 23.04.2020 на обвинувачену покладалися обов`язки, зокрема, не відлучатися з м. Харкова без дозволу суду та прибувати до суду за першою вимогою, які вона не виконує. Місцезнаходження обвинуваченої на даний час невідоме.

Прокурор підтримала клопотання потерпілого ОСОБА_7 , також заявила своє клопотання про обов`язкову участь обвинуваченої у залі суду або у режимі відеоконференції лише у приміщенні суду, враховуючи правову позицію Верховного Суду, оскільки вона має ряд процесуальних обов`язків, покладених на неї КПК України, які повинна виконувати.

Захисник обвинуваченої заперечував проти задоволення даного клопотання, зазначив, що житло обвинуваченої знищено внаслідок повномасштабного вторгнення рф в Україну, тому вона вимушено покинула територію України разом з родиною, оскільки має чоловіка-інваліда, не має житла. Вона наразі перебуває під тимчасовим захистом іноземної держави. Захисник заперечив порушення обвинуваченою обов`язків, покладених на неї судом, оскільки їх строк дії сплив. Обвинувачена не ігнорує судові засіданні та присутня на них в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, використовує власний електронний цифровий підпис, тобто ідентифікується в системі відеоконференцзв`язку «ВКЗ» за допомогою власних персональних даних.

Обвинувачена ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання потерпілого ОСОБА_7 з підстав, зазначених її захисником.

Вивчивши подане потерпілим клопотання та з`ясувавши думку учасників процесу, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.1, 2, 6 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 336 КПК України судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Разом з тим, з урахуванням специфіки кримінального провадження, у ньому не регламентована робота сторін із власними технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового провадження, яке проводиться поза межами приміщення суду.

Крім цього, проведення судового засідання у режимі відеоконференції є правом суду, а не обов`язком, і обумовлюється низкою підстав, наявність яких має перевірити суд при постановленні відповідної ухвали: неможливість безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин, необхідність забезпечення безпеки осіб, проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого, необхідність вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження, наявність інших підстав, визначених судом достатніми.

Водночас суд зауважує, що такі поняття, як «поважність причин», «оперативність судового провадження», «підстави, визначені судом достатніми», «інтереси кримінального провадження» є оціночними, що власне і є обставинами, що мають бути обґрунтовані учасником судового провадження, який бажає брати участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду.

При цьому з метою забезпечення реалізації положень вказаної статті КПК України та встановлення єдиного порядку роботи з технічними засобами відеозапису ходу і результатів процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції під час судового засідання (кримінального провадження), Наказом Державної судової адміністрації України від 15 листопада 2012 року №155 було затверджено Інструкцію про порядок роботи з технічними засобами відеозапису ходу і результатів процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції під час судового засідання (кримінального провадження) (далі-Інструкція).

Пунктом 1.2.1 вище вказаної Інструкції передбачено, що учасники судового процесу (кримінального провадження) можуть брати участь у процесуальних діях у режимі відеоконференції лише за наявності технічної можливості для її проведення у відповідних судах, державних органах чи установах.

Обов`язок забезпечити проведення відеоконференції покладається на суд, який отримав судове рішення про проведення відеоконференції, незалежно від спеціалізації та інстанції суду, який прийняв таке рішення (п. 5 Інструкції).

Лише в цьому випадку може бути забезпечено реалізацію положень ч. 4 та ч. 6 ст. 336 КПК України, яка передбачає обов`язок суду, судового розпорядника або секретаря судового засідання (службової особи установи попереднього ув`язнення або виконання покарань) вручити особі, яка бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, пам`ятку про її процесуальні права та перевірити її документи, що посвідчують особу.

Виходячи з викладеного, у кримінальному провадженні всі питання проведення процесуальних дій у режимі відеоконференції (дистанційне судове провадження) під час судового провадження визначено ст. 336 КПК України.

Однак, проведення відеоконференцзв`язку під час судового засідання за участі сторін поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів учасників цією нормою не передбачено.

Так, 24.02.2022р. Рада суддів України прийняла рішення «Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах припинення повноважень ВРП та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією з боку рф». У п.10 даного рішення Рада суддів рекомендувала відійти від встановленого порядку судового провадження у кримінальних справах «…якщо за об`єктивних обставин учасник провадження не може брати участь в судовому засіданні в режимі ВКЗ за допомогою технічних засобів, визначених КПК, як виняток допускати участь такого учасника в режимі ВКЗ за допомогою будь-яких інших технічних засобів, в тому числі й з власних».

З наведеного вбачається, що проведення судового засідання у режимі відеоконференції є радше винятком із загального правила, і відповідні ухвали мають бути мотивовані належним чином певними обставинами, які унеможливлюють або роблять недоцільним проведення судового засідання у звичайному режимі.

Так, обвинувачена та її захисник обґрунтовують клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференцїі поза межами приміщення суду, зокрема знаходженням закордоном за фактом введення воєнного стану на території України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан через військову агресію Російської Федерації проти України. Указ затверджений Верховною Радою України Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року. Воєнний стан неодноразово продовжувався, востаннє до 14 лютого 2024 року.

Згідно зі статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи й установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України й законами України, а також на те, що відповідно до ст. 26 цього Закону скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Так, відповідно до рекомендацій роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених Радою суддів України 02.03.2022 року, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, слід керуватись реальною поточною обстановкою, що склалась в регіоні, на день розгляду даної справи.

На даний час, на території м. Харкова не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна ситуація в області є стабільною, а тому сам факт введення на території України воєнного стану не є тією достатньою підставою для проведення судового засідання за участі обвинуваченої ОСОБА_5 у режимі відеоконференції.

З 23.11.2022 Червонозаводський районний суд м. Харкова відновив здійснення судочинства, суд працює в штатному режимі. Згідно зі штатним розписом та затвердженим графіком роботи працівники суду перебувають на робочих місцях, безпосередньо в приміщенні суду. Крім того, у разі повідомлення в ході судового розгляду про імовірність ракетного обстрілу, працівники апарату суду та всі учасники судового розгляду мають змогу на час повітряної тривоги до облаштованого укриття в приміщенні суду.

Суд зазначає, що дистанційна участь обвинуваченої в підготовчому судовому засіданні та в подальшому судовому розгляді не забезпечить якісний її допит, дослідження письмових та інших доказів, зокрема що містять аудіо- або відеофайли, які підтверджуватимуть чи спростовуватимуть винуватість у інкримінованих кримінальних правопорушеннях, а відтак участь обвинуваченої ОСОБА_5 ризикує перетворитися на формальність, що унеможливлюватиме необхідність дотримання прав усіх учасників судового процесу та повноту дослідження обставин, які мають значення для встановлення об`єктивної істини.

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це суд.

Відповідно до вимог пунктів 3 та 8 частини 1 статті 138 КПК України, поважними причинами неприбуття особи на виклик є обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини) та інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик.

З правом особи бути обізнаним про судовий виклик кореспондується безумовний обов`язок такої особи з`явитися до суду в визначений день та час. В протилежному випадку, залежно від обставин справи, неприбуття особи на виклик може бути розцінене судом як переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, та мати наслідком здійснення судом заходів процесуального примусу або, у відповідних випадках, суд буде зобов`язаний розпочати розгляд справи в порядку досудового розслідування або спеціального судового розгляду (in absentia). І такі дії суду будуть відповідати вимогам рішень Європейського суду з прав людини «Лена Атанасова проти Болгарії» (Lena Atanasova v. Bulgaria, § 52) та «Сейдовіч проти Італії» (Sejdovic v. Italy, [ВП], §§ 86-87).

Щодо доводів потерпілого ОСОБА_7 про порушення обвинуваченою обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на неї ухвалою суду, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Так, ухвалою суду від 23.04.2020 на обвинувачену покладалися обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці, тобто до 23.06.2020 включно. Після спливу цього строку прокурором не ініціювалося питання про продовження строку дії таких обов`язків, отже суд не може брати до уваги такі доводи потерпілого.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе клопотання потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково, а клопотання прокурора задовольнити повністю та визнати обов`язковою участь обвинуваченої в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду на території України або безпосередньо в залі судових засідань.

Керуючись ст. ст. 314, 336 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - задовольнити.

Визнати обов`язковою участь обвинуваченої ОСОБА_5 безпосередньо в залі судових засідань Червонозаводського районного суду м. Харкова або в режимі відеоконференції з приміщення іншого суду на території України в порядку ст. 336 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1