Справа № 203/5941/23
Провадження № 1-кс/0203/4484/2023
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

03 листопада 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 28 вересня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000283,-

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2023 року від ОСОБА_3 надійшла, подана 09 жовтня 2023 року засобами поштового зв`язку, слідчому судді скарга в порядку ст. 303 КПК України у кримінальному провадженні № 0000283, в якій скаржник просив скасувати постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 28 вересня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання його потерпілими у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2022 року під № 0000283 за попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 5 ст. 426-1 КК України, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що вказаним кримінальним правопорушенням йому заподіяно шкоди, оскільки, не зважаючи на те, що він обмежено придатний у військовий час, безпідставно направили в зону активний бойових дій та поклали на нього виконання завдань, які в силу стану здоров`я йому не під силу, а 14 липня 2022 року при черговому обстрілі він отримав контузію, після чого його стан здоров`я значно погіршився, тобто через таке перевищення військовими службовими особами службових повноважень він зазнав фізичної та моральної шкоди, розмір якої необхідно встановлювати під час розслідування, а твердження слідчого про те, що таких обставин не встановлено безпідставне, оскільки він ніяких процесуальних дій, направлених на встановлення таких обставин не вчиняв, тому відмова у визнанні потерпілими незаконна і не відповідає вимогам ст. 55 КПК Україна.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 13 жовтня 2023 року скарга передана слідчому судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 16 жовтня 2023 року та призначена до розгляду.

В судове засідання ОСОБА_3 20, 27 жовтня та 03 листопада 2023 року не прибув, у поданому 09 жовтня 2023 року разом зі скаргою клопотанні просив про розгляд скарги у його відсутності, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Слідчий, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не прибув, причин неявки не повідомив, про відкладення розгляду не клопотав, що згідно ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги за його відсутності.

Перевіривши доводи скарги та дослідивши додані до них докази, вислухавши думку скаржника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000283, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 426-1 КК України.

08 вересня 2023 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку подав до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, клопотання про залучення його до участі у кримінальному провадження в якості потерпілого, що згідно даних трекінгу Укрпошта надійшло до м. Полтави 15 вересня 2023 року. В подальшому вказане клопотання спрямоване до Третього слідчого відділу з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві та надійшло 21 вересня 2023 року.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу ( з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 28 вересня 2023 року відмовлено ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим, з тих підстав, що на даний час в ході досудового розслідування встановлюється ймовірне завдання відповідної шкоди.

Дійсно, кримінальна відповідальність за ч.5 ст.4261 КК України передбачена за дяння, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

В свою чергу диспозиція частини 1 цієї статті передбачає кримінальну відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, крім передбачених частиною другою цієї статті, якщо ці дії заподіяли істотну шкоду.

Диспозиція частини 2 цієї статті передбачає кримінальну віпдовідальність за застосування нестатутних заходів впливу щодо підлеглого або перевищення дисциплінарної влади, якщо ці дії заподіяли істотну шкоду, а також застосування насильства щодо підлеглого.

Диспозиція частини 3 цієї статті передбачає кримінальну відповідальність за діяння, передбачені частиною другою цієї статті, вчинені із застосуванням зброї, а також діяння, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вони спричинили тяжкі наслідки.

Також згідно п.2 примітки до ст. 425 КК України у статтях 425, 426 та 426-1 цього Кодексу істотною шкодою, якщо вона полягає у заподіянні матеріальних збитків, вважається шкода, яка в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а тяжкими наслідками за тієї самої умови вважається шкода, яка в п`ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян..

Разом з тим, відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 ЦПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Поняття «потерпілий», яке використано у ст. 46 КК України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному, виходячи з такого.

Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України.

Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у свій постанові від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17, (провадження № 13-66кс18), що є обов`язковими для застосування в силу ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Тобто для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, висновки про що викладені у постанові Верховного Суду у справі № 539/3185/17.

Так, в заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 вказує на обставини вчинення кримінального правопорушення не взагалі, а конкретно відносно нього та обґрунтовує спричинену йому такими діяннями шкоду, зокрема, як фізичну, так і моральну, тоді як розмір такої шкоди або обставини її відсутності має встановлюватися під час досудового розслідування.

Поряд з цим, слідчий суддя враховує, що при прийнятті рішення слідчим не було надано оцінку фактичним обставинам кримінального провадження та наявним у ньому доказам, а також доводам клопотання щодо направлення ОСОБА_3 , всупереч нормам діючого законодавства, як обмеженого придатного до військової служби в зону активних бойових дій, де він врешті отримав поранення; наявним медичним документам щодо його стану здоров`я та його погіршення під час подальшого проходження військової служби та отриманих травм в зоні бойових дій.

Таким чином викладені обставини свідчать про недодержання слідчим вимог ст. 55 КПК України щодо підстав відмови, а так само вимог КПК щодо вмотивованості і обґрунтованості постанови, а тому така постанова підлягає скасуванню із зобов`язанням слідчого у відповідності до п.3 ч.2 ст. 307 КПК України повторно розглянути подану заяву про залучення потерпілим у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст. 206, 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 28 вересня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000283 задовольнити .

Постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 28 вересня 2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 2022 року під № 0000283 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 4261 КК України скасувати та зобов`язати слідчого повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 08 вересня 2023 року, що надійшла до слідчого 21 вересня 2023 року про визнання його потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1