Справа № 362/6951/23
Провадження № 1-кс/362/1040/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № № 0000946 від 24.10.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 239-1 КК України,-

в с т а н о в и в:

27.10.2023 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000946 від 24.10.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 239-1 КК України.

Клопотання прокурора мотивовано тим, що Слідчим відділом ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000946 від 24.10.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 239-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 24.10.2023 р. до ЧЧ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області, надійшло повідомлення від працівників СРПП ВП №1 Обухівського РУП, про те, що ними виявлено транспортний засіб "Маз" д.н.з. НОМЕР_1 , під керуваннямгр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож.: АДРЕСА_1 , який перевозить чорнозем, без відповідних документів (ЄО 10895)

Виходячи з вище викладеного, 23.10.2023 р., в період часу з 16 год. 41 хв. по 16 год. 55 хв. слідчий СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , провів огляд ділянки місцевості, а саме узбіччя дороги, за координати 50,16,50,30,25,320 с. Іванковичі, вул. Інтернаціональна, Обухівський район, Київська область,

З метою виявлення, вилучення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення.

Під час огляду узбіччя дороги, за координати 50,16,50,30,25,320 с. Іванковичі, вул. Інтернаціональна, Обухівський район, Київська область, виявлено та вилучено: вантажний автомобіль марки «МАЗ 642208», д.н.з НОМЕР_2 , білого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 20.07.2021, належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вмістом грунту «чорнозем».

Вказаний вантажний автомобіль було поміщено до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, розташованого за адресою: с. Борисів, пров. Боженка 23, Фастівський район, Київська область.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому вказаним пунктом арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Таким чином з метою збереження від знищення чи спотворення речових доказів на даному етапі досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: вантажний автомобіль марки «МАЗ 642208», д.н.з НОМЕР_2 , білого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 20.07.2021, належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вмістом грунту «чорнозем».

Речові докази є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, були набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Належне забезпечення збереження вказаного речового доказу можливе лише за умови накладення на нього арешту із забороною у користуванні та розпорядженні ним власником або іншою особою, яка має на те, передбачені діючим законодавством права, що може призвести до їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Підстава та мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна:

Відповідно до п. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою накладення арешту на тимчасове вилучене майно є збереження речових доказів, а саме на тимчасово вилучене майно ОСОБА_5 : вантажний автомобіль марки «МАЗ 642208», д.н.з НОМЕР_2 , білого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 20.07.2021, належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вмістом грунту «чорнозем».

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

У ході досудового розслідування необхідно з`ясувати усі обставини кримінального правопорушення, провести ряд слідчих дій та судових експертиз, для чого необхідно збереження майна, в тому стані в якому вони знаходилися на момент виявлення, що може вплинути на об`єктивність проведених досліджень, для цього необхідно накласти арешт на зазначене майна та зберігати його в матеріалах кримінального провадження.

Прокурор та слідчий в судове засідання не прибули, слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримав і просив задовольнити.

Власник майна в судове засідання не прибув, про розгляд клопотання повідомлявся судом, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, у задоволенні клопотання просив відмовити та пояснив, що було здійснено перевезення підсипки, а не чорнозему та долучив накладну.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, оцінивши докази у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Згідно п.1ч. 2 ст. 170КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як убачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000946 від 24.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 239-1 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 23.10.2023 р., в період часу з 16 год. 41 хв. по 16 год. 55 хв. слідчий СВ відділу поліції №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_3 , провів огляд ділянки місцевості, а саме узбіччя дороги, за координати 50,16,50,30,25,320 - Київська область, Обухівський район, с. Іванковичі,

вул. Інтернаціональна, внаслідок чого було виявлено та вилучено: вантажний автомобіль марки «МАЗ 642208», д.н.з НОМЕР_2 , білого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 20.07.2021, належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вмістом грунту «чорнозем».

Вказаний вантажний автомобіль було поміщено до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, розташованого за адресою: с. Борисів, пров. Боженка 23, Фастівський район, Київська область.

Постановою слідчого СВ ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 24.10.2023 р. ОСОБА_3 , вантажний автомобіль марки «МАЗ 642208», д.н.з НОМЕР_2 , білого кольору, номер шасі НОМЕР_3 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 20.07.2021, належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з вмістом грунту «чорнозем», визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000946 від 24.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 239-1 КК України.

Як вбачається з накладної від 23.10.2023 р. №23 на ім`я ОСОБА_5 , що керував автомобілем МАЗ-5008, відпущено грунт підсипку, яка скріплена підписом та печаткою ФОП ОСОБА_7 .

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК України).

Ч.11 ст.170 КПК України встановлює, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно дост.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема,

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 цього Кодексу.

Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ст.319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Один із принципів кримінального процесу визначає недоторканість права власності, яка згідно ч.1 ст.16 КПК України значить, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченого цим Кодексом.

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що стороною обвинувачення під час розгляду клопотання не доведено наявність достатніх підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, яке просить слідчий, тому у відповідності до ч.1 ст. 173 КПК України у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 170-173, 175, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту у кримінальному провадженні № № 0000946 від 24.10.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 239-1 КК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції;

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1