Справа № 308/8459/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/297/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2023.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 , поданої в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 30.03.2023 у межах кримінального провадження № 0000337, відомості про яке 22.09.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З матеріалів судового провадження вбачається, що захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді зі скаргою про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 30.03.2023 за ч. 5 ст. 191 КК України по кримінальному провадженню за № 0000337 від 22.09.2021. Скарга мотивована тим, що 30.03.2023 старшим детективом Територіального УБЕБ у Закарпатській області ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України. 18.05.2023 прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури винесено постанову про виділення матеріалів кримінального провадження та, відповідно, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032. При винесенні зазначеної вище постанови, разом з іншими документами було виділено з кримінального провадження № 0000337 від 22.09.2021 і повідомлення про підозру. Повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 30.03.2023 за ч. 5 ст. 191 КК України є таким, що не відповідає вимогам КПК України, а тому відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України та ст. 55 Конституції України підлягає оскарженню, з огляду на відсутність дотримання стороною обвинувачення ч. 3. ст. 276, ч. 4 ст. 278 КПК України; відсутність доведення наявності шкоди, як обов`язкової ознаки складу злочину та не здобуто жодних доказів в її обґрунтування, що передбачено ст. 191 КК України; відсутність потерпілої сторони; відсутність встановлення попередньої змови групи осіб, як і самої групи осіб; не встановлено яким чином ОСОБА_6 вчинила кримінальні правопорушення, зазначені у підозрі; спілкування ОСОБА_6 та ОСОБА_8 мало виключно діловий та дистанційний характер й виключало будь-яку неформальну та відверто-довірливу комунікацію. Через це висновки органів обвинувачення про те, що ОСОБА_6 мала якісь попередні домовленості

-2-

з ОСОБА_8 та за її допомогою заволоділа коштами є помилковими та не відповідають встановленим обставинам. Жодним доказом, наявним в матеріалах кримінального провадження не доводиться наявність в діях ОСОБА_6 корисливої мети та корисливого мотиву на заволодіння, привласнення або розтрату грошовими коштами. Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б свідчили про наявність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (прямого умислу, корисливих мети, мотиву та попередньої змови). Наявні в матеріалах справи висновки проведених експертиз є недопустимими доказами. Крім того, вказує на те, що досудове розслідування проведено упереджено. На підставі наведеного, просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 30.03.2023 за ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженню № 0000337 від 22.09.2021 та зобов`язати слідчого, прокурора вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що територіальним УБЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000337 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, відомості про яке 22.09.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. За результатами зібраних доказів у даному кримінальному провадженні, 30.03.2023 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі та у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах. Слідчим суддею констатовано, що за своїм змістом повідомлена ОСОБА_6 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України. При врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконання в тому, що ОСОБА_6 була причетною до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а наведені захисником обставини, не можуть бути підставами для скасування підозри. За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про те, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимог положень ст. 276-278 КПК України, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні скарги.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник-адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали слідчого судді від 07.06.2023, якою відмовлено у задоволенні його скарги в інтересах ОСОБА_6 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України від 30.03.2023. В обґрунтування вимог посилається на аналогічні, що і в скарзі доводи, додатково вказуючи на те, що ОСОБА_6 при повідомленні про підозру не було належним чином роз`яснено її прав, не внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань відомостей про час повідомлення про підозру, відсутня шкода у даному кримінальному провадженні, частина доказів є недопустимими і не доведено попередньої змови ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , відсутній корисливий мотив та мета. Також вважає, що підозра є необґрунтованою і є виключно припущенням детектива. Просить скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 30.03.2023 за ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженню № 0000337 від 22.09.2021 та зобов`язати слідчого, прокурора вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

-3-

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги, промову прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці вимоги кримінального процесуального закону при розгляді скарги слідчим суддею дотримано.

Підстави та порядок повідомлення про підозру визначено главою 22 КПК України.

Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Дослідивши матеріали судового провадження у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги ст. 276, 277 КПК України, Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішень Європейського суду з прав людини, постановлених у справах проти України, слідчим суддею при розгляді скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 були враховані, внаслідок чого постановлено судове рішення, яке з огляду на норми процесуального та матеріального права слід вважати законним та обґрунтованим.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ТУ БЕБ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000337 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, відомості про яке 22.09.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

-4-

30.03.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі та у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зі змісту цієї норми випливає, що можливість оскарження повідомлення про підозру, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, пов`язана виключно з питанням її обґрунтованості, тобто достатності доказів для її повідомлення, а не з будь-якими іншими доводами. Підозра є мінімальним стандартом в аспекті доказування, для якого достатньо щонайменших ознак, які здатні переконати стороннього спостерігача, що особа може бути причетна до кримінального правопорушення. Тому повідомлення про підозру слідчий суддя скасовує лише у разі, якщо воно є необґрунтованим, тобто нездатним переконати стороннього спостерігача, що особа може бути причетна до кримінального правопорушення. Ніякі інші порушення слідчим чи прокурором норм КПК не можуть бути підставою для скасування підозри, оскільки вони тягнуть за собою інші передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки.

Цього припису кримінального процесуального закону слідчий суддя дотримався. В ухвалі зазначив, що наявна сукупність доказів, на його думку, давали слідчому підстави підозрювати ОСОБА_6 в указаних діяннях.

Скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 не містить жодного доводу необґрунтованості підозри, оскільки викладені в ній доводи, не переконують у необґрунтованості підозри ОСОБА_6 , а тому не можуть бути правовою підставою для скасування повідомлення про підозру.

Колегія суддів враховує і те, що частина 5 статті 9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, як сказано в рішенні Європейського суду з прав людини, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

-5-

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Наведене в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

При цьому встановлено, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, була предметом розгляду при постановленні ухвали про обрання останній запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та підтверджувалась дослідженими доказами та сукупністю фактичних даних, які містяться в наведених доказах, та була достатньою для висновку про причетність підозрюваної до вищевказаного злочину.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до переконання, що за своїм змістом повідомлена ОСОБА_6 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти до переконання в тому, що ОСОБА_6 була причетною до вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Наведені захисником в апеляційній скарзі обставини, зокрема, щодо відсутності встановленої шкоди у даному кримінальному провадженні, недопустимості частини доказів, недоведеності попередньої змови ОСОБА_6 з ОСОБА_8 , відсутність корисливого мотиву та мети, колегія суддів відхиляє, оскільки такі не свідчать про незаконність чи необґрунтованість повідомлення про підозру. Щодо невинуватості підозрюваної у інкримінованому їй злочині, то слід зазначити, що вина доводиться, і відповідно, встановлюється, в ході судового розгляду. Поряд з тим колегія суддів констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_6 при повідомленні про підозру не було належним чином роз`яснено її права, суперечать змісту повідомлення про підозру від 30.03.2023, згідно якого підозрювана ОСОБА_6 своїм підписом засвідчила про роз`яснення їй прав підозрюваного.

-6-

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі захисника-адвоката ОСОБА_7 доводи аналогічні, що і в скарзі до слідчого судді підстави, з яких заявник просить скасувати ухвалу слідчого судді, були предметом перевірки слідчого судді та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та фактично зводяться до переоцінки встановлених слідчим суддею фактичних обставин, яким дано вірну оцінку, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення та захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.06.2023, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на повідомлення про підозру від 30.03.2023 у межах кримінального провадження під № 0000337, відомості про яке 22.09.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді