Справа№ 953/34/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001917 від 25.08.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефи, Харківської області, громадянина України, із вищою освітою, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше засудженого вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.12.2023 за ст. 185 ч. 4 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

19.06.2023 в вечірній час доби , більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи у кімнаті АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій раптовий прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_6 № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України та неодноразово продовженого, останній раз Указом Президента України ОСОБА_7 № 254/2023 від 01.05.2023, строк дії якого було неодноразово продовжено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, взяв з підлоги, тим самим таємно викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6A Gold 2 Gb RAM 16 Gb Rom», який належить потерпілому ОСОБА_8 , вартістю, згідно з висновком судового експерта №23005 від 18.09.2023, 1080,00 грн.

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1080,00 грн.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що 19.06.2023 в вечірній час доби, познайомився з хлопцем, та разом з ним поїхав до гуртожитку за адресою: м. Харків, вул. Астрономічна, буд.15, в коридорі кімнати № 202, взяв з підлоги мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi», який в подальшому подарував дівчині, шкодує про скоєне. Зазначив, що розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати, критично ставиться до власних дій.

Потерпілий в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява потерпілого ОСОБА_8 , відповідно до якої він просить проводити судовий розгляд без його участі, просить призначити покарання на розсуд суду, зазначає, що не заперечує проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. Таким чином, дослідивши зібрані у справі докази в їхній сукупності, суд доходить висновку, що вина підсудного ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого злочину повністю доведена.

При призначенні покарання, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує суспільну небезпеку скоєного діяння та особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким, щиросердно дієво розкаявся у скоєному, своїми правдивими і послідовними показаннями сприяв встановленню істини у справі, на диспансерному обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, скарг та компрометуючих матеріалів на ОСОБА_3 не надходило.

Обставинами, що пом`якшують покарання підсудного, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, його правдиві і послідовні покази, які сприяли встановленню істини у кримінальному проваджені.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним і достатнім для обвинуваченого ОСОБА_3 покаранням, яке сприятиме його виправленню і запобігатиме вчиненню ним нових злочинів, є покарання в межах санкції ст. 185 ч. 4 КК України у виді позбавлення волі і саме в такому випадку буде досягнута передбачена ч. 2 ст. 50 КК України мета покарання у виді виправлення особи та попередження скоєння нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання призначається за правилами, визначеними частинами1-3 цієї статті (сукупність злочинів).

Внаслідок чого, при призначенні покарання слід застосувати правила, встановлені ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки ОСОБА_3 , 13.12.2023 року засуджений вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова, яким йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено.

Приписами ч. 2 ст. 124 КПК також установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (злочинів), шляхом часткового складання призначеного покарання і покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.12.2023, призначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк на строк 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання обчислювати з 25.10.2023 року, відповідно до вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.12.2023.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави в особі Національний науковий центр «Інститут судових експертиз ім.Засл.проф. М.С. Бокаріуса» витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 23005 від 18.09.2023 у розмірі 955 гривень 92 копійки.

Речові докази у кримінальному провадженні, які перебувають на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 , а саме : картонна коробка до мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 6A» з наліпкою на якій міститься imei 1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 з іншими характеристиками, чек № 40642 від 08.06.2019 на покупку мобільного телефону, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6A» «Gold, 2 Gb RAM 16 Gb Rom», imei 1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 залишити в його користуванні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2023 року на мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 6A» «Gold, 2 Gb RAM 16 Gb Rom», imei 1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1