Справа № 404/7115/23
Номер провадження 1-кс/404/3661/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кропивницької оружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню 0002212 за ч.4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 02.11.2023 року під час обшуку квартири АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що заявлене до арешту майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню, як знаряддя злочину та майно здобуте злочинним шляхом, отже відповідає критеріям ч. 2 ст.167 КПК України. Мета звернення збереження речових доказів.

За версією представника сторони обвинувачення збереження речових доказів необхідно для доведення в суді факту розбійного нападу невстановленими особами на потерпілу ОСОБА_5 , у ніч з 08.08.2023 на 09.08.2023 року, які проникли до будинку АДРЕСА_2 , де з використанням пластикових стяжок позбавили рухомості потерпілих та заволоділи чужим майном.

Слідчий/прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, слідчий надала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Власник/Володілець майна викликався, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи такі обставини, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України розгляд клопотання проведено за відсутності учасників процесу та без фіксації судового процесу технічними засобами.

СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області проводить досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню. Предметом доказування є речі та документи, що можуть бути знаряддям вчинення злочину та здобуті злочинним шляхом.

02.11.2023 року під час проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 працівники поліції відшукали і вилучили речі та документи, перелік яких містяться в протоколі обшуку.

Вилучене майно було оглянуто і на підставі постанови слідчого від 02.11.2023 року визнано речовим доказом (а.с.15).

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів .

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Слідчий правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на ювелірні вироби та інше тимчасово вилучене майно з тих підстав, що вони є речовими доказами по цьому кримінальному провадженню.

Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку речові докази будуть знищені, приховані, що завадить досягненню завдань провадження.

У цьому кримінальному провадженні є розумні підстави вважати, що в майбутньому ювелірні вироби та інші речі, що були відшукані та вилучені під час обшуку можуть бути приховані, передані, пошкоджені або знищені. Таким чином, арешт з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення збереження доказів і самостійною правовою підставою для арешту майна.

Збереження арештованого майна забезпечить виконання вимог ст. 290 КПК України, а також принцип безпосередності дослідження доказів. У випадку заперечень, буде змога повторно провести огляд і експертизи.

Такий правовий висновок узгоджується з практикою застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження для запобігання зникнення, знищення, пошкодження, зміни.

Держава забезпечує позитивний обов`язок проведення ефективного досудового розслідування. Досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру ( п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України). Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані у розумні строки (ч.1 ст.28 КПК України). Розумними вважаються строки, що є необхідно об`єктивними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Критерієм для їх визначення є: складність провадження, кількість підозрюваних і кримінальних правопорушень, обсяг і специфіка процесуальних дій для досягнення мети кримінального провадження.

Тимчасове обмеження Конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер.

Слідчий ОСОБА_3 подала докази обґрунтованості самої події розбійного нападу, зокрема: результати зафіксовані в протоколі огляду місця події; допиту свідків, потерпілих, результати впізнання, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Метою заходу забезпечення є збереження вилучених речових доказів, завдяки арешту власники та володільці на умовах змагальності, використовуючи збережені речові докази зможуть спростувати доводи протилежної сторони чи підтвердити власну версію досліджуваних подій. На початковій стадії досудового розслідування слідчим суддею не вирішуються питання про визнання винуватості, правильності остаточної кваліфікації чи відповідності правової оцінки доказів за критерієм «поза розумного сумніву». Суд вирішить ці обставини під час проведення судового розгляду, тому зауваження власника і представника про фальсифікацію результатів протоколу обшуку є предметом ретельного судового розгляду та оцінки дій учасників обшуку за ознакою належності, допустимості, достатності, достовірності. Слідчий суддя, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що факт визнання речовим доказом, необхідність проведення спеціальних досліджень, ризик знищення майна, перевірка законності набуття речей і коштів є достатніми умовами для застосування щодо цього майна співрозмірного заходу забезпечення кримінального провадження, яким є накладення арешту на майно.

Заявлене до арешту майно визнано речовим доказом. Існує необхідність у збереженні речового доказу, організації перевірки правомірності набуття та визначення належності майна іншим потерпілим, забезпечити проведення експертиз, пред`явити предмети для впізнання, отже є ризик відчуження, знищення, а відтак і нагальна потреба у забезпеченні належного зберігання речового доказу.

Відповідно до ч. 12 ст. 100 КПК України, спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили. Згідно п. 1 Постанови Пленуму № 5 Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтею 174 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок. Зміст цього роз`яснення вказує, що заявлені власники/володільці зможуть ініціювати перед судом чи слідчим суддею розгляд клопотання про зняття арешту, після пред`явлення ними копії судового рішення, що набрало законної сили, про визнання права власності на вилучене майно при проведенні обшуку від 02.11.2023 року. Запропонований правовий механізм забезпечить захист майнових прав щодо невизначеного кола власників/володільців вилучених грошових коштів та речей.

Негативних наслідків від накладення арешту на майно, не встановлено. Арешт суттєво не позначитися на інтересах власників володільців і третіх осіб. Ювелірні вироби у період воєнного стану не належать до предметів першої необхідності.

Розділ перший «Загальні положення» Кримінального процесуального Кодексу України регламентує правила судового розгляду. Тому логічні та послідовні положення ч. 2 ст. 64-2 КПК України, що права третьої особи виникають з моменту звернення прокурора до суду з клопотанням. Дійсно, на стадії судового розгляду тільки прокурор має право звернутись з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Разом з цим, спеціальна процесуальна норма, що має пріоритет застосування, зокрема: ч. 1 ст. 171 КПК України та ч. 5 ст. 171 КПК України прямо передбачає можливість звернення слідчого чи прокурора з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Учасник і сторона кримінального провадження в суді використають збережені речові докази для доведення походження майна, у тому числі підтвердять чи спростують виконання або порушення представниками Національної поліції порядку відшукання та вилучення речових доказів під час проведення обшуку.

Належне зберігання арештованих речових доказів є умовою успішного проведення подальших спеціальних досліджень для перевірки ознак цвілості грошових коштів, якими заволоділи у потерпілої.

Керуючись ст. 170 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження 0002212 за ч.4 ст.187 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження та користування на:

- каблучку з металу сірого кольору із камінням білого і сірого кольору у вигляді горизонтальних смуг ;

- каблучку з металу сірого кольору із камінням білого трикутною вставкою із чорним каменем;

- каблучку з металу сірого кольору із круглою вставкою із прозорим білим камінцем;

- каблучку з металом сірого кольору із круглою вставкою із прозорих камінців у виді кола;

- каблучку з металом сірого кольору із візерунком у виді вензелів із камінням чорного та білого кольору;

- каблучка з металу сірого кольору із вставкою типу «печатка» з камінням білого кольору та ромбовидною вставкою по центру, власником яких є ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1