П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 201/9013/22

провадження №51-4073км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 наухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 86-1, ч. 1 ст. 89, пп. «а», «г» ст. 93, ч. 1 ст. 222 КК (у редакції 1963 року), і

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Дніпропетровського обласного суду від 08 травня 1997 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ст. 86-1, ч. 1 ст. 89, пп. «а», «г» ст. 93, ч. 1 ст. 222 КК (у редакції 1963 року) до покарання і застосуванням ст. 42 КК (у редакції 1963 року) у виді смертної кари, яке ухвалою цього ж суду від 30 травня 2000 року було замінено на покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2022 року ОСОБА_7 було повернуто клопотання про скасування судових рішень щодо нього в частині призначеного покарання, визнання безспірними фактів порушення його конституційних прав і свобод при їх винесенні, призначення максимальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, із урахуванням вже відбутого ним покарання строком 28 років, звільнення засудженого з-під варти та погашення судимості.

Ухвалою Дніпровськогоапеляційного суду від 05 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 повернуто на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений посилається на істотне порушення судами попередніх інстанцій положень Конституції України та вимог КПК, просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_7 убачається, що ключовим питанням щодо істотного порушення вимог КПК є безпідставне повернення йому апеляційним судом апеляційної скарги у зв`язку із пропуском ним строку на оскарження ухвали місцевого суду. ОСОБА_7 наголошує на тому, що копію ухвали місцевого суду від 21 квітня 2023 року, з якою не погоджується, він як особа, яка відбуває покарання у місцях позбавлення волі, отримав лише 18 травня 2023 року та вже 22 травня 2023 року подав на це рішення суду першої інстанції апеляційну скаргу, тобто у визначений п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК семиденний строк. Вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду ним не був пропущений, а висновки апеляційного суду про протилежне є необґрунтованими.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор частково підтримала касаційну скаргу засудженого, в частині необхідності перевірки апеляційним судом дати отримання засудженим копії ухвали місцевого суду, що може вплинути на обрахування строків звернення ОСОБА_7 з апеляційною скаргою.

Мотиви Суду

Суд заслухав суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевірив матеріали кримінального провадження, наведені в касаційній скарзі доводи і дійшов таких висновків.

Колегія суддів не надає оцінки доводам касаційної скарги ОСОБА_7 щодо істотного порушення вимог КПК під час постановлення ухвали місцевим судом, оскільки ця ухвала не була переглянута по суті судом апеляційної інстанції, що узгоджується із вимогами ч. 2 ст. 424 КПК.

Щодо доводів засудженого про те, що ним не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції Суд зазначає таке.

Відповідно до кримінального процесуального законодавства України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено КПК, може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції - протягом семи днів з дня її оголошення. (п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК). Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення (ч. 3 ст. 395 КПК).

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Тобто для прийняття процесуального рішення про повернення апеляційної скарги із зазначеної підстави апеляційному суду необхідно в кожному випадку детально та ретельно з`ясовувати дату отримання особою, яка тримається під вартою, копії оскаржуваного рішення.

Лише належне встановлення цієї обставини може слугувати процесуальним приводом для повернення апеляційної скарги, поданої особою, яка утримується під вартою, на рішення місцевого суду на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції не було дотримано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, після скасування апеляційним судом попередньої ухвали суду першої інстанції, місцевий суд без виклику учасників судового провадження та забезпечення доставки до залу судового засідання ОСОБА_7 , який відбуває покарання у місцях позбавлення волі, 21 квітня 2023 року постановив ухвалу за результатами розгляду клопотання засудженого (а.с.п. 108).

Відповідно до супровідного листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2022 року на адресу Вінницької установи виконання покарань № 1 для вручення засудженому ОСОБА_7 було направлено копію вищевказаної ухвали місцевого суду (а.с.п. 109).

Однак відомості щодо отримання цією установою копії ухвали місцевого суду та щодо її вручення засудженому ОСОБА_7 у матеріалах кримінального провадження відсутні.

Натомість з матеріалів розглядуваної справи видно, що апеляційна скарга засудженим підписана 22 травня 2023 року (що встановлено апеляційним судом та убачається із апеляційної скарги засудженого) та 23 травня 2023 року за допомогою засобів поштового зв`язку установою виконання покарань направлена на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (що підтверджується штемпелем на поштовому конверті) (а.с.п. 110 - 111).

У касаційній скарзі ОСОБА_7 стверджує про те, що копія ухвали місцевого суду від 21 квітня 2023 року йому була вручена 18 травня 2023 року, а вже 22 травня 2023 року ним була подана апеляційна скарга на цю ухвалу суду першої інстанції, тобто у визначений п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК семиденний строк на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду.

На підтвердження своїх тверджень засуджений долучив до касаційної скарги копію супровідного листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2023 року про направлення йому копії ухвали цього суду зі штампом Вінницької установи виконання покарань № 1, на якому зазначена дата отримання вхідної кореспонденції установою «02 травня 2023 року» та міститься власноручно написана ОСОБА_7 розписка про отримання ним копії ухвали місцевого суду 18 травня 2023 року (а.с.п. 135).

Апеляційний суд встановив, що оскаржувану засудженим ухвалу місцевого суду було постановлено 21 квітня 2023 року, а з апеляційною скаргою ОСОБА_7 звернувся лише 22 травня 2023 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження цієї ухвали, та дійшов висновку про необхідність повернення засудженому апеляційної скарги на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК.

Однак апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу засудженому, достеменно не з`ясував відповідно до вимог ч. 3 ст. 395 КПК дату отримання ОСОБА_7 , який відбуває покарання у місцях позбавлення волі, копії ухвали місцевого суду, що, в свою чергу, позбавило цей суд можливості встановити відправну точку відліку семиденного строку на апеляційне оскарження для засудженого. Тому висновки суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_7 звернувся із апеляційною скаргою до суду з пропуском встановленого КПК строку є передчасними та належним чином не вмотивованими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційним судом було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала цього суду не відповідає положенням статей 395, 399 КПК, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 433, 436 - 438, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 червня 2023 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3