ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0002248 від 09.10.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рубіжне, Луганської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, (т. 095-57-33-367)

з кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

08.10.2023 в період часу з 12 год. 30 хв. по 12 год. 36 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину одягу «Calvin Klein Jeans», який розташований в ТРЦ «Нікольский», по вул. Пушкінська, 2-а у м. Харкові, взяв з собою в примірочну два худі. Реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_6 №64/2022 від 24.02.2022 та неодноразово продовженого, в тому числі Указом Президента України ОСОБА_6 №451/2023 від 26.07.2023 на всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому, бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для оточуючих, діючи таємно, перебуваючи в примірочній вказаного магазину розплавив за допомогою запальнички та розламав пластикову антикрадіжну кліпсу, яка була зафіксованана на худі «Hyper Real Landscape hoodie», арт. J30J324807, вартістю, згідно з висновком судової-товарознавчої експертизи №24360 від 26.10.2023 - 5990 грн., що належить ФОП « ОСОБА_7 », після чого поклав вказану худі до пакету, який у нього був при собі, а фрагменти розламаної кліпси поклав до кишені куртки, яка була вдягнута на ньому.

Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_4 вийшов з примірочної магазину, повернув одну худі адміністратору магазину, але не повернув худі, що була в його пакеті. Проте, ОСОБА_4 , з причин, що не залежали від його волі, не встиг покинути приміщення магазину і викрасти худі, яку помістив у пакет, тобто не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки його протиправні дії були припинені адміністратором магазину. Своїми діями ОСОБА_4 , міг спричинити потерпілому ФОП « ОСОБА_7 » матеріальну шкоду на загальну суму 5 990 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював, пояснив причини та обставини скоєного. Зазначав, що належні висновки для себе зробив і більше подібного не повториться, майно в повному обсязі повернуто потерпілому і він вибачився.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 в межах пред*явленого обвинувачення, кваліфікувати за ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, єдиний епізод вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, повернення викраденого майна, розмір завданої шкоди, відсутність претензій з боку потерпілого, дані по особі обвинуваченого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, розлучений, має на утриманні неповнолітнього сина, 2013 р.н., зареєстрований в м. Лисичанськ Луганьскої області, проживає в м. Харкові, характеризується задовільно, з його слів працює за договором продавцем консультантом.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не заперечував обставин крадіжки, що сталися з його провини, надав критичну оцінку своїй протиправній поведінці, висловив жаль з приводу скоєного, повернув викрадене в повному обсязі.

Наведене, на думку суду, у повній мірі підтверджує, що обвинувачений дійсно розкаюється у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує всі обставини, встановлені судом, та вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції інкримінованої статті, а саме у вигляді позбавлення волі.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».

Також, як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Беручи до уваги наведене, при обранні міри покарання обвинуваченому, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України та враховує те, що ним скоєно незакінчений замах на тяжкий злочин за ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України в умовах воєнного часу, враховує єдиний епізод крадіжки та обставини вчинення, повернення викраденого та відсутність претензій від потерпілого до обвинуваченого, розмір шкоди, всі надані дані про особу обвинуваченого, наведені вище, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, його відношення до скоєного, обставини, що пом`якшують покарання, обставини, при яких не було закінчено вчинення злочину, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання саме в межах санкції статті, що інкриміновано.

Також, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, претензій від потерпілого до нього не має, враховуючи обставини вчиненого, єдиний епізод вчиненого, розмір заподіяної шкоди, відсутність судимостей та притягнення до кримінальної відповідальності, на явність працевлаштування за його слів в м. Харкові, наявність на утриманні неповнолітнього сина, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 75 КК України та з врахуванням висновків, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2002 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен урахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

А тому, комплексне врахування всіх цих обставин справи та даних вивченням по особі обвинуваченого свідчить про те, що виправлення ОСОБА_4 в даному випадку можливе без реального відбуття ним покарання за кримінальне правопорушення, що є предметом судового розгляду та можливість звільнення його з випробуванням на строк, визначений судом, надавши йому шанс виправитися та повернутися до нормального життя, зважаючи на обставини, встановлені судом.

Тільки таке покарання, з врахуванням особливостей та обставин вчинення обвинуваченим, особи обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого та поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та для виконання призначеного судом покарання і попередження вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Клопотання прокурором щодо міри запобіжного заходу заявлено не було, а тому дане питання судом не вирішується.

Згідно ст.ст.124,126 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави понесені судові витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 477,96 грн.

В порядку вимог ст. 174 КПК України суд скасовує арешт на речові докази, який був накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2023 року, оскільки судом конфіскація майна не призначена, цивільного позову немає.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України - у вигляді 5 років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази (худі «Hyper Real Landscape hoodie»), які повернуті під зберігальну розписку представнику потерпілого, залишити у власності та розпорядженні потерпілого, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2023 року, після набрання вироком законної сили.

Речові докази (п*ять пластикових фрагментів зі слідами термічної дії від антикрадіжної кліпси, одну електроплиту від антикрадіжної кліпси), які зберігаються в камері схову ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області (квитанція 2138) - повернути потерпілому ФОП " ОСОБА_7 " або його представникові, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 13.10.2023 року, після набрання вироком законної сили.

Речові докази (диск), який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави понесені судові витрати за проведення судових експертиз у загальному розмірі 477,96 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1