Справа № 496/308/24
Провадження № 1-кс/496/106/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання дізнавача СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000012 від 06.01.2024 року, за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, яке обґрунтовано тим, що до 05.01.2024 Р. до ЧЧ Одеського РУП №2 надійшло телефоне повідомлення зі спец-лінії 102 про те, що 05.01.2024 Р. о 19:56 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки», громадянин ОСОБА_5 з метою безперешкодного перетину державного кордону, працівникам ДПСУ пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 23.11.2023 та довідку ВЛК № 133/48 від 23.11.2023 видані ІНФОРМАЦІЯ_1 , на своє ім`я з ознаками підробки (ЄО-233).

Даний факт був зареєстрований в ЄО Одеського РУП №2 Одеської області № 233 від 05.01.2024 та відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000012 від 06.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.358 КК України.

В період з 21.08 год. по 21.13 год. 05.01.2024 старшим слідчим СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 проведено огляд місця події за адресою: с. Маяки, ПП «Маяки», автодорога Одеса-Рені, в ході якого виявлені та вилучені тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 23.11.2023 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та довідку ВЛК № 133/48 від 23.11.2023 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , видані ІНФОРМАЦІЯ_1 , які запаковано до сейф-пакету НПУ WAR1937501.

В рамках вказаного кримінального провадження дізнавачем СД Одеського РУП №2 ОСОБА_3 винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених в ході огляду місця події документів.

Дізнавач в клопотанні зазначає, що з показань ОСОБА_7 , співробітника ДПСУ, встановлено, що громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 під час проходження паспортного контролю пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК, видані ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ознаками підроблення та в ході додаткових фільтраційних заходів з`ясували, що громадянин ОСОБА_5 військово-облікові документи не отримував.

Прокурор та дізнавач в судове засідання не прибули, однак клопотання містить заяву про розгляд клопотання за їх відсутності.

Власник майна ОСОБА_5 заперечував проти клопотання про накладання арешту на документи, оскільки отримав довідку ІНФОРМАЦІЯ_3 № 003034 від 08.01.2024 р., відповідно якої 23.11.2021 р. ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку військовозобов`язаних. Також, ОСОБА_5 пояснив, що коли звернувся до ТЦК, там йому повідомили, що до бази вбито його прізвище, як ОСОБА_8 , що і стало підставою відмови у виїзді за кордом. З метою підтвердження обставин по справі, надав суду довідку ІНФОРМАЦІЯ_3 № 003034 від 12.01.2024 р., де уточнено його індивідуальні дані, а саме прізвище, ім`я, по-батькові та дата народження.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Як підставу та мету арешту вилученого посвідчення та довідки, дізнавачем визначено, що воно необхідно для збереження речового доказу та подальшого проведення експертних досліджень. Одночасно з цим, дізнавачем не надано доказів існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Свідок ОСОБА_7 - працівник ДПСУ перевіряючи документи громадянина ОСОБА_5 встановив, що громадянин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 для паспортного контролю пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК, видані ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ознаками підроблення та вході додаткових фільтраційних заходів з`ясували, що громадянин ОСОБА_5 військово-облікові документи не отримував.

Але з матеріалів вбачається що, перевірку вказаних документів співробітниками ДПСУ не було виконано та до матеріалів клопотання, доказів (витягу, відповіді, запиту тощо) на підтвердження цієї обставини не додано. Таким чином, судом не встановлено в наслідок яких саме фільтраційних заходів відбулась перевірка справжності документів.

Крім того, дізнавачем заявлено клопотання про арешт тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 23.11.2023 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та довідку ВЛК № 133/48 від 23.11.2023 на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , видані ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вказані документи визначенні речовими доказами постановою дізнавача, однак в якості додатків до протоколу надано таблицю ілюстрації, де ілюстрація № 8 - детальне зображення довідки ВЛК, це довідка ВЛК № 133/48 видана 23.11.2021 р., а ілюстрація № 9,10- детальне зображення посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_2 від 23.11.2021, тобто відрізняються дати та номер вилучених документів.

Отже, в розумінні вимог Закону, вказані документи є різними та не є речовими доказами у вказаному кримінальному проваджені.

Слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Крім цього, в судовому засіданні досліджено довідку ІНФОРМАЦІЯ_3 № 003034 від 12.01.2024 р., відповідно якої 23.11.2021 р. ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку військовозобов`язаних.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на вищевказане, слідчий суддя вважає, що вилучені 05.01.2024 року в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, ПП «Маяки» посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_3 від 23.11.2023 року, видане на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та довідку ВЛК № 133/48 від 23.11.2023 року на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідають вимогам ст. 98 КПК України, оскільки дізнавачем та прокурором не доведено правову підставу для їх арешту та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а отже і не доведено необхідність такого арешту, виходячи з чого клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна залишити без задоволення.

Негайно повернути тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_3 від 23.11.2023 року, видане на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та довідку ВЛК № 133/48 від 23.11.2023 року на ім`я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які 05.01.2024 року, вилучені в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, ПП «Маяки».

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 16 січня 2024 року о 14:00 годинні в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області в кабінеті № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1