Справа № 309/4369/23
Провадження № 1-кс/309/498/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000555 від 11.09.2023 р. щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000555 від 11.09.2023 р. щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України звернувся в суд з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна .

Клопотання вмотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10 вересня 2023 року, ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою домовленістю по мобільному зв`язку зустрівся у с. Ракош Хустського району з громадянами України, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким у зв`язку із введенням на території України «Воєнного стану» і обмеженням виїзду за кордон осіб чоловічої статі з числа громадян України віком від 18 до 60 років, у зв`язку з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69 "Про загальну мобілізацію", заборонено виїзд закордон, та які мали намір виїхати за межі України, шляхом незаконного перетину державного кордону України, поза межами пункту пропуску.

Під час даної особистої зустрічі, в с. Ракош Хустського району 11.09.2023 приблизно о 02:00 годині, сприяючи незаконному переправленню через державний кордон України, ОСОБА_5 роз`яснив ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що їм необхідно буде пройти лісосмугу, через гору, після чого спуститися 300 метрів вниз по схилу до сітки, яка розділяє кордони України та Румунії. Окрім цього, ОСОБА_5 наказав вимкнути мобільні телефони та видалити всі смс-повідомлення та дзвінки, зазначив, що він буде іти першим, а всі інші колоною за ним вслід, все виконувати по команді і не відставати.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований незаконне переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вирушили в пішому порядку через лісосмугу в напрямку Державного кордону України.

Тоді, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виконуючи вказівки ОСОБА_5 пішли за ним вслід для незаконно перетнути Державний кордону України, але були затримані працівниками Державної прикордонної служби України приблизно 11 вересня 2023 року о 12:00 год. на напрямку 181 прикордонного знаку на околиці населеного пункту Ракош Хустського району.

Беручи до уваги вищевикладене, встановлена достатність доказів, для підозри громадянина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні вчиненню таких дій порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб.

11.09.2023 о 16:20 годин ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, тобто за підозрою у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні вчиненню таких дій порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб.

12.09.2023 о 14:31 годин, стороною обвинувачення ОСОБА_5 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченому ч. 2 ст.332 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянні вчиненню таких дій порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене щодо кількох осіб.

В ході проведення особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_5 , який проводився 11.09.2023 в період часу із 18:42 по 18:44 годин, було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «UleFone» ІМЕІ: НОМЕР_1 , який упаковано у спеціальний пакет №PSP2348342.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у частині 2 ст.167 КПК України, тобто критеріям тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, та у зв`язку з тим, що вилучений мобільний телефон є речовими доказами у кримінальному провадженні, із яким необхідно провести ряд слідчих дій, зокрема оглянути його із метою встановлення основного каналу та організаторів незаконного переправлення осіб через Державний кордон України, та згідно п.4 ст. 2 ст. 167 КПК України відповідають критеріям тимчасово вилученого майна, однак в разі не накладення арешту їх необхідно негайно повернути, згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, особі у якої вилучено, що може привести до втрати чи знищення речових доказів,

У своєму клопотанні слідчий покликаючись на норми ст.ст. 168, 170 КПК України просить суд накласти арешт на тимчасово вилучене майно в рамках даного кримінального провадження, а саме на мобільний телефон «UleFone» ІМЕІ: НОМЕР_1 , який упаковано у спеціальний пакет №PSP2348342.

В судове засідання слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 не з`явився, надіславши суду заяву в якій просить розглянути клопотання у його відсутність.

В судове засідання власник вилученого майна ОСОБА_5 не з`явився надіславши суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідження матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

Керуючись ст. ст. 171, 172 КПК України, суддя слідчий

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000555 від 11.09.2023 р. щодо кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України про арешт тимчасово вилученого майна задоволити .

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно у даному кримінальному провадженні, а саме на мобільний телефон «UleFone» ІМЕІ: НОМЕР_1 , який упаковано у спеціальний пакет №PSP2348342.

В силу ст. 175 КПК України, негайне виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого ОСОБА_3 та прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1