ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/605/22 Номер провадження 11-кп/814/987/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000068 за апеляційною скаргою прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 11 липня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, на підставі ст.89 КК України такий, що не має судимості,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.115 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 21 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 та області разом зі своєю співмешканкою потерпілою ОСОБА_10 , під час сварки на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно вбив потерпілу ОСОБА_10 , нанісши їй спочатку удари молотком в область голови і верхньої частини тулуба, а потім два удари в область потилиці.

Причиною смерті ОСОБА_10 стала відкрита черепно-мозкова травма, що смертельно ускладнилась гострим розладом мозкового кровообігу.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.1 ст.115КК України на 9 років позбавлення волі.

При цьому зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що ОСОБА_8 хоча і вважається на підставі ст.89 КК України таким, що не має судимості, проте раніше відбував покарання за умисне вбивство та розбій і знову обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Наведені обставини, на думку прокурора, характеризують обвинуваченого як суспільно-небезпечну особу, у зв`язку з чим призначене судом першої інстанції покарання не є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.1 ст.115 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Водночас, доводи прокурора про необхідність призначення обвинуваченому більш суворого покарання є слушними.

Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Приписами ст.413 КПК України визначені форми неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, серед яких неправильне тлумачення закону, що суперечить його точному змісту та може проявлятися у помилках при застосуванні закону при призначенні покарання.

Відповідно до ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Згідно з вимогами ст.65 та ч.2 ст.50 КК України, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а саме покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Санкцією ч.1 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про винувату особу.

Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Суворо індивідуальний підхід при призначенні покарання з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, забезпечує застосування оптимальної моделі кримінального покарання як щодо осіб, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, не стають на шлях виправлення, вчинили нові умисні злочини, так й щодо осіб, які вперше вчинили злочини.

Тобто залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі визначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Як слушно звертає увагу прокурор, ОСОБА_8 хоча і є на підставі ст.89 КК України таким, що не має судимості, проте раніше відбував покарання у виді 13 років позбавлення волі за умисне вбивство, проте належних висновків для себе не зробив та знову умисно, безжально, шляхом нанесення численних ударів молотком по голові позбавив життя жінку, що вочевидь свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого.

З огляду на наведене, враховуючи наявність обставини, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів приходить до висновку, що визначена судом майже мінімальна міра покарання, передбачена у санкції цього злочину, не відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, та не є пропорційною характеру вчинених дій і їх небезпечності.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_8 визнав свою провину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, у зв`язку з чим кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, колегія суддів вважає, що покарання у виді 9 років позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення нових злочинів і не буде вважатися явно неспівмірним вчиненим протиправним діянням внаслідок м`якості.

Отже, вирок суду в частині призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 413 та 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Дергачівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 11 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України у виді 9 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4