У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

розглянувши в залі суду м. Ужгород Закарпатської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001180 від 18.08.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгорода, Закарпатської області, громадянки України, українки, проживає за адресою АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючої приватним підприємцем, одруженої, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

встановив:

01.10.2018 до суду надійшов обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні, згідно з яким ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, при наступних обставинах.

Громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , 18.08.2017 близько 13 години 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Amarok» польської реєстрації, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи на АЗС «Маркет», що розміщена на окружній автодорозі міста Ужгорода та відноситься територіально до села Баранинці Ужгородського району, маючи на меті здійснити поворот ліворуч в напрямку мікрорайону Горяни, почала виїзд із території АЗС «Маркет» зі сторони в?їзду на дану АЗС, тобто проти руху транспортних засобів, і під знак « ОСОБА_7 заборонено» та виїхала перпендикулярно на проїжджу частину центральної об?їзної дороги міста Ужгород, а саме: на смугу руху у напрямку від мікрорайону Горяни до села Барвінок, по якій в той час зі сторони мікрорайону Горняни у напрямку до даної АЗС рухався автомобіль марки «Audi A4», ресстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим самим ОСОБА_4 створила аварійну ситуацію та порушила вимоги «Правил дорожнього руху України», а саме:

Пункт 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

Пункт 10.2: виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з?їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає;

В результаті чого автомобіль марки «Audi A4», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , допустив зіткнення передньою частиною із лівою боковою частиною автомобіля марки «Volkswagen Amarok» Польської реєстрації реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після зіткнення обидва автомобілі в стані юзу перемістились дещо вперед по проїжджій частині центральної об?їзної дороги міста Ужгород, тобто, у напрямку села Барвінок та ліворуч відносно до напрямку руху автомобіля «Audi A4» та зупинились на зустрічній для останнього смузі руху. Внаслідок вказаної ДТП водій автомобіля «Audi A4», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 - громадянин ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої просив звільнити його підзахисну від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, так як з дня вчинення кримінального правопорушення минули строки притягнення її до кримінальної відповідальності.

Обвинувачена в судовому засіданні підтримала заявлене клопотання, просила звільнити її від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності, при цьому вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнала.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання сторони захисту, просив закрити кримінальне провадження.

Суд, дослідивши клопотання, заслухавши позицію обвинуваченої, її захисника, а також прокурора, роз`яснивши обвинуваченій наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, зокрема, що таке звільнення не є реабілітуючою підставою, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа).

З обвинувального акту вбачається, що подія кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_4 мала місце 18.08.2017.

Частиною 1 ст. 286 КК України (в редакції чинній на момент інкримінованого) передбачено, що порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, карається штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

При цьому в редакції чинній на момент постановлення цієї ухвали санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді штрафу визначено у розмірі від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, при цьому позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років є безальтернативним.

Відтак, згідно зі ст. 12 КК України (в редакції чинній на момент постановлення цієї ухвали) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, віднесено до категорії нетяжкого. При цьому в редакції чинній на момент інкримінованого злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, був віднесений до категорії нетяжкого.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Такий самий строк (прим. три роки) було передбачено у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі (в редакції чинній на момент інкримінованого).

Частиною 1 ст. 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України кримінальне провадження закривається судом , у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Тож, у зв`язку з тим, що з дня інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, минуло понад шість років, остання підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за даною статтею на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження - закриттю.

При цьому судом враховано, що строк притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності за вказаним кримінальним правопорушенням сплив, переривання перебігу давності чи його зупинення не було, від слідства або суду обвинувачена не ухилялася, даних про притягнення її до кримінальної відповідальності до закінчення вказаного строку немає, обчислення строків давності є правильним.

Обвинувачена не заперечувала проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і надала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності, при цьому вину в пред`явленому їй обвинуваченні не визнала.

Щодо не визнання обвинуваченою вини, суд зазначає наступне.

Дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України (прим. сплив строку давності, відсутність обставин, що зумовлюють переривання чи зупинення такого) є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.11.2020 у справі № 455/229/17.

Щодо цивільного позову, суд зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_10 цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 майнової та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

У кримінальному провадженні наявні витрати на проведення ряду експертиз: автотехнічної експертизи №362 від 04.09.2017 в сумі 1180 грн.; судової автотехнічної експертизи №361 від 04.09.2017 в сумі 1180 грн.; судової транспортно-трасологічної експертизи №363 від 04.09.2017 в сумі 1180 грн.; судової авто технічної експертизи №568 від 27.11.2017 в сумі 1180 грн.

Відповідно до положень ст. 122 КПК витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених КПК, у тому числі ст. 124 КПК. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Процесуальні витрати сторони обвинувачення на проведення експертиз у певному кримінальному провадженні здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України без окремого судового рішення, а їх покладення на обвинуваченого здійснюється лише у разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження.

На цьому наголосив Верховний Суд у справі № 266/3090/18.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 49, 286 КК України, ст.ст. 124, 128-129, 182, 284-288, 369, 372 , 376 КПК України, суд

постановив:

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення її до кримінальної відповідальності.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001180 від 18.08.2017 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.08.2017 на тимчасово вилучене майно, а саме на транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen Amarok», р.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу скасувати.

Речові докази:

автомобіль марки «Volkswagen Amarok», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_3 , що знаходяться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу повернути власнику або іншій уповноваженій особі;

автомобіль марки AUDI A4 реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП, повернути власнику або іншій уповноваженій особі.

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз: автотехнічної експертизи №362 від 04.09.2017 в сумі 1180 грн.; судової автотехнічної експертизи №361 від 04.09.2017 в сумі 1180 грн.; судової транспортно-трасологічної експертизи №363 від 04.09.2017 в сумі 1180 грн.; судової авто технічної експертизи №568 від 27.11.2017 в сумі 1180 грн. віднести на рахунок Державного бюджету України.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий - суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1