Справа № 182/4590/22
Провадження № 1-кп/0182/483/2023
У Х В А Л А

Іменем України

22.12.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні на стадії судового розгляду в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000001 від 01.01.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференіції),

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

в с т а н о в и в:

1.В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Під час судового засідання прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 строком на два місяці. Клопотання мотивоване тим, що ризики передбачені ст.177 КПК, які були враховані при обранні запобіжного заходу, продовжують існувати, а саме ризики переховування від суду та незаконного впливу на свідків, оскільки обвинувачений після вчинення інкримінуємих подій був оголошений у розшук та може чинити тиск на свідків. Крім того, він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину та повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти заявленого клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід на інший не пов`язаний з тримання під вартою.

4.Захисник ОСОБА_5 (залучена на окрему процесуальну дію) підтримала позицію свого підзахисного та заперечила проти клопотання прокурора, просила змінити запобіжний захід у виді триманні під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , вважає зазначені ризики необґрунтованими, оскільки обвинувачений раніше перебував під домашнім арештом та на свідків не впливав і не переховувався від суду.

5.Прокурор щодо заявленого стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт заперечив та підтримав раніше заявлене ним клопотання, вважаючи, що заявлені ризики продовжують існувати.

6.Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд приходить до таких висновків.

7.В судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався, зокрема до 24 грудня 2023 року включно.

8.Згідно з вимогами ст.331 КПК України під час судового засідання суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

9.Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

10.Щодо обґрунтованості підозри, діянням обвинуваченого ОСОБА_3 надана правова кваліфікація передбачена ч.1 ст.115 Кримінального кодексу України. Тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину.

11.Сторона захисту не спростовує питання обґрунтованості підозри, а лише не погоджується із кваліфікацією діяння, враховуючи це, та наданий до суду обвинувальний акт суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні обвинуваченим вказаного правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.

12.Крім того, судом враховується, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, особа обвинуваченого, його соціальні зв`язки, стан здоров`я, репутація та поведінка після інкримінуємих подій, тому вважає, що наявна обґрунтована можливість переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

13.Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування обвинуваченого від суду, який не зменшився та продовжує бути актуальним.

14.Оцінюючи можливість впливу обвинуваченого на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1,2 ст. 23, ст.224 КПК України), в даному кримінальному провадженні свідки ще не допитані. За таких обставин ризик впливу на свідків продовжує існувати.

15.При вирішенні питання про можливе застосування більш м`якого запобіжного заходу, прокурор посилається на те, що жодний інший запобіжний захід не зможе запобігти наведеним ризикам.

16.Суд уважно ставиться до того, що зі сплином часу продовжуване тримання заявника під вартою потребує більшого обґрунтування і що сторона обвинувачення повинна надавати додаткові підстави щодо цього питання.

17.Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України» та ін).

18.Суд вважає, що на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_3 , з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, обставин, передбачених ст.178 КПК України, які наведені вище, ОСОБА_3 зможе ухилитися від суду та не виконувати процесуальні обов`язки.

19.Судом також враховується і та обставина, що під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу та заявленого клопотання стороною захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, обвинуваченим та його захисником не надано жодного належного доказу, який свідчив би про необхідність зміни вже обраного запобіжного заходу.

20.Будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його подальшого тримання під вартою до суду не надходило.

21.У зв`язку із наведеним, суд приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, немає, а запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою необхідно продовжити не більш ніж на два місяці.

22.Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України застава не визначалась.

Керуючись статтями 177, 182, 183, 331, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

2.В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відмовити.

3.Продовжити щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на два місяці, до 21 лютого 2024 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 26.12.2023.

Суддя: ОСОБА_1