н/п 1-кс/953/9368/23
"30" листопада 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
?мобільний телефон "Samsung Galaxy A5 моделі SMA520F" imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 без сім карти, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ;
?мобільний телефон "Xiomi Redmi Go моделі M1903CGG " imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 з сім картою мобільного оператора "Водафон" НОМЕР_5 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ;
?мобільний телефон "Lenovo A680", imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 без сім карти, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ;
?мобільний телефон "Fly IQ456" imei1: НОМЕР_8 imei2: НОМЕР_9 без сім карти, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ;
?мобільний телефон "Nokia TA - 1047" imei1: НОМЕР_10 , imei2: НОМЕР_11 , без сім карти, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ;
?мобільний телефон "Samsung GT S6102 imei1: НОМЕР_12 imei2: НОМЕР_13 без сім карти, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ;
?мобільний телефон Nomi dts sound , інших характеристик не виявилось можливим встановити через пошкодження екрану, без сім карти, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ;
?сім карта мобільного оператору "Водафон" " НОМЕР_14 " інших характеристик не виявилось можливим; яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ;
?банківська карта "Приватбанку" НОМЕР_15 , яка на правах приватної власності належить ОСОБА_5 .
Місцем зберігання арештованого майна просить визначити СВ УСБУ в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, 2.
У зв`язку з технічними несправностями деяких мобільних телефонів оглянути їх всіх під час проведення обшуку виявилось не можливим, з зв`язку з чим потребують подальшого огляду та аналізу за допомогою спеціалістів або експертів.
28.11.2023 постановою слідчого вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки вилучені мобільні засоби та банківська картка були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Вилучені в ході огляду обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , являють собою матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто вони відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть свідчити про причетність вказаних осіб до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, а тому виникла необхідність у їх арешті з метою збереження речових доказів.
Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, на адресу суду в системі «Електронний суд» надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутністю, клопотання підтримав, та просив його задовольнити.
Власники майна в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку, причину неявки не повідомили, до матеріалів клопотання долучені заяви від ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про розгляд клопотання за їх відсутності, та проти накладення арешту не заперечували. Однак, на електронну адресу суду від ОСОБА_5 заява про відкладення судового засідання за станом здоров`я, в якій просила відкласти слухання справи. Враховуючи присічені строки розгляду поданого до суду клопотання про арешт майна, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання про відкладення слухання справи.
28.11.2023 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.11.2023 слідчим було проведено обшук, та вилучено майно, яке зазначене в протоколі обшуку, та в прохальній частині клопотання прокурора про арешт майна.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину… Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Прокурор в своєму клопотанні просить застосувати захід забезпечення у вигляді арешту з підстав п.1 ч.2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вказане в клопотанні майно, окрім зазначеного нижче, оскільки прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що вказані речі та майно є речовими доказами та зберегли на собі сліди вчинення злочину, які необхідно вивчити, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення злочинів, в тому числі шляхом проведення відповідних експертиз.
Майно, на яке спрямоване кримінальне правопорушення підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Відповідно до абз. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.
Слідчий суддя також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.
У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту згідно положень ст. 174 КПК України.
При цьому, не підлягає задоволенню клопотання прокурора в частині накладення арешту на наступне майно: банківська карта "Приватбанку" НОМЕР_15 , однак слід дозволити слідчому зробити з неї копію, оскільки прокурором не доведено, що вказане майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, з метою забезпечення збереження речових доказів, та банківський рахунок за виданою банківською карткою прокурор арештувати у своєму клопотанні не просить.
За вказаних підстав клопотання сторони обвинувачення в цій частині задоволенню не підлягає.
Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволені клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку проведеного 28.11.2023 за адресою: м. Балаклія, вул. Кооперативна, 11, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаним майном, та з метою збереження речових доказів, а саме: мобільний телефон "Samsung Galaxy A5 моделі SMA520F" imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 без сім карти, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон "Xiomi Redmi Go моделі M1903CGG " imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 з сім картою мобільного оператора "Водафон" НОМЕР_5 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон "Lenovo A680", imei1: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 без сім карти, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон "Fly IQ456" imei1: НОМЕР_8 imei2: НОМЕР_9 без сім карти, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон "Nokia TA - 1047" imei1: НОМЕР_10 , imei2: НОМЕР_11 , без сім карти, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон "Samsung GT S6102 imei1: НОМЕР_12 imei2: НОМЕР_13 без сім карти, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; мобільний телефон Nomi dts sound , інших характеристик не виявилось можливим встановити через пошкодження екрану, без сім карти, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 ; сім карта мобільного оператору "Водафон" " НОМЕР_14 " інших характеристик не виявилось можливим; яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання арештованого майна: слідчий відділ УСБУ в Харківській області.
Відмовити в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на наступне майно: банківська карта "Приватбанку" НОМЕР_15 , яка на правах приватної власності належить ОСОБА_5 , - та повернути її власнику, однак слід дозволити слідчому зробити з неї копію.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами, відсутніми при оголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя - ОСОБА_1