Справа № 147/649/22
Провадження № 1-кп/147/19/23
В И Р О К

іменем України

24 листопада 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженню №0000057 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 червня 2022 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, пенсіонерки, не заміжньої, з вищою освітою, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передаченого ч. 2 ст. 310 КК України,

ВСТАНОВИВ:

такі фактичні обставини, які суд вважає доведеними, а саме: навесні 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 перебуваючи на власній присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , поміж сільськогосподарських рослин та овочевих культур виявила дикоростучі рослини коноплі в кількості 35 штук. З метою незаконного вирощування рослин конопель на власній присадибній земельній ділянці для особистих потреб, діючи умисно, реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, ОСОБА_4 почала незаконно здійснювати догляд за вказаними рослинами конопель у виді систематичного їхнього прополювання, з метою доведення рослин до стадії дозрівання, коли вони стануть придатними для виготовлення наркотичних засобів, який здійснювала до 15.06.2022. 15.06.2022 в період часу з 15 години 57 хвилин по 16 годину 35 хвилин працівниками відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області під час проведення обшуку, на території присадибної земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено 35 (тридцять п`ять) трав`янистих рослин роду коноплі, які відповідно до висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/102-22/8608-НЗПРАП від 23.06.2022, мають ботанічні ознаки рослин роду Коноплі (Cannabis), містять психоактивну речовину - тетрагідроканабінол, та є рослинами роду Коноплі (Cannabis), що відноситься до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнала у повному обсязі та відмовилась давати показання відповідно до ст. 63 Конституції України. В судових дебатах ОСОБА_4 зазначила, що не сіяла, не вирощувала і не обробляла рослин конопель, жодного протиправного умислу не мала, ніколи в житті не думала, що з нею може таке трапитися.

Прокурор вважав, що вина ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України повністю доведена матеріалами справи, а саме ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук, протоколом обшуку та відеозаписом до нього, а також висновком експерта. Просив визнати ОСОБА_4 винною та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, а також просив звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом покарання на підставі ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку 2 роки, який відраховувати з дати проголошення вироку, також просив стягнути на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи та вирішити долю речових доказів.

Захисник стверджував, що сторона обвинувачення посилається на докази вини ОСОБА_4 , які під час їх безпосереднього дослідження не знайшли свого підтвердження. Згідно з відео на якому зафіксовано процесуальну дію обшук видно, що рослини коноплі були різного розміру, розташовані хаотично та чітко не зафіксовано саме ознаки догляду за даними рослинами. Прокурор не довів, що така кількість рослин була вилучена саме з земельної ділянки, якою користується ОСОБА_4 , адже з відео та письмових доказів не вбачається, що працівники поліції вказували на межові знаки, які відділяють земельну ділянку ОСОБА_4 від сусідніх. Тому зважаючи на те, що достовірно не можливо встановити кількісний показник рослин вилучених у ОСОБА_4 сторона захисту вважає, що вина ОСОБА_6 за ознаками ч.2 ст.310 КК України не доведена «поза розумним сумнівом». Стороною обвинувачення не доведено умислу ОСОБА_4 по вирощуванню рослин коноплі, не надано жодних доказів на підтвердження факту догляду за рослинами, натомість рослини коноплі, які росли між сільськогосподарськими культурами виглядають доглянутими, що могло бути обумовлено вирощуванням і доглядом саме за культурними рослинами, однак кількість таких рослин не зафіксована. Натомість переважна більшість вилучених рослин, вирощування яких інкримінується ОСОБА_4 , росла в бур`янах, що виключає будь-який догляд за ними. За таких обставин захист вважає, що наявність складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, в діях ОСОБА_4 стороною обвинувачення не доведена. За таких обставин прошу суд постановити в даній справі оправдальний вирок, та закінчити кримінальне переслідування ОСОБА_4 .

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 , в обвинуваченні за ч.2 ст.310 КК України, в судовому засіданні не підтвердилась, а дії обвинуваченої варто кваліфікувати за ч. 1 ст.310 КК України, як незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.

З метою встановлення істини по справі, для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду, під час судового провадження були допитані обвинувачена, свідки, досліджені письмові та речові докази.

Як зазначено вище ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнала у повному обсязі та відмовилась давати показання відповідно до ст. 63 Конституції України.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що з обвинуваченою він знаходиться в звичайних відносинах, вона проживає в сусідньому селі. Свідок стояв на узбіччі дороги в нього зламалась машина, точної дати не пам`ятає, це було пів року тому, в перший місяць літа, після обіду, до нього під`їхали працівники поліції, на службовій машині, посвідчення не пред`являли, але він знає, що вони працюють в Тростянецькій поліції, сказали, що вони шукають свідків, пояснили, що в баби знайшли пару рослин конопель, сказали, щоб він поїхав з ними, на що свідок сказав, що немає часу, вони сказали підписати чистий папір, а вони напишуть самі, що потрібно, запевнили, що бабі нічого не буде. Свідок розписався на чистому аркуші А4 і все. Пояснив, що пізніше до нього приходила обвинувачена і спитала, що свідок проти неї має, він сказав, що нічого немає, він її два роки в очі не бачив, і вона розказала свідку, як воно є.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 , показав, що в той день коли був обшук у ОСОБА_4 , влітку, точної дати не пам`ятає, свідок стояв на блокпосту з ОСОБА_9 . Під`їхали працівники поліції і сказали поїхати з ними, вони не пояснили куди, сказали, що потім все розкажуть. Їх привезли до ОСОБА_4 додому, і повідомили, що вони будуть понятими, будуть вилучати наркотичні рослини. Свідок пояснив, що він з іншим понятим стояли біля хати, а працівники поліції ходили по городі, за хатою, в кукурудзі і виривали рослини, схожі на коноплю (свідку відомо, як виглядає ця рослина). На городі добре було видно одну рослину коноплі, а працівники поліції ходили по всьому городу виривали коноплю і за хатою в бур`янах. В якій кількості було вилучено рослин свідок не пам`ятає. Потім працівники поліції написали все, поняті розписалися і пішли на блокпост. На його думку коноплю не доглядали і не поливали, він бачив лише одну розвинену рослину скраю городу.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що стояв на блокпосту, під`їхали поліцейські і запропонували йому та його колезі поїхати з ними в якості свідків, не сказали куди. Приїхали до ОСОБА_4 викликали її, почали проводити обшук, який проходив півтори години, може й більше. Поліцейські почали ходити по всьому подвір`ї і шукати коноплю, ходили скрізь, виривали коноплю буквально скрізь: на городі, на гною, біля будинку, за будинком, там ростуть бур`яни і скрізь виривали коноплю у бур`янах, яка росла хаотично, а скільки знайшли свідок не може сказати. Там росли сполошні бур`яни, далеко не потрібно було йти, в бур`янах росла конопля. Город був теж у бур`янах, просапані лише міжряддя. Домогосподарство ОСОБА_4 межує з одного боку з дорогою, а з іншого є будинок, там здається ніхто не проживає. Свідок стверджує, що він з іншим понятим підписали протокол і їх відпустили. На думку свідка, ці рослини, що вилучали то самосад, вони там насіялись і слідів догляду за ними не бачив (ніхто їх не обробляв, не поливав).

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду показала, що з обвинуваченою ні в яких відносинах не перебуває, навіть не знає чому її викликали, вона лише пам`ятає, що ОСОБА_4 працювала вожатою в школі. Повідомила, що проживає в селі Тростянчик, а в селі Глибочок не була вже 9 років, там її немає до кого ходити. Повідомила, що до неї під`їхали працівники поліції і попросили, щось підписати, що саме свідок без окулярів не бачила, і поставила свій підпис.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 310 КК України, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами:

- показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які суду пояснили, що вони були запрошені працівниками поліції бути понятими. На городі ОСОБА_4 виявили кущі рослини схожі на коноплю, однак кількість кущів свідки не могли назвати, показали, що працівники поліції ходили по всьому домогосподарстві на городі, за хатою і в бур`янах, однак ознаки догляду за вказаними рослинами не бачили, більші рослини коноплі росли саме між культурними рослинами;

- дослідженим в судовому засіданні протоколом обшуку від 15.06.2022 і відео до нього (а.с. 113-115), відповідно до якого за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , були виявлено та вилучено: рослини схожої на коноплю, зокрема з городу з поміж культурних рослин, за відсутності інших бур`янів вилучено рослини коноплі в кількості, яка перевищує 10 рослин, однак менше 50 рослин (а.с. 115);

- висновком проведеної експертизи Вінницького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/102-22/8608-НЗПРАП від 23.06.2022, зі змісту якого випливає, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , рослини мають ботанічні ознаки рослин роду Коноплі (Cannabis), містять психоактивну речовину - тетрагідроканабінол, та є рослинами роду Коноплі (Cannabis), що відноситься до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей (а.с. 120-124).

Так, показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 узгоджуються з відеозаписом обшуку домоволодіння та у сукупності з іншими доказами підтверджують той факт, що на території домоволодіння ОСОБА_4 росли рослини, схожі на коноплі, які було вилучено в ході обшуку.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_11 суд зазначає, що в силу ст. 89 КПК України, вони не є допустимими доказами та не бере їх до уваги на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні з наданих стороною обвинувачення доказів встановлено, що 15.06.2022 в період часу з 15 години 57 хвилин по 16 годину 35 хвилин працівниками відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУ НП у Вінницькій області під час проведення обшуку, на території присадибної земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено 72 (сімдесят дві) трав`янистих рослин роду коноплі (а.с. 113-114).

Водночас відповідно до відеозапису обшуку від 15 червня 2022 року, який здійснювався безперервно від початку слідчої дії до її завершення, за участю дізнавача СД ВП №2 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 , начальника СКП капітана поліції ОСОБА_13 , о/у СКП лейтинанта поліції ОСОБА_14 , у присутності двох понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 встановлено, що рослини, які вилучалися працівниками поліції, ростуть врозкид, тобто їх навмисно не сіяли. Під час обшуку ОСОБА_4 стверджувала, що коноплі вважала бур`яном. Декілька рослин коноплі знаходилося на ділянці, яка оброблялася та на якій росли культурні рослини. Рослини коноплі, які росли у кущах, і на подвір`ї не оброблялися.

Так, на відео чітко видно, що рослини коноплі ростуть по всій ділянці, чітких рядків не було. Крім канабісу, що ріс між культурними рослинами (овочами) інших бур`янів не було, були тільки культурні рослини та канабіс, тобто видно, що була прополка, вбиралися бур`яни дикоростучі, крім коноплі, рослини мали більший розмір з розвиненим коренем. На відео були рослини різного розвитку, розміри коноплі на відео були від маленьких до 1 метра, і культурні рослини не пригнічували рослини конопель. Разом з тим, при перегляді в судовому засіданні відеозапису обшуку від 15.06.2022, можна зробити висновок, що земля не була полита, рихлення на відео не видно, однак прополювання було, адже, як зазначено вище, немає інших бур`янів. Чи рослина досягла стану дозрівання з відео встановити не можна. При обшуку та вилученні рослин чітко видно, що менша кількість рослин доглядалася, бо такі рослини були високі. Особа, яка виривала рослини не перераховувала в голос кількість кущів, та не зазначала місце їх розташування і зростання (наприклад: між картоплею, між буряками, кукурудзою тощо), проте з відео можна виділити, яка саме кількість рослин оброблялася (35 рослин), оскільки рослини росли на городі між культурними рослинами за відсутності інших бур`янів, а також можна виділити, яка частина рослин росла окремо від культурних рослин, і ознак обробки чи догляду за ними не було видно.

Варто зазначити, що кримінальна відповідальність за ст. 310 КК України настає не за сам факт вирощування, а за вирощування конкретно визначеної кількості рослин.

Таким чином, при перегляді відео, яке було безперервне, видно що, на більшій частині ділянки рослини не поливали, не прополювали, не культурували, однак окремі рослини доглядалися, адже вони росли поміж культурних рослин, за відсутності інших бур`янів і не були зламані чи то пошкоджені. Хоча під час обшуку працівником поліції, який виривав рослини коноплі не оголошувалась їхня точна кількість рослин, проте з відео чітко видно, що їхня кількість перевищує 10 однак не перевищує 50 рослин (а.с. 115).

Надаючи оцінку протоколу обшуку від 15.06.2022, проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 113 - 114), суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ч. 3 ст.104 КПК України, описова частина протоколу повинна містити відомості про послідовність дій; отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені та/або надані речі і документи.

Як вбачається із вказаного протоколу обшуку від 15.06.2022, при його складенні в описовій частині не зазначено відомості про послідовність дій та отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження, в тому числі виявлені речі, а саме не зазначено де вилучалися рослини коноплі, як і не зазначено, яка кількість рослин коноплі під час обшуку вилучена із городу (із земельної ділянки де росли сільськогосподарські рослини та овочі) та із прибудинкової території (на подвір`ї, біля хати в бур`янах), їх не оглянуто, не зазначено розмір кожної такої рослини та її конкретне місце розташування.

Із показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які є послідовними, узгоджуються між собою та стороною обвинувачення не спростовані, встановлено, що вилучені рослини під час обшуку вилучалися не тільки на городі з поміж культурних рослин, а по всій земельній ділянці, яка не була огороджена. Разом з тим, під час обшуку ОСОБА_4 не заперечувала, стосовно того, що обшук проводився в межах її домогосподарства та городу, незважаючи на те, що город не був обгороджений парканом.

На думку суду, зазначені недоліки протоколу обшуку від 15.06.2022 не є суттєвими та не призводять до визнання останнього недопустимим доказом оскільки обшук проведено відповідно до вимог КПК України, складений уповноваженими на те особами, із залученням понятих, і така слідча дія проведена з дотриманням вимог КПК України - на підставі ухвали слідчого судді від 15.06.2022 у кримінальному провадженні №0000057 від 14.06.2022.

Суд враховує судову практику, відповідно до якої для кваліфікації дій винного за ст. 310 КК необхідно встановити, що винна особа посіяла або вирощувала саме рослини роду коноплі, що містять наркотичні засоби.

Відповідно до наданого стороною обвинувачення висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/102-22/8608-НЗПРАП від 23.06.2022 експертом зроблено висновок про те, що надані на дослідження трав`янисті рослини в кількості 72 (сімдесяти двох) одиниць, мають ботанічні ознаки рослин роду Коноплі (Cannabis), та містять психоактивну речовину - тетрагідроканабінол, тобто є рослинами роду коноплі (Cannabis), що відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотробні речовинпи і обіг яких допускається для промислових цілей (а.с. 120-124).

Таким чином, наданим стороною обвинувачення висновком експертизи встановлено належність вилучених рослин до рослин коноплі, які містять наркотичні засоби.

В судовому засіданні було досліджено речові докази, які знаходилися у полімерному мішку, скріпленому за допомогою пластикової стяжки синього кольору та паперової бирки експерта за результатами проведення експертизи СЕ-19/102-22/8608-НЗПРАП, і на паперовій бирці, яка знаходилася у полімерному мішку із підписами понятих та печаткою «Для пакетів», зазначено, що там знаходяться 72 рослини роду коноплі. В судовому засіданні встановлено, що вказані рослини попріли і фактично розпалися.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Серявін та інші проти України», "Проніна проти України" вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Враховуючи таку позицію Європейського суду з прав людини, суд не вбачає необхідності аналізувати певні аргументи сторони захисту (незалучення спеціаліста (агронома, чи біолога) під час проведення огляду, не встановлення межевих знаків тощо), оскільки їх аналіз не може вплинути на суть ухваленого рішення.

Суд зазначає, що начальник та оперуповноважений СКП, поняті, які були залучені до проведення слідчої (розшукової) дії - проведення обшуку 15.06.2022 брали безпосередню участь у її проведенні, і підписали протокол обшуку без будь-яких зауважень.

Відносно доводів захисника про те, що дізнавачем при проведенні протоколу обшуку не залучено спеціаліста у галузі рослинництва (агронома або біолога), суд зазначає, що нормами КПК України визначено право слідчого (дізнавача) залучити спеціаліста, а не його обов`язок.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 71 КПК України саме для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складення схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи ) залучається спеціаліст.

Відносно сумнівів сторони захисту щодо перерахунку під час обшуку кількості вилучених рослин коноплі при проведенні обшуку, суд зазначає, що вказана кількість вилучених рослин коноплі, яка зазначена у протоколі обшуку - 72 шт, підтверджена висновком судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/102-22/8608-НЗПРАП від 23.06.2022 та дослідженими в судовому засіданні речовими доказами, стороною захисту не заперечувалась саме така кількість рослин коноплі.

Відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 15.06.2022 визнано речовими доказами 72 ростучі рослини зовні схожі на рослини коноплі, які упаковано до полімерного мішка який скріплений за допомогою нитки та паперової бирки із підписами понятих та печаткою «Для пакетів» (а.с. 116, 129).

Доводи сторони захисту, про те, що ОСОБА_4 не мала умислу на вирощування і догляд за рослинами коноплі, які вилучені з поміж сільськогосподарських культур, а вважала їх лише бур`яном, суд вважає безпідставними, з огляду на таке.

Як встановлено з переглянутого відео обшуку домоволодіння ОСОБА_4 , остання після пред`явлення їй дізнавачем ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук цілеспрямовано йшла на город, однак працівниками поліції створено їй перешкоду, крім того, з відео чітко видно, що рослини коноплі, які росли на городі між сільськогосподарськими культурами не пригнічені останніми, окрім культурних рослин та рослин коноплі відсутні інші бур`яни, що свідчить про свідоме залишення рослин коноплі при прополюванні та/або просапуванні сільськогосподарських культур.

Стосовно доводів сторони захисту про те, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження дослідженими доказами, що ОСОБА_4 вирощувала рослини коноплі для власних потреб без мети збуту, стороною обвинувачення не надано жодного доказу, що ОСОБА_4 вживала наркотичний засіб особисто чи використовувала наркотичний засіб іншим способом для власних потреб, в той час, згідно з даними з КНП «Тростянецька центральна районна лікарня» ОСОБА_4 на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває, крім того, обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомила, що до обшуку не знала, що у неї на городі росте конопля, суд оцінює такі критично.

В ході судового розгляду обвинувачена ОСОБА_4 заперечувала свою причетність до вирощування наркотичного засобу канабісу, не заперечуючи факту зростання канабісу за місцем свого проживання, стверджувала, що до обшуку вважала коноплю бур`яном, проте при виполюванні інших бур`янів з поміж культурних рослин обвинуваченою було залишено рослини коноплі, що спростовує зазначені вище доводи сторони захисту.

Під час судового розгляду встановлено, що протокол обшуку від 15.06.2020, відеозапис до нього та висновок експерта, відкриті стороні захисту.

На підставі наведеного, проаналізувавши покази допитаних безпосередньо у суді свідків та врахувавши позицію обвинуваченої, яка свою вину в інкримінованому їй правопорушенні категорично заперечила, оцінивши та перевіривши надані стороною обвинувачення докази окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та керуючись законом, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 17 КПК України обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Згідно із положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення /за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого/ або в разі надходження заяви /повідомлення/ про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень відповідно до ст. 9 КПК України.

Згідно зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

При цьому, згідно із ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Частина друга ст. 84 КПК України містить вичерпний перелік процесуальний джерел доказів, зокрема ними є: показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК України докази визнаються допустимими, якщо їх отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином. Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими, вони не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може послатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на сторону обвинувачення, належності та допустимості доказів - на сторону, що їх подає.

Суд, оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Крім того, в п. 25 рішення Європейського суду з прав людини у справі від 13 січня 2005 року «Капо проти Бельгії» значиться, що в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі п. 2 ст. 6 Конвенції, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

У справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1988 року в п.146 Європейський суд з прав людини зазначив, що «принцип презумпції невинності» вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний скоїв злочин, який ставиться йому в провину; обов`язок доведення лежить на обвинуваченні і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що за змістом п. 2 ст. 6 Конвенції, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Як вбачається із пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, яке підтримав прокурор під час судового розгляду, остання обвинувачується в тому, що перебуваючи на власній присадибній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , поміж сільськогосподарських рослин та овочевих культур виявила дикоростучі рослини коноплі в кількості 72 штуки, з метою незаконного вирощування рослин конопель на власній присадибній земельній ділянці для особистих потреб, діючи умисно, реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, ОСОБА_4 почала незаконно здійснювати догляд за вказаними рослинами конопель у виді систематичного їхнього поливу, проріджування та прополювання, з метою доведення рослин до стадії дозрівання, коли вони стануть придатними для виготовлення наркотичних засобів, який здійснювала до 15.06.2022.

Тобто ОСОБА_4 інкримінується незаконне вирощування конопель у кількості 72 рослин, а її дії досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч. 2 ст.310 КК України - незаконне вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

Стороною обвинувачення в обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України та доведеності обставин, які згідно зі ст. 91 КПК України підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, органом досудового розслідування були здобуті, а прокурором покладені в основу обвинувачення та подані в судовому засіданні, а судом досліджені наступні докази:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000057 від 14.06.2022 за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 310 КК України, відповідно до якого 14.06.2022 до сектору дізнання ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надійшов рапорт начальника о/у СКП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області про те, що під час проведення оперативно профілактичних заходів отримано інформацію, що громадянка на ім`я ОСОБА_15 жителька с. Глибочок Гайсинського району Вінницької області за місцем свого проживання на земельній ділянці незаконно вирощує рослини коноплі (а.с. 95);

- рапорт о/у СКП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_16 зареєстрованого в ЖЄО за №1415 від 14.06.2022, про те, що у ході проведених оперативно-розшукових заходів було отримано інформацію про те, що особа на ім`я ОСОБА_15 жителька с. Глибочок Тростянецької об`єднаної територіальної громади, Гайсинського району Вінницької області за місцем свого проживання на присадибній ділянці вирощує рослини конопель, в кількості близько 15 рослин (а.с. 96);

- рапорт о/у СКП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_16 від 14.06.2022 про те, що особою на ім`я ОСОБА_15 є ніхто інший, як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 (а.с. 97);

- фототаблицю присадибної земельної ділянки належної гр. ОСОБА_4 , з ростучими рослинами конопель (фото №1 та фото №2) (а.с.98);

- ухвалу слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 15.06.2022 про надання дозволу на проведення обшуку (а.с. 111-112);

- протокол обшуку від 15.06.2022, проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де у ході обшуку на присадибній земельній ділянці виявлено рослини, як зазначено, схожі на коноплі, у кількості 72 штуки, які було вилучено (а.с. 113 - 114);

- додаток до протоколу обшуку від 15.06.2022 за місцем проживання громадянки ОСОБА_4 , диск для лазерних систем зчитування на якому знаходиться відеозапис обшуку від 15.06.2022 (а.с. 115);

- постанову про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 15.06.2022 (а.с. 116);

- ухвалу слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області про арешт майна від 17.06.2022 (а.с. 117-118);

- довідку про витрати на проведення експертизи та висновок судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/102-22/8608-НЗПРАП від 23.06.2022 (а.с. 119, 120-124);

- постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні від 04.07.2022 (а.с. 125);

- постанову про передачу матеріалів кримінального провадження для здійснення подальшого досудового розслідування у формі досудового слідства від 05.07.2022 (а.с. 126);

- ухвалу слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 11.07.2022 про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні №0000057 щодо злочину, процесуальних джерел - доказів, що зібрані у цьому ж кримінальному провадженні, як провадженні про кримінальний проступок (а.с. 127-128);

- квитанцію про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 185, порядковий номер 269 (а.с. 129);

- копію паспорта, картки платника податків та пенсійного посвідчення на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 99-101);

- довідку КП «Тульчинське МБТІ» (а.с. 106);

- Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки 302728384 від 15.06.2022 (а.с. 107-110);

- матеріали, які характеризують особистість обвинуваченої ОСОБА_4 (а.с.102-105).

Суд зазначає, що вищевказані матеріали кримінального провадження, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000057 від 14.06.2022, за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 310 КК України (а.с. 95); рапорт о/у СКП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_16 №1415 від 14.06.2022 (а.с. 96); рапорт о/у СКП ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_16 від 14.06.2022 (а.с. 97); ухвала слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 15.06.2022 про надання дозволу на проведення обшуку (а.с. 111-112); ухвала слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області про арешт майна від 17.06.2022 (а.с. 117-118); довідка про витрати на проведення експертизи (а.с. 119); постанова про перекваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні від 04.07.2022 (а.с. 125); постанова про передачу матеріалів кримінального провадження для здійснення подальшого досудового розслідування у формі досудового слідства від 05.07.2022 (а.с. 126); ухвала слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 11.07.2022 про надання дозволу на використання у кримінальному провадженні №0000057 щодо злочину, процесуальних джерел - доказів, що зібрані у цьому ж кримінальному провадженні, як провадженні про кримінальний проступок (а.с. 127-128), не є тими належними, допустимими та достатніми доказами у розумінні статтей 84, 85 КПК України для доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, а являються процесуальними документами, які підтверджують факт внесення відомостей до ЄРДР, процесуальну правомірність отримання дозволу на обшук, на проведення досудового розслідування, експертизи, визначення речових доказів, перекваліфікації правопорушення.

Фактично у матеріалах кримінального провадження наявні письмові докази, якими сторона обвинувачення обґрунтовує причетність обвинуваченої ОСОБА_4 до інкримінованого їй правопорушення, а саме: фототаблиця присадибної земельної ділянки належної гр. ОСОБА_4 , з ростучими рослинами конопель (фото №1 та фото №2) (а.с.98); протокол обшуку від 15.06.2022, проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 113-114); диск для лазерних систем зчитування на якому знаходиться відеозапис обшуку від 15.06.2022 (а.с. 115); висновок судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/102-22/8608-НЗПРАП від 23.06.2022 (а.с. 120-124); постанова про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 15.06.2022 та передачу їх на зберігання (а.с. 116, 129).

Враховуючи у сукупності все вищевикладене, оцінивши в сукупності досліджені по справі докази та даючи їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку, що вказана кваліфікація дій обвинуваченої, не знайшла свого підтвердження у ході судового розгляду, та дії ОСОБА_4 , які кваліфіковано за ч.2 ст.310 КК України, необхідно перекваліфікувати на ч.1 ст.310 КК України, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 91 КПК України мета вчинення кримінального правопорушення є однією з обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні шляхом збирання, перевірки та оцінки доказів.

Приписами статті 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до пункту 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29 червня 1990 року, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Пунктом 21 цього Пленуму також зазначено, що суди мають орієнтуватися на те, що відповідно до вимог КПК «виправдувальний вирок постановляється: за відсутністю події злочину, коли судовим розглядом справи встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачувався підсудний, взагалі не мало місця або відсутній причинний зв`язок між діянням підсудного і шкідливими наслідками, настанням яких обумовлюється злочинністю діяння, зокрема, коли шкідливі наслідки настали внаслідок дій особи, якій заподіяно шкоду, або в результаті дії сил природи тощо; за відсутністю в діянні підсудного складу злочину, коли встановлено, що діяння, яке ставилось у вину підсудному, ним вчинено, але кримінальним законом воно не визнається злочинним, зокрема, якщо воно лише формально містить ознаки злочину, але через малозначність не являє суспільної небезпеки; відсутні інші умови, за яких діяння визнається злочинним (повторність діяння, попереднє притягнення до адміністративної відповідальності тощо), діяння вчинено у стані необхідної оборони чи крайньої необхідності; мала місце добровільна відмова від вчинення злочину, а фактично вчинене не містить складу іншого злочину; підсудний не є суб`єктом злочину через відсутність спеціальних ознак, встановлених для суб`єкта даного складу злочину; підсудний не досяг віку, з якого він може нести кримінальну відповідальність; за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним».

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №366/3050/16-к, згідно із ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, та за умови, що такі дії особи охоплюються обсягом висунутого їй обвинувачення.

Отже, при наявності іншого складу кримінального правопорушення, на підставі статті 337 КПК України, суд має право вийти за межі пред`явленого обвинувачення та перекваліфікувати дії обвинуваченої ОСОБА_4 з частини 2 статті 310 КК України на частину 1 статті 310 КК України.

Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003№7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.

Такі висновки знайшли своє підтвердження і у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №688/788/15-к.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при визначені його громадських прав має право на справедливий розгляд справи незалежним і неупередженим судом.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов висновку, що в судовому засіданні не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання, що не дає суду можливість переконатися «поза розумним сумнівом» у доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 310 КК України.

До такого висновку суд дійшов також виходячи з наступного.

Так, відповідно до п. 18-19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» випливає, що при розгляді кримінальних справ суд має суворо додержуватись закріпленого у ч.1 ст.62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

При цьому неприпустимо покладати на обвинуваченого (підсудного) доведення своєї невинуватості.

Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором.

Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини обвинувальним вироком суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», є важливим для постановлення справедливого рішення.

Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.

Склад злочину - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом.

Диспозиція ч. 2 ст. 310 КК України, за якою пред`явлено обвинувачення ОСОБА_4 , містить визначення складу злочину, який тягне за собою кримінальну відповідальність, ним є незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку чи конопель особою, яка була засуджена за цією статтею чи яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 307, 309, 311, 317 цього Кодексу, або вчинені за попередньою змовою групою осіб з метою збуту, а також незаконний посів або незаконне вирощування снотворного маку в кількості п`ятисот і більше рослин чи конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

Злочин вважається закінченим з моменту виконання дій, що утворюють посів (внесення насіння в ґрунт) чи вирощування (коли здійснюються заходи по догляду) рослинних культур, що містять наркотики, - незалежно від того, чи були вирощені снотворний мак або коноплі, чи був зібраний урожай і вироблено (виготовлені) наркотичні засоби.

Крім того, аналіз зазначеного складу злочину свідчить про те, що з суб`єктивної сторони він може вчинятися лише умисно, тобто обвинувачений повинен усвідомлювати, що вирощує саме коноплі, та бажає досягнення певного результату, пов`язаного зі збереженням рослин, їх ростом, досягненням ними стиглості, які дозволять використовувати їх певні властивості.

Але, у судовому засіданні дослідженими доказами не знайшло свого підтвердження, що ОСОБА_4 з прямим умислом здійснила незаконне вирощування конопель у кількості 50 штук та більше, а саме: що обвинувачена усвідомлювала суспільну небезпеку свого діяння, передбачала його суспільно-небезпечні наслідки та бажала настання таких наслідків.

Об`єктивна сторона полягає у вчиненні дій, спрямованих на вирощування конопель, якими можуть бути різні роботи з догляду за посівами конопель (рихлення, прополювання, букетування, прорідження, полив, підживлення добривами, поливання, обробка міжрядь, боротьба зі шкідниками і хворобами, знищення бур`янів та інші дії). Вказані дії спрямовані на стимулювання росту рослин, досягнення ними стиглості тощо.

Як зазначалось вище, у обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 почала незаконно здійснювати догляд за 72 рослинами конопель у виді систематичного їхнього поливу, проріджування та прополювання, з метою доведення рослин до стадії дозрівання, коли вони стануть придатними для виготовлення наркотичних засобів.

Однак, у судовому засіданні дослідженими доказами не встановлено факту того, що ОСОБА_4 вчиняла дії, спрямовані на вирощування 72 рослин конопель.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Аналізуючи у сукупності докази, надані сторонами кримінального провадження, суд зазначає, що сторона обвинувачення не довела в рамках стандарту доведення наявність умислу ОСОБА_4 на вирощування конопель у кількості 72 штук, не довела, що ОСОБА_4 здійснювала будь-які дії щодо догляду та вирощування конопель у кількості вказаній стороною обвинувачення і що зростання цих конопель охоплювалося умислом обвинуваченої. Переважна більшість вилучених рослин, вирощування яких інкримінується ОСОБА_4 , росла в бур`янах, що виключає будь-який догляд за ними.

Позиція захисту про дикоросле походження вказаних рослин та відсутність умислу на їх вирощування виглядає більш розумним поясненням встановлених по кримінальному провадженню обставин, ніж версія обвинувачення, і жодним чином останнім не спростована і не поставлена під сумнів.

За таких обставин суд дійшов висновку, що наявність складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, в діях ОСОБА_4 стороною обвинувачення не доведена.

Окрім того, стороною обвинувачення суду не надано будь-яких інших переконливих доказів того, що ОСОБА_4 незаконно здійснювала догляд за 72 рослинами конопель у виді систематичного їхнього поливу, проріджування та прополювання, з метою доведення рослин до стадії дозрівання, коли вони стануть придатними для виготовлення наркотичних засобів.

Оскільки, суд на основі повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів наданих стороною обвинувачення дійшов висновку, про недоведеність «поза розумним сумнівом» вини ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 310 КК України, а тому аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 варто кваліфікувати за ч. 1 ст. 310 КК України, як незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин, що покращує становище обвинуваченої.

Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов переконання, що вони доводять факт того, що дії ОСОБА_4 варто кваліфікувати за частиною 1 статті 310 КК України, як незаконне вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Водночас згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання за ч. 1 ст.310 КК України суд керується вимогами статтей 65-67 КК України та бере до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченою правопорушення, особу обвинуваченої та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а. с. 104-105), раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася (а. с. 102), не заміжня, з вищою освітою.

Суд також враховує дані досудової доповіді, відповідно до якої ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, а її виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі (а. с. 31-33).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Враховуючи наведене вище, значний проміжок часу який минув з дня вчинення правопорушення, особу та поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 , яка є особою раніше не судимою, за місцем проживання характеризується позитивно, пенсіонерка, суд з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без її ізоляції від суспільства, а покарання необхідне та достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових правопорушень в майбутньому варто призначити в межах санкції ч. 1 ст.310 КК України у виді штрафу.

Суд вважає, що призначення покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому ч. 1 ст. 310 КК України, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень і таким, що не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Також, відповідно до ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведення експертизи у сумі 2831,70 грн (а. с. 119), оскільки її проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченою правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 17.06.2022 накладено арешт на речові докази, який відповідно до вимог ст. 174 КПК України варто скасувати.

Питання про долю речових доказів варто вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Майнова шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна, потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 62, 129 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтей 50, 65-67 КК України, статтями 22, 84-87, 89, 91-96, 100, 124, 174, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ч.1 ст.310 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в розмірі 2831 (дві тисячі вісімсот тридцять одна) гривень 70 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт майна застосований ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 17.06.2022.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- 72 (сімдесят дві) трав`янистих рослин роду коноплі, які вилучені 15 червня 2022 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , які передані до камери зберігання речових доказів ВП №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду кримінального провадження апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1