ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/8888/14-к Номер провадження 11-кп/814/2362/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурораОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 квітня 2013 року за №0000720, за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 02 серпня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою клопотання обвинуваченого задоволено.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст.89 КК України не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.289 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що на даний час сплинув п`ятирічний строк давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності з урахуванням проміжків часу зупинення та переривання цього строку.

Згідно з ухвалою місцевого суду в грудні 2012 року ОСОБА_9 по вул. Межлаука, 3/1 у м. Харків отримав від ОСОБА_7 в орендне користування автомобіль «Лада 11193 Калина», н.з. НОМЕР_1 , вартістю 42 203 гривні, на умовах здійснення оплати в розмірі 140 гривень за добу, після чого в лютому 2013 року з метою заволодіння названим транспортним засобом умисно продав його через мережу Інтернет невстановленій особі.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 02 серпня 2023 року та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_9 про звільнення останнього від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.289 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: обвинувачений систематично оголошувався в розшук під час судового провадження три рази, а саме з 23 вересня 2016 року до 22 травня 2017 року, з 19 липня 2017 року до 08 вересня 2017 року, з 23 травня 2018 року до 26 червня 2018 року, що відповідно до правової позиції об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 05 квітня 2021 року (справа №328/1109/19, провадження №51-5464 кмо 20) є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, зупиняє диференційовані строки, визначені в ч.1 ст.49 КК України, та передбачає в такому випадку загальний строк давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності, який становить 15 років і кінцем якого є березень 2028 року; 23 лютого 2021 року обвинувачений уже звертався з аналогічним клопотанням, у задоволенні якого судом першої інстанції було відмовлено на підставі приписів ч.2 ст.49 КК України.

Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про місце, дату й час судового засідання апеляційної інстанції. Адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_8 заявили клопотання про здійснення апеляційного розгляду за їх, потерпілих та обвинуваченого відсутності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи представника потерпілого про безпідставність звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності й закриття кримінального провадження щодо останнього є неспроможними.

Виходячи з приписів п.1 ч.2 ст. 284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст.49 КК України підстав закрити кримінальне провадження, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності.

Тобто суд повинен звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Частиною 1 ст.49 КК України встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення та суворості покарання.

Санкцією ч.1 ст.289 КК України (в редакції Закону України на час кримінального правопорушення) було передбачено покарання у вигляді: 1) штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; 2) обмеження волі на строк від трьох до п`яти років; 3) позбавлення волі на той самий строк.

За чинною ч.1 ст.289 КК України вчинення цього кримінального правопорушення карається: 1) обмеженням волі на строк від трьох до п`яти років; 2) позбавленням волі на той самий строк.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.289 КК України, відповідно до ч.3 ст.12 КК України (в редакції Закону України на час кримінального правопорушення) належало до категорії злочинів середньої тяжкості, а за чинною ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином.

За змістом приписів п.3 ч.1 ст. 49 КК України (в редакції Закону України на час кримінального правопорушення) особа звільнялась від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості й до дня набрання вироком законної сили минуло 5 років. Чинні положення п.3 ч.1 ст.49 КК України також регламентують, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину й до дня набрання вироком законної сили сплинуло 5 років.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у ч.ч.1, 2 ст.49 КК України строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно з висновком щодо застосування норми права, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року (справа №735/1121/20, провадження № 13-26кс22) у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч.1 ст.49 КК України, подовженого на період ухилення.

Закінчення загальних строків, установлених ч.2 ст.49 КК України (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 було закінчено вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, в лютому 2013 року.

З 23 вересня 2016 року до 22 травня 2017 року, з 19 липня 2017 року до 08 вересня 2017 року, з 23 травня 2018 року до 23 липня 2018 року обвинувачений перебував у розшуку та щодо нього зупинялось кримінальне провадження, у зв`язку з чим на вказані проміжки часу строк притягнення до кримінальної відповідальності зупинявся (т.1 а.п.205, 237, т.3 а.п.25, 66, 138, 157).

Далі в іншому кримінальному провадженні ОСОБА_9 було інкриміновано вчинення ним 21 квітня 2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, яке перервало строк давності (т.3 а.п.210-211, т.4 а.п.140-141, 147-149).

Тому з огляду на положення ч.3 ст.49 КК України п`ятирічний строк притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності почав обчислюватись із 21 квітня 2018 року (що за хронологією подій і прийняття рішень включає в себе періоди перебування ОСОБА_9 в розшуку з 23 вересня 2016 року до 22 травня 2017 року, з 19 липня 2017 року до 08 вересня 2017 року) та був подовжений на період ухилення ОСОБА_9 від суду з 23 травня 2018 року до 23 липня 2018 року, тобто на 2 місяці.

У подальшому строк давності не переривався, не зупинявся та відповідно закінчився 21 червня 2023 року станом на час ухвалення оскарженого рішення від 02 серпня 2023 року (5 років + 2 місяці).

На підставі викладеного вище, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення клопотання сторони захисту, звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.289 КК України через закінчення строків давності, визначених у п.3 ч.1 ст.49 КК України, та закриття кримінального провадження щодо нього.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 05 квітня 2021 року (справа №328/1109/19, провадження №51-5464 кмо 20) є нерелевантним, оскільки Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02 лютого 2023 року (справа №735/1121/20, провадження № 13-26кс22) відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в зазначеній представником потерпілого постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, та сформулювала наведений вище інший, принципово відмінний за змістом висновок щодо тлумачення положень ст.49 КК України, котрі регулюють аспекти перебігу строку давності в разі встановлення факту ухилення особи від слідства чи суду, якому й слідує колегія суддів апеляційного суду.

Необґрунтованими є також доводи апелянта про те, що 15 листопада 2021 року Фрунзенський районний суд м. Харків залишив без задоволення аналогічне клопотання сторони захисту, оскільки на час ухвалення цього рішення обставини провадження були відмінними й строк давності не вичерпав себе. Окрім того, Фрунзенський районний суд м. Харків здійснив тлумачення приписів ч.2 ст.49 КК України з урахуванням правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 05 квітня 2021 року (справа №328/1109/19, провадження №51-5464 кмо 20), який на даний час є неактуальним через відступ від нього Великою Палатою Верховного Суду.

Попереднє ж судове рішення про відмову в задоволенні аналогічного клопотання сторони захисту (ухвалене більше ніж півтора роки тому) не впливає на обов`язок суду за актуальних обставин провадження звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження за наявності передбачених для цього законом підстав. Обмежень на повторне звернення ОСОБА_9 із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності КПК України не містить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду повно й усебічно розглянути провадження, за результатом чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 02 серпня 2023 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4