Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

06 жовтня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000121 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 травня 2023 року стосовно

ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Рокитне Рокитнівського району Рівненської області, громадянина України, не маючого судимості, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 Кримінального кодексу України (далі - КК),

в с т а н о в и л а :

Вироком Сарненського районного суду Рівненської області від 10 травня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.345 КК на 2 роки обмеження волі.

Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання та зараховано у строк покарання один день затримання за два дні обмеження волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишено попередній запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням відповідних обов`язків.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Цим вироком ОСОБА_5 засуджений за те, що він 04 лютого 2020 року близько 22 год. 32 хв., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , під час розмови з поліцейським ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що перед ним перебуває працівник Національної поліції України при виконанні службових обов`язків, одягнений у формений одяг з розпізнавальними знаками встановленого зразка Національної поліції України, умисно заподіяв один удар долонею своєї правої руки в область обличчя ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді навколо орбітальної гематоми справа та забійної рваної рани верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить вказаний вирок змінити, звільнивши його на підставі ст.75 КК від відбування призначеного покарання та встановивши мінімальний іспитовий строк.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що наявні обставини. які пом`якшують його покарання, а саме те, що він не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, він повністю відшкодував в добровільному порядку потерпілому матеріальну та моральну шкоду, визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим. Також вказав, що він позитивно характеризується за місцем проживання, проживає разом з одинокою матір`ю-пенсіонеркою, має серйозні проблеми зі здоров`ям, займається суспільно-корисною працею.

Окрім того, обвинувачений покликався на те, що призначений йому захисник ОСОБА_10 неналежно виконувала свої обов`язки, його захист здійснювався в режимі відеоконфренції та він не мав жодного разу зустрічі з адвокатом, а її позиція в судових дебатах істотно відрізнялась від його позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити апеляційну скаргу та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, думку прокурора ОСОБА_4 , яка заперечила проти застосування щодо обвинуваченого ст.75 КК, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Відповідно до приписів ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

Так, згідно вимог ст.370 КПК судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність винуватості обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Однак, місцевий суд не в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Зокрема, відповідно до вимог ст.65 КК, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з частиною 2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, суд першої інстанції, врахувавши суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_5 злочину та особу обвинуваченого, дійшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів, щодо призначення йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновком місцевого суду щодо відсутності підстав, передбачених законодавцем, для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Так, згідно зі статтею 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тобто, як випливає зі змісту даної норми, суду завжди потрібно детально з`ясувати фактичну тяжкість вчиненого особою кримінально караного діяння, особу винного та інші обставини справи.

Як було встановлено в ході апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом зі своєю матір`ю, яка є особою пенсійного віку, та має проблеми зі здоров`ям. Окрім того, обвинуваченим добровільно відшкодовано потерпілому ОСОБА_9 матеріальну та моральну шкоду, який не має до ОСОБА_5 жодних претензій матеріального чи морального характеру та просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК, що стверджується відповідною заявою потерпілого, долученою до апеляційної скарги.

Також колегія суддів враховує і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який, у відповідності до вимог ст.12 КК, відноситься до категорії нетяжких злочинів, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

При цьому, відповідно до досудової доповіді Рокитнівського РС філії ДУ «Центр пробації» у Рівненській області, ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства та для окремих осіб, оцінюється як середній. Приймаючи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Водночас колегія суддів ураховує, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України, встановлено статтею 65 Конституції України. Загально відомо, що збройна агресія російської федерації проти України розпочалася з окупації Криму в лютому-березні 2014 р., гібридної війни на Донбасі з квітня 2014 р., яка перейшла до відкритого повномасштабного збройного вторгнення 24 лютого 2022 р. Для захисту від цієї агресії Збройні Сили України потребують необхідної техніки та амуніції тощо, а тому з цією метою створені відповідні фонди, які акумулюють кошти як фізичних, так і юридичних осіб.

Під час апеляційного розгляду обвинуваченим у добровільному порядку було сплачено 30 000 грн. благодійного внеску на потреби Збройних Сил України, що колегія суддів враховує у якості пом`якшуючої обставини.

Також обвинувачений ОСОБА_5 під час судового засідання висловив щирий жаль з приводу вчинених ним протиправних дій.

Тому, враховуючи вказані обставини кримінального провадження та дані про особу винного у своїй сукупності, колегія суддів приходить висновку про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, оскільки його перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, однак в умовах контролю за його поведінкою з боку уповноважених органів.

З огляду на викладене, апеляційні вимоги сторони захисту підлягають задоволення, а вказаний вирок, в силу вимог ст.408 КПК, в частині призначеного покарання слід змінити, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку один рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Сарненського районного суду Рівненської області від 10 травня 2023 року стосовно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінити.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3