№ провадження 1-кс/495/2798/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2023 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровському клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження №0000492 від 12.11.2023 -

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2023 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000492 від 12.11.2023 року, який було накладено відповідно до ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2023.

Виклад обставин, зазначених у клопотанні.

Ухвалою слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі 495/12276/23, 1-кс/495/2445/2023 від 13.11.2023 клопотання дізнавача СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про накладення арешту на майно, яке було надано в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000492 від 12.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України задоволено частково та накладено арешт на військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; довідку ВЛК №4895 від 16.09.2023, видану ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак заявник наголошує, що накладення арешту обмежує його законні права та інтереси, зазначає що арешт накладено необґрунтовано. Окрім того, заявник зазначає, що органом досудового розслідування отримано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якої військовий квиток серії НОМЕР_1 отримано у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України заявник просив скасувати арешт, накладений на військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; довідку ВЛК №4895 від 16.09.2023, видану ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позиції сторін.

В судове засідання представник власника майна не з`явився, надав заяву у якій просив клопотання розглядати за його відсутністю.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був повідомлений. Дізнавач СД Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надав матеріали кримінального провадження №0000492 від 12.11.2023 року.

Мотивація суду.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до змісту ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено та конкретизовано в ч.1 ст.321 Цивільного кодексу, згідно з якою право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована в ст.391 цього кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, одним з яких є арешт майна у кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Порядок скасування арешту майна визначений ст.174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000492 надано належним заявником.

Як вбачається з наданих дізнавачем матеріалів кримінального провадження №0000492 13.11.2023 дізнавачем було надано запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 за № 63/30503 у відповідь на який 20.11.2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 заначено, що солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Згідно облікової картки солдату ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно видавався військовий квиток серія НОМЕР_1 , довідка про проходження військово-лікарської комісії №4895 від 16.09.2022 не видавалася. Записи у військовому квитку серія НОМЕР_1 про те, що солдат ОСОБА_6 , не підлягає призову по мобілізації відповідно ст.23 ч.1 абз 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не здійснювалися.

Розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість (необґрунтованість) накладеного арешту та наявність (відсутність) підстав для його подальшого застосування. Власник майна вказує на втрату потреби застосування арешту майна, що обумовлює межі дослідження і оцінки обставин справи слідчим суддею у цьому провадженні.

В судовому засіданні було встановлено, що в рамках кримінального провадження №0000492 власнику майна підозру не пред`явлено.

Слідчим суддею при винесенні ухвали зазначалось, що арешт накладається для збереження речових доказів у кримінальному провадженні та проведення відповідних експертиз. Однак, дізнавачем, що здійснює досудове розслідування експертиз не призначено, а отже відсутня необхідність у подальшому застосуванні арешту.

Проаналізувавши надані дізнавачем матеріали, слідчий суддя зазначає, що в рамках проведення досудового розслідування дізнавачем, після отримання 20.11.2023 відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 жодних процесуальних дій з майном не проводилось, запитів до уповноважених органів не надсилалось.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Факт перебування майна під арештом тривалий час фактично позбавляє конституційного права власника на законних підставах розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З урахуванням викладеного слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час відпала потреба у забезпеченні кримінального провадження в частині арешту на належний ОСОБА_8 військовий квиток серії НОМЕР_1 , оскільки слідчі дії з ним не проводяться, його знаходження у органу досудового розслідування без проведення слідчих (процесуальних) дій призводить до невиправданого обмеження права власності володільця.

Скасування арешту вказаного майна є підставою для його повернення власнику (законному володільцю) або уповноваженій ним особі.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання представника власника майна підлягає частковому задоволенню в частині скасування арешту майна на військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки потреба у застосуванні такого заходу забезпечення відпала. Разом з тим, зважаючи на відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відсутності факту видачі довідки ВЛК №4895 від 16.09.2023, слідчий суддя зазначає, що не встановлено підстав для скасування арешту на вказаний документ.

Керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000492 від 12.11.2023 року, який було накладено відповідно до ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.10.2023 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі 495/12276/23 від 13.11.2023 на військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повернути військовий квиток серії НОМЕР_1 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_1 власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1