Справа №591/5770/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/649/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА

Іменем України

06 грудня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула в письмовому провадженні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/5770/23 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 11.10.2023 про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту,

установила:

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і постановити нову ухвалу, якою продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою без права внесення застави, оскільки на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, слідчим суддею не враховано особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, відповідно ст. 89 КК є раніше не судимий, відносно нього у суді здійснюється розгляд кримінального провадження за ч. 2 ст. 186 КК, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину. Одразу після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 вдався до ухилення від органів досудового розслідування, оголошувався у розшук, на даний час у кримінальному провадженні не відшукано знарядь злочину, якими було заподіяно тілесні ушкодження потерпілим, а також автомобіля, який належить підозрюваному та на якому останній перебував на місці події.

10.10.2023 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури, звернувся ст. слідчий в ОВС СУ ГУНП в Сумській області, в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 15.12.2023 без визначення розміру застави, яке обґрунтував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 і п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК, а саме в закінченому замаху на умисне вбивство, вчиненого відносно двох осіб за попередньою змовою групою осіб, досудове розслідування в якому не завершено і продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 11.10.2023 клопотання слідчого задоволено частково та відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 до 09.12.2023 включно та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого правопорушення та доведено наявність ризиків того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити докази та впливати на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, і дійшов висновку, що зазначені ризики можуть бути забезпечені шляхом застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, від прокурора ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_8 надійшли письмові заяви про розгляд апеляційної скарги у їх відсутність, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд за відсутності сторін, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Розглянувши клопотання слідчого та ухваливши рішення про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою, існують ризики того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на потерпілих і свідків. При цьому, враховуючи наявність у підозрюваного на утриманні двох неповнолітніх дітей та постійного місця проживання, а також те, що зі сплином часу зазначені ризики зменшилися, слідчий суддя одночасно дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, що зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Разом з тим, такі висновки слідчого судді не в повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, належним чином не умотивовані та не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Зокрема, згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених у ст. 177 КПК, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного; 7) майновий стан підозрюваного; 8) наявність судимостей у підозрюваного; 9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ч. 1 ст. 178 КПК).

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді в частині того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушенні, що підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів відповідно п. 1 ч. 1 ст. 178 і ч. 1 ст. 194 КПК, а саме: протоколами огляду місця події, допиту потерпілого, свідків, проведення слідчого експерименту із свідками, висновками судово-медичних експертиз щодо характеру завданих тілесних ушкоджень потерпілим, а будь-які докази, які б викликали сумніви в обґрунтованості підозри у кримінальному провадженні на цій стадії процесу відсутні.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». При цьому у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88) ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу». Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні у теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення кримінального правопорушення та його остаточна правова кваліфікація є завданням подальшого досудового розслідування.

Незважаючи на те, що на стадії застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний дослідити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також встановити, чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність обставин, зазначених в ч. 1 ст. 194 КПК, але в той же час цей же слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості встановлювати будь-які фактичні обставини вчинення злочину та давати безпосередньо оцінку доказам його вчинення.

Крім того, мають місце і заявлені у клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_8 із-за тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незважаючи на його явку у судове засідання до апеляційного суду. При цьому врахування тяжкості злочину у цьому випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що ОСОБА_8 може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, незаконно впливаючи на потерпілих та свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також необхідно врахувати особу підозрюваного, що не було зроблено слідчим суддею суду першої інстанції, який раніше був неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та злочинів, пов`язаних з спричиненням тілесних ушкоджень, на шлях виправлення не став та знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, а з характеристики Михайлівського старостинського округу Лебединської міської ради вбачається, що ОСОБА_8 зарекомендував себе з посередньої сторони, в громадському житті села участі не приймає, на даний час офіційно не працює, дружніх стосунків з жителями села не підтримує.

Ухвала слідчого судді не містить належних мотивів щодо достатності застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, оскільки ОСОБА_8 проживає в межах Сумської області у невеликому населеному пункті, де контроль за дотриманням домашнього арешту підозрюваним з боку органу місцевої поліції може бути ускладнений.

Наявність на утриманні у підозрюваного двох неповнолітніх дітей та постійного місця проживання, в цьому випадку, не є тими безумовними обставинами, які унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою або ж знижують (зменшують) ймовірність реалізації ризиків, розглянутих вище. Ці обставини повинні враховуватися тільки у сукупності зі всіма іншими обставинами, з якими КПК пов`язує можливість тримання особи під вартою, так як запобіжний захід спрямовується виключно на забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , хоча і шляхом певного обмеження його особистих прав.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою на теперішній час не може забезпечити повною мірою покладені на цей захід кримінальним процесуальним законом функції та запобігти установленим слідчим суддею ризикам, які у свою чергу є виправданими та необхідними елементами, що визначають потребу в триманні підозрюваного під вартою, внаслідок чого апеляційна скарга прокурора у цій частині є цілком обґрунтованою та підлягає задоволенню, а рішення слідчого судді - скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 і ч. 1 ст. 412 КПК), так як допущені слідчим суддею порушення вимог КПК перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про продовження підозрюваному строку тримання під вартою після скасування ухвали слідчого судді, то вони не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають, оскільки такий запобіжний захід як тримання під вартою, що раніше був застосований до ОСОБА_8 припинив свою дію 11.10.2023, коли ухвалою слідчого судді щодо підозрюваного був застосований інший запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який і діяв на час апеляційного розгляду.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК, у разі застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово, а згідно ч. 5 цієї статті у разі постановлення слідчим суддею ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід підозрюваний повинен бути негайно звільнений. При цьому ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу (ст. 203 КПК).

Відповідно ст. 205 КПК, ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора, а відповідно ч. 1 ст. 183 цього Кодексу, тримання під вартою застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. При цьому прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, прокурор уповноважений: погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених КПК, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання (ч. 1, п. 10 ч. 2 ст. 36 КПК).

Таким чином, при відсутності відповідного клопотання слідчого або прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд апеляційної інстанції після скасування рішення слідчого судді суду першої інстанції позбавлений можливості самостійно застосувати відносно ОСОБА_8 такий запобіжний захід (ст. 421, 422 КПК).

На підставі викладеного, після скасування ухвали слідчого судді колегія суддів вважає за необхідне ухвалити своє рішення, яким відмовити слідчому в задоволенні клопотання про продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задовольнивши таким чином частково апеляційну скаргу прокурора.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 11.10.2023 відносно ОСОБА_11 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Відмовити ст. слідчому в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_12 в задоволенні клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_13 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4