20.11.2023
Справа № 642/5304/23
Провадження № 1-кп/642/499/23
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

16 листопада 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -

в с т а н о в и в:

06 серпня 2023 року приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись по проспекту Слави поблизу будинку № 11 у місті Харкові, вступив в конфлікт на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з раніше незнайомим йому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, маючи прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наблизився до останнього, та, знаходячись у положенні стоячи обличчям до обличчя на відстані витягнутої руки, тримаючи скляну чашку у правій руці, наніс нею один удар у ділянку нижче лівого вуха з переходом на ліву бокову поверхню шиї ОСОБА_4 .

Внаслідок вказаних дій потерпілому ОСОБА_4 відповідно до висновку експерта «КЗОЗ ХОБСМЕ» № 09-1140/2023 від 30.08.2023, було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: різано - рвана рана у ділянці лівої щоки (в проекції лівого кута лівої щелепи) із переходом на передню поверхню шиї ліворуч у верхньому відділі, яка у своєї течії обумовила до хірургічного втручання (ПХО, наложення шовного матеріалу); забита рана на спинці носу в середній третині; садна на лівій щоці та на лівій вушній раковині у верхній третині.

Встановлена різано - рвана рана в ділянці лівої щоки із переходом на передню поверхню шиї, яка у своєї течії обумовила до наложення шовного матеріалу та загоїлась із утворенням рубця, - належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1.а, 2.3.3. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року. Забита рана на спинці носу та садна - викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю та пояснив, що за обставин, викладених у обвинувальному акті, він знаходячись у положенні стоячи обличчям до обличчя на відстані витягнутої руки, тримаючи скляну чашку у правій руці, наніс один удар у ділянку нижче лівого вуха з переходом на ліву бокову поверхню шиї ОСОБА_4 , чим заподіяв тілесні ушкодження. Свою вину визнає в повному обсязі, кається у скоєному, на теперішній час вибачився перед потерпілим. За можливе просить суд призначити йому міру покарання не пов`язану з ізоляцією від суспільства, а саме у виді громадських робіт.

Оскільки ОСОБА_5 та інші учасники судового провадження у судовому засіданні не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 125 КК України кваліфіковані вірно, так як він своїми умисними діями вчинив : умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При визначенні ОСОБА_5 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, данні про його особу, який раніше не судимий, працює на мийці, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 судом визнається щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, з урахуванням даних про особу ОСОБА_5 , наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення до скоєного, його щире каяття, думку потерпілого, який не наполягав на призначенні більш суворого покарання ніж громадські роботи, обставини вчинення кримінального правопорушення, враховуючи майновий стан обвинуваченого, який на теперішній час не має стабільного матеріального доходу, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливо з застосування до нього міри покарання у виді громадських робіт, які полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, у межах санкцій ч. 2 ст. 125 КК України.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме гуманності й справедливості, та не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечуватиме співрозмірність діяння та кари, відповідатиме таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 на час судового провадження не обирався.

Потерпілим ОСОБА_4 поданий цивільний позов про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди на загальну суму 40 790 грн. 34 коп.

В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди послався на те, що після вказаних подій у нього постійні головні болі та запаморочення, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_5 був порушений звичайний уклад його життя.

При вирішення питання щодо вимог про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3,4 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, суд враховує практику Європейського Суду, зокрема рішення від 28.05.1985 року Серія А & 96 справа Abdulaziz,Cabales and Balkandali v. United Kingdom , де враховано, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретним.

Суд вважає, що ОСОБА_5 своїми протиправними діями заподіяв потерпілому моральну шкоду, оскільки останній зазнав тілесних ушкоджень, фізичного болю, душевних страждань, приниження, був вимушений звертатись до правоохоронних органів, проходити лікування, чим був порушений звичайний уклад його життя, тому суд приходить до висновку, що діями обвинуваченого йому завдана моральна шкода, розмір якої судом визначений у сумі 20 тис. грн.

Доказів заподіяння моральної шкоди потерпілому у більшому розмірі суду не надано.

Суд вважає, що саме такий розмір грошового відшкодування разом із винесенням обвинуваченому ОСОБА_5 обвинувального вироку та призначенням останнім покарання за вчинене кримінальне правопорушення буде відповідати обсягу моральних страждань потерпілого, а також вимогам розумності і справедливості.

За таких обставин суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог.

Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді - (200) двохсот годин громадських робіт, які полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Цивільний позов, заявлений потерпілим - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди - 790, 34 грн. та моральної шкоди - 20 000 грн. 00 коп. (двадцять тисяч гривень 00 копійок).

В інший частині позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений. Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1