Справа № 750/445/24
Провадження № 1-кп/750/191/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001888 від 09.12.2023, стосовно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усть-Ілімськ Іркутської області, РРФСР, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого трактористом-машиністом ТОВ «Чернігівська індустріальна молочна компанія», одруженого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

У червні 1998 року, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_2 вступив у змову з невстановленою під час досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено у окреме провадження, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій щодо пособництва, надав невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані, фотокартку та зразок свого особистого підпису, для подальшого їх внесення до підробленого документу. Після чого, ОСОБА_2 сплатив невстановленій особі за виготовлення посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , виданого 18.06.1998 ДАІ МВС-УВС м. Чернігів на ім`я ОСОБА_2 , грошові кошти у невстановленій досудовим розслідуванням сумі, яке отримав у невстановленому місці, спосіб та час.

Згідно висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/125-23/13774-ДД від 19.12.2023 бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 18.06.1998 на ім`я ОСОБА_2 , не відповідає за своїми характеристиками встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Згідно інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернігівській області згідно облікових даних Єдиного державного реєстру МВС України посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 18.06.1998 видавалось на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Посвідчення водія на ім`я ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 18.06.1998 не видавалось.

Крім цього, 09.12.2023 близько 09 год. 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні Територіального сервісного центру № 7441 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернігівській області, за адресою: вул. Шевченка, 162А, м. Чернігів, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, використав шляхом надання адміністратору Територіального сервісного центру № 7441 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Чернігівській області ОСОБА_4 завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 18.06.1998 року ДАІ МВС-УВС м. Чернігів, з метою отримання нової категорії посвідчення водія.

У обвинувальному акті прокурором заявлено клопотання, в якому зазначено, що ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, тому прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додано заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника ОСОБА_5 , відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, не оспорює встановлені під час дізнання обставини, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження та згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду; у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, встановивши, що учасники не оспорюють встановлені досудовим розслідуванням обставини та обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку доведена повністю, а його дії суд кваліфікує за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво в підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такий документ, і який надає права, з метою використання його іншою особою; та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

При кваліфікації діяння обвинуваченого судом враховано, що пособництво в підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такий документ, і який надає права, з метою використання його іншою особою, ОСОБА_2 вчинено у червні 1998 року під час дії КК України 1960 року. У той же час, відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України 2001 року кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Так, статтею 194 КК України 1960 року була передбачена відповідальність за підробку посвідчення, санкцією даної статті було передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до двох років або виправними роботами на той же строк. За змістом ч. 1 ст. 5 КК України 2001 року, закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності. Зважаючи, що Кримінальним кодексом України 2001 року за вчинення підроблення офіційного документа не передбачено покарання у виді позбавлення волі, а отже цим законом пом`якшено кримінальну відповідальність за вчинення зазначеного протиправного діяння, тому дії обвинуваченого судом кваліфіковано відповідно до КК України 2001 року.

Згідно статті 65 КК України при визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Зокрема, відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_2 є кримінальними проступками.

З доданих до обвинувального акта матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_2 раніше не судимий, за медичною допомогою в психіатричне диспансерне відділення та наркологічне диспансерне відділення КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» не звертався, до адміністративної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, конкретних обставин кримінального провадження, характеру вчинених протиправних діянь, зважаючи на особу обвинуваченого, суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_2 , а також попередження вчинення як ним, так і іншими особами нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді штрафу в межах санкції статей, якими передбачена відповідальність за вчинені кримінальні проступки. При цьому при визначенні розміру штрафу за вчинення обвинуваченим кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, судом враховуються положення ч. 4 ст. 5 КК України, за змістом якої, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що пом`якшує кримінальну відповідальність. Зважаючи, що ОСОБА_2 відповідне діяння вчинено у червні 1998 року, з того часу неодноразово змінювалась санкція ч. 1 ст. 358 КК України, тому при призначенні покарання судом застосовується вказана норма в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011, якою пом`якшено кримінальну відповідальність за вчинене діяння (зокрема, передбачено зниження покарання у виді обмеження волі в порівнянні з попередньою редакцією вказаної норми).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі. За змістом ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у червні 1998 року, тому суд дійшов висновку, що обвинуваченого слід звільнити від призначеного покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 2271 грн 84 коп.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено,

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 91, 94, 370, 373, 374, КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції Закону № 3207-VI від 07.04.2011), та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_2 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) грн 84 коп. процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Речові докази, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_2 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня отримання копії судового рішення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1