Провадження № 1-кп/761/826/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі - головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 191 001 000 068 88 від 19.07.2019, у якому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Сватове Луганської області, громадянка України, українка, з середньою освітою, яка офіційно не працевлаштована, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, не судима,

обвинувачується за ч. 1 ст. 115 КК України,

у с т а н о в и в :

Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Рішенням суду від 08.04.2021 строк застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу продовжений по 06.06.2021, однак у зв`язку зі складністю провадження завершити його судовий розгляд до зазначеної дати не виявилось за можливе.

У зв`язку з цим прокурор наполягав на наявності підстав подальшого утримання обвинуваченої під вартою, оскільки існує значна ймовірність вчинення дій, спрямованих на переховування від суду з метою уникнення покарання, що їй загрожує у разі визнання її винуватою в інкримінованих діях, а також здійснення незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Обвинувачена просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на необґрунтованість зазначених ним ризиків, оскільки наміру впливати на потерпілу та свідків або переховуватись від суду не має, тому просила застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник також наполягала на відмові у продовженні застосованого до обвинуваченої запобіжного заходу, оскільки ризики непроцесуальної поведінки ОСОБА_7 прокурором необґрунтовані, тому захисник просила застосувати до її підзахисної запобіжний захід у вигляді застави.

Суд, заслухавши думки учасників, дослідивши наявні у суду матеріали, дійшов висновку про таке.

Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановленому законом.

Метою статті 29 Конституції України є недопущення свавільного обмеження (позбавлення) свободи чи особистої недоторканності особи.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та у порядку, які визначені у законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11.10.2011 №10-рп/2011).

У силу ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого двомісячного строку дії цього запобіжного заходу. За наслідками розгляду цього питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Під час досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК у разі вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу.

Однак, враховуючи, що відповідно до Глави 28 КПК судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена поза розумним сумнівом вина особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті злочинних діях, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії провадження виключається.

З наведеного витікає, що, вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Отже, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб.

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та керуватись у своїй діяльності рішеннями Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до положення ст. 178 КПК суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів, є обов`язковою для оцінки судом обставиною при вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Таким чином, оцінюючи реальність існування ризику переховування обвинуваченої, суд не має права ігнорувати суворість покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованих дій.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні по справі «Бекчієв проти Молдови», ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою, у якій його переслідували в межах закону.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав, що свідчать про актуальність встановленого раніше ризику переховування обвинуваченої від суду з огляду на покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, характер інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який вчинений шляхом умисного заподіяння іншій особі смерті, свідчить про наявність підстав для висновку про критичну оцінку моральних якостей обвинуваченої та існування високої ймовірності вчинення ОСОБА_7 зазначених прокурором позапроцесуальних дій з метою створення перешкод судовому розгляду або ж загрози суспільству.

Суд вважає, що з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачена може вчинити дії, спрямовані на незаконний вплив на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни останніми наданих раніше показань.

Сукупність зазначеного доводить, що встановлені вище обставини є достатніми для продовження щодо ОСОБА_7 строку дії застосованого до неї запобіжного заходу.

При цьому відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК суд вважає за можливе при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_7 спричинив смерть людини.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

Продовжити строк тримання обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою по 19 липня 2021 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3