ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку у м. Дніпро кримінальне провадження № 0001764 від 16 вересня 2021 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Краматорську, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, ФОП, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката - ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 приблизно у середині березня 2021 року, більш точну дату не встановлено, в особистих інтересах, вирішив здійснити самовільне будівництво споруди, а саме: індивідуального гаражу на три машиномісце шириною 6,30 м., довжиною 14,20 м., висотою 3,05 м., збудованого зі шлакоблоку та пов`язаного з землею монолітним бетонним фундаментом на самовільно зайнятій земельній ділянці загальною площею 0,089 га., що знаходиться навпроти будинку АДРЕСА_2 поруч з земельною ділянкою за кадастровим номером :00:005:0321 у м. Краматорськ, Донецької області, що перебуває у комунальній власності Краматорської міської ради та відноситься до земель житлової та громадської забудови.

Достовірно знаючи, та розуміючи, що ним буде вчинено неправомірні дії, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх злочинних дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, приблизно всередині березня 2021 року, більш точну дату не встановлено, ОСОБА_3 , умисно в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону, нехтуючи вимогами ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України, згідно з якою громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі - продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю), ст. 125 Земельного кодексу, згідно з якою право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, ст. 126 Земельного кодексу, згідно з якою право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» які регламентують набуття і реалізацію права на землю, ч.5 ст.26, п.1 ч.1 ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.9 ЗУ «Про архітектурну діяльність», самовільно захопив земельну ділянку, загальною площею 0,089 га., що знаходиться навпроти будинку АДРЕСА_2 поруч з земельною ділянкою за кадастровим номером :00:005:0321 у м. Краматорськ, Донецької області, на якій самовільно, не маючи жодних дозвільних документів на початок виконання будівельних робіт та проектів, погоджених в установленому порядку, за власні кошти побудував одноповерхову споруду, а саме: індивідуальний гараж на три машиномісця шириною 6,30 м., довжиною 14,20 м., висотою 3,05 м., зі шлакоблоку та пов`язаного з землею монолітним бетонним фундаментом.

При цьому, зазначена вище ділянка не сформована, вона не має кадастрового номеру, чітко встановлених меж, площі, право користування земельною ділянкою, навпроти будинку АДРЕСА_2 поруч з земельною ділянкою за кадастровим номером :00:005:0321 у м. Краматорськ, Донецької області, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія, не перебуває у спільній сумісній власності власників квартир на нежитлових приміщень у будинку, оскільки відповідна землевпорядна документація співвласниками квартир не розроблялась.

Таким чином, дії ОСОБА_3 виразилися у самовільному будівництві споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України.

28 січня 2022 року між прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_3 під час судового розгляду повністю визнав свою винуватість у висунутому йому обвинуваченні, щиро покаявся у скоєному.

При укладенні даної угоди прокурором враховано наявність суспільного інтересу, оскільки відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Прокурором надана суду на дослідження письмова згода представника потерпілого ОСОБА_6 укладання угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 .

Також вказаною угодою сторони погодили покарання ОСОБА_3 за ч.3 ст. 197-1 КК України у виді штрафу у дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд, заслухавши прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_5 та дослідивши письмову згоду представника потерпілого ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так, злочин, передбачений ч.3 ст. 197 -1 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженого сторонами покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 січня 2022 року, яка укладена між прокурором Краматорської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 накористь держави кошти, витрачені на проведення судової будівельно- технічної експертизи №7063 від 26.01.2021 р. у розмірі 12 012, 70 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча ОСОБА_1