ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/559/18 Номер провадження 11-кп/814/839/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі

судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження № 0000506 від 24.11.2017, за апеляційною скаргою прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 череваня 2022 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА :

Цим вироком ОСОБА_8 виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке йому інкримінується, вчинене ним.

По справі вирішено долю речових доказів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у тому що він 24.11.2017 року приблизно о 08 год. 40 хв., в світлий час доби, ясну погоду без опадів, по сухому асфальтобетонному покриттю вулиці Вадима Пугачова в м. Кременчуці, зі сторони проспекта Свободи в напрямку вулиці Чкалова, керуючи вантажним автомобілем «MAN F 2001» реєстраційний номер НОМЕР_1 ,рухався водій ОСОБА_8 , який зупинився перед горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1- «зебра». В цей же час в районі будинку №152 по проспекту Свободи на проїзну частину вийшла пішохід ОСОБА_10 , яка почала перетинати дорогу, поза межами нерегульованого пішохідного переходу справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля «MAN F 2001» реєстраційний номер НОМЕР_1 , але при цьому рухаючись в зоні дії дорожніх знаків 5.35.1-5.35.2- "пішохідний перехід".

Перебуваючи в даній дорожній обстановці та не переконавшись, що його рух буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, водій вантажного автомобіля «MAN F 2001» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , порушуючи вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, де відповідно вказано:

-18.1. Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

розпочав рух в напрямку вулиці Чкалова та в напрямку нерегульованого пішохідного переходу, де в зоні дії дорожніх знаків 5.35.1-5.35.2- «пішохідний перехід», допустив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля у задню частину тіла пішохода ОСОБА_10 .

В результаті наїзду пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до лікарні « Кременчуцька », де того ж дня померла.

Виправдовуючи ОСОБА_8 , суд першої інстанції зазначив, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, поза розумним сумнівом, що діяння ОСОБА_8 , а саме початок руху після того, як останній зупинив свій транспортний засіб перед пішохідним переходом, пропустив пішоходів на нерегульованому пішохідному переході, містило у собі порушення п.18.1 Правил дорожнього руху України, та спричинило суспільно-небезпечні наслідки у виді смерті пішохода ОСОБА_10 .

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити покарання - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Зазначає, що стороною обвинувачення зібрано достатньо належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вказує, що судом безпідставно не взято до уваги показання свідків - очевидців ДТП, які повідомили суду, що потерпіла ОСОБА_10 хоча і переходила дорогу поза межами дорожньої розмітки, якою позначається пішохідний перехід, проте в межах знаку дії знаку «пішохідний перехід», а також висновки експертизи №659 від 27.12.2017, відповідно до якої у діях водія ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 ПДР, які у з технічної точки зору знаходяться у технічному зв`язку із подією.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою суд у вироку зазначає формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, у поданій апеляційної скарзі, прокурор, між іншого, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, посилається на висновок судової атотехнічної експертизи №659, відповідно до якого водій ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 , шляхом виконання вимог п. 18.1 ПДР України.

Відповідно до п.18.1 ПДР, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що пішохідний перехід - ділянка проїзної частини, острівця безпеки чи розділювальної смуги або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.38.1-5.41.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки - шириною тротуарів чи узбіч.

Таким чином, при наявності дорожньої розмітки, яка позначає сам пішохідний перехід та його межі, дорожній знак «пішохідний перехід» межі пішохідного переходу не регулює та має попереджувальний характер.

Враховуючи наведене, висновок наявної у матеріалах справи судової атотехнічної експертизи №659, зі змісту якої випливає, що експерт вважає межами пішохідного переходу зону дії знаку «пішохідний перехід» за наявності відповідної розмітки, суперечить наведеним вище положенням правил ПДР, у яких чітко зазначено, що межі пішохідного переходу визначаються межами дорожньої розмітки 1.14.1-1.14.3, а тому така авто технічна експертиза колегією суддів до уваги не береться, оскільки вона базується на неправильному тлумаченні ПДР.

Крім того, ПДР України містить обов`язки не тільки для водіїв, а і для пішоходів, відповідно до яких:

-пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч (п.4.7 ПДР України);

-пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід (п.п. 14.4-а та 14.4-б ПДР України).

Допитані судом першої інстанції свідки - очевидці ДТП за участі водія ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомили районному суду, що вантажний автомобіль-маніпулятор, за кермом якого заходився ОСОБА_8 зупинився на нерегульованому пішохідному переході по вул. В.Пугачова (Московській) у м. Кременчук Полтавської області, пропустив пішоходів та після цього почав рух. Після чого свідки побачили потерпілу, яка швидким кроком почала переходити дорогу поза межами розмітки, якою позначається пішохідний перехід, та опинилася перед правою передньою частиною автомобіля під керуванням ОСОБА_8 . Тобто всі свідки підтвердили, що водій ОСОБА_8 на нерегульованому пішохідному переході пропустив усіх пішоходів, що мали намір перетнути дорогу та почав свого транспортного засобу; потерпіла ОСОБА_10 почала переходити дорогу швидким кроком поза межами пішохідного переходу, який перебував поруч потерпілої та скористатися яким вона мала реальну змогу та опинилася перед правою передньою частиною автомобіля під керуванням ОСОБА_8 , який, в свою чергу, уже почав покидати пішохідний перехід.

Таким чином, враховуючи показання свідків-очевидців події, потерпіла ОСОБА_10 перетинала дорогу з порушення наведених вище пунктів 4.7, 14.4-а,б ПДР України. Дана обставина не потребує використання спеціальних знань та встановлена судом шляхом перевірки встановлених обставин справи.

Також, місцевим судом, за клопотанням сторони обвинувачення було призначено комплексну судову транспортно-трасологічну, авто технічну та медичну експертизу та надано матеріали кримінального провадження. За висновком призначеної експертизи №1216/1217/63 від 30.09.2021 року (т.2 а.с. 25-34) вирішити питання про те, яким було взаємне розташування вантажного автомобіля «MAN F2001» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 і пішохода ОСОБА_10 під час наїзду на останню експертним шляхом неможливо, так як показання свідка ОСОБА_13 в частині механізму пригоди та розташування місця наїзду не узгоджуються зі слідовою інформацією, відображеною на схемі пригоди та є технічно неспроможними.

За таких обставин, враховуючи, що відповідно до ч.4 ст.17 КПК усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, стороною обвинувачення в межах даного кримінального провадження не надано достатніх доказів того, водієм ОСОБА_8 допущено порушення правил ПДР, які перебувають у причинному зв`язку із загибеллю потерпілої ОСОБА_10 .

Істотних порушень вимог процесуального законодавства судом першої інстанції в ході апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

Оскільки колегія суддів не вбачає підстав для скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_8 , апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 06 череваня 2022 року відносно ОСОБА_8 - без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4