Номер провадження: 11-кп/813/2059/23
Справа № 515/256/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах захисту ОСОБА_8 на ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 09.08.2023, якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.4 ст.187 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №40001292 внесеному до ЄРДР 05.11.2022 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 09.08.2023 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 07.10.2023 року.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано наявністю достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, даних про зменшення чи відсутність яких не встановлено, зважаючи на обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, що є особливо тяжким.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує наступним:

- ризики є необґрунтованими та прокурором не доведені;

- ОСОБА_8 цілком позитивно характеризується за місцем проживання, ніколи раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, є інвалідом третьої групи, має постійне місце проживання;

- також судом було продовжено строк дії запобіжного заходу попри наявність у суду заяви про відвід прокурора, яке на думку сторони захисту необхідно було розглянути невідкладно.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі ставив питання щодо розгляду апеляційної скарги за участю обвинуваченого ОСОБА_8 .

З урахуванням заявленого клопотання, апеляційним судом прийнято рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор» за участі обвинуваченого ОСОБА_8 , однак проведення судового засідання у режимі відеоконференції не вдалося з технічних причин.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника обвинуваченого, який вважав за можливе провести розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 , підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали судової справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наданих суду матеріалів судового провадження вбачається, що наведені законодавчі вимоги судом першої інстанції під час вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 дії запобіжного заходу, виконані належним чином.

Як вбачається з матеріалів судової справи та змісту оскаржуваної ухвали, в провадженні Болградського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №40001292 внесеному до ЄРДР 05.11.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.1 ст.263, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , обвинувачених за ч.4 ст.187 КК України.

Так, ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 09.08.2023 року відносно ОСОБА_8 було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, терміном до 07.10.2023 року без визначення розміру застави.

Ухвала суду першої інстанції відносно інших обвинувачених ніким не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів.

Оскаржуване рішення суд мотивував тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, а також наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може здійснити спроби переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону, які регламентують продовження строку дії запобіжного заходу.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою з огляду на те, що раніше існуючі та доведені ризики не знизились і не відпали, оскільки обвинувачений не може не розуміти тяжкість інкримінованого злочину, та можливого суворого покарання, у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження.

Тож, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Апеляційний суд, відхиляючи доводи апелянта на неможливість посилання на тяжкість покарання при оцінці вірогідності втечі, враховує обставини інкримінованого злочину на підставі обвинувального акту, з якого вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, за якою може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим тяжкість покарання є достатнім мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду.

Про існування ризику вчинення ОСОБА_8 нового кримінального правопорушення свідчать відомості про його особу, оскільки обвинувачений не має офіційного місця роботи та законних джерел доходів, тобто не має постійного джерела доходу та шляхи надходження їх доходів для життєдіяльності не відомі, у зв`язку з чим може вдатися до спроб вчинення інших злочинів, в тому числі злочинів проти власності.

Апеляційний суд враховує, що на даний час судом першої інстанції судовий розгляд кримінального провадження тільки розпочато, не допитані потерпіла та свідки, а тому існує реальний ризик того, що перебуваючи на свободі обвинувачений може спробувати здійснювати тиск на цих учасників провадження з метою змінювати покази.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

На думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність встановлених судом ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційним судом враховуються доводи сторони захисту стосовно наявності у обвинуваченого певних соціальних зв`язків, однак вказані обставини не є достатніми та такими, які можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу, що апеляційний суд перевіряє законність постановлення оскаржуваної ухвали на момент її постановлення, а доцільність необхідності подальшого тримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час, під час якого також будуть перевірені факти щодо існування або зменшення заявлених у клопотанні прокурора ризиків.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до ОСОБА_8 , оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Щодо доводів захисника про те, що судом було продовжено строк дії запобіжного заходу попри наявність у суду заяви про відвід прокурора, яке на думку сторони захисту необхідно було розглянути невідкладно, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Статтею 80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, може бути заявлено відвід прокурору.

Порядок вирішення питання про відвід врегульовано ст. 81 КПК України.

Натомість, КПК України не передбачено, що такий відвід повинен бути розглянутий у день подання заяви. При цьому, апеляційний суд враховує, що судом 1-ої інстанції заява захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , яка підтримана обвинуваченим ОСОБА_8 про відвід прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_11 від участі у кримінальному провадженні розглянута за участі учасників провадження та задоволена, про що свідчить ухвала суду від 14.08.2023 року, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повнота об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 196, 331, 403, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах захисту ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 09.08.2023 року, якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.4 ст.187 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №40001292 внесеному до ЄРДР 05.11.2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4