Справа № 458/831/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1082/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Турківського районного суду Львівської області від 21 вересня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебника, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст. 246 КК України до трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладено передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76, ч.3 ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Позовну заяву про відшкодування шкоди, завданої державі в особі Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено та постановлено стягнути з ОСОБА_7 34 264,62 грн. в користь спеціальних фондів державного, обласних та місцевих бюджетів в розмірах 30, 20 та 50 відсотків відповідно, на розрахунковий рахунок Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області.

Також, постановлено стягнути з ОСОБА_7 в користь держави 2684 грн. судового збору.

Вирішено питання із заходами забезпечення кримінального провадження та речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 в період часу із 15.00 год. до 17.00 год. 23 серпня 2023 року, маючи умисел на незаконну порубку лісу, пішов у лісовий масив, який розташований в с. Яблунів, Самбірського району, Львівської області, а саме в урочищі «Між дорогами», де в кварталі № 54 виділі № 2 Ільницького лісництва відокремленого виробничого підрозділу «Надлісництво Турка» філії Самбірського лісового господарств Державного підприємства «Ліси України», порушуючи встановлений порядок проведення порубки деревини, не маючи спеціального дозволу для використання лісових ресурсів, умисно, з корисливих мотивів, незаконно зрізав бензопилкою шляхом відокремлення від кореня шість сироростучих дерев породи «Смерека» загальною кубомасою 2,06 м3, чим завдав матеріальну шкоду інтересам держави розміром 34264,62 грн.

В апеляційній скарзі заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій і призначеного покарання вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині стягнення із ОСОБА_7 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судового збору у розмірі 2684 грн.

Акцентує, що при стягненні судового збору із обвинуваченого суд керувався вимогами ч.1 ст. 141 ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», однак висновки суду в частині наявності підстав для стягнення із ОСОБА_7 судового збору суперечить вимогам ч.5 ст. 128, ст.ст. 2, 7, 9, 118, 119, 370 КПК України у їх взаємозв`язку.

Наголошує, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання та стягненню з нього судового збору застосував закон, який не підлягає застосуванню, зокрема застосував норми ЦПК України як підстави для стягнення судового збору, замість застосування норм КПК України, які регламентують питання стягнення та розподілу судових витрат, що відповідно до ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та згідно з п.4 ч.1 ст. 409 КК України - підставою для зміни вироку.

Просить змінити вирок Турківського районного суду Львівської області від 21 вересня 2023 року, виключити з резолютивної частини вироку абзац 8 «Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженець м. Стебник Львівської області, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір на користь держави в особі Державної судової адміністрації України (код отримувача 37993783, рахунок иА0026001, назва отримувача: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ суду 02886806, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) у розмірі 2684,00 грн.

Виключити з мотивувальної частини вироку обґрунтування стягнення з ОСОБА_7 судового збору.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставин, встановлених судом і викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто не оспорював.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 246 КК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію і відповідно до вимог ст. 404 КПК України перевіряє вирок місцевого суду лише в межах апеляційної скарги.

Так, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до положень ст. 374 КПК України у обвинувальному вироку, окрім іншого, зазначається рішення про цивільний позов та про відшкодування процесуальних витрат, під час стягнення яких, суд повинен керуватися виключно кримінальним процесуальним законодавством.

Колегія суддів звертає увагу на урегульованість кримінальним процесуальним законом України питання розподілу процесуальних у кримінальному провадженні та імперативність положень Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні цивільного позову в межах кримінального провадження.

Ч.5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вичерпний перелік видів процесуальних витрат, визначений у ст. 118 КПК України, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України. При цьому, судовий збір до вказаних витрат не належить.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного суду у постанові від 23 січня 2019 року (справа № 187/291/17 провадження №51-274км 17) сформовано правовий висновок, відповідно до якого при вирішенні у межах кримінального провадження цивільного позову стягнення судового збору з обвинуваченого (засудженого), який несе цивільну відповідальність, не допускається, адже таке стягнення суперечить закріпленим у статтях 2, 7, 9 КПК завданням кримінального провадження, засаді законності, не відповідає приписам ч.5 ст. 128, статей 118, 119, 370 цього Кодексу та істотно порушує гарантоване особі право на розгляд справи щодо неї з додержанням вимог зазначеного провадження, передбачених указаним Кодексом.

За таких обставин, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що при заявленні цивільного позову у кримінальному провадженні судовий збір не сплачується, а при його задоволенні із засудженого не стягується, що вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим, вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_7 в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Турківського районного суду Львівської області від 21 вересня 2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку суду покликання про стягнення з ОСОБА_7 судового збору на користь держави в особі Державної судової адміністрації України у розмірі 2684 грн.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4