Справа № 646/2216/23
№ провадження 1-кп/646/349/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2023 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000271 від 09.03.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого начальником філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

в с т а н о в и в :

На підставі наказу т.в.о. генерального директора Концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України від 17.01.2022 №24-к про прийняття на роботу ОСОБА_4 призначено на посаду начальника філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України.

Наказом Міністра оборони України від 15.11.2018 №574 затверджено Статут Концерну «Військторгсервіс» (нова редакція), відповідно до якого Концерн «Військторсервіс» (надалі - Концерн) є державним господарським об`єднанням, засновником на державній власності у формі концерну. Концерн належить до сфери управління Міністерства оборони України (далі - Уповноважений орган управління).

Концерн здійснює свою діяльність на основі та відповідно до законодавства України і Статуту Концерну (далі - Статут), який затверджується Уповноваженим органом управління.

Згідно п.4.2. майно Концерну є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Реалізуючи право господарського відання, Концерн володіє, користується та розпоряджається майном відповідно до мети своєї господарської діяльності на свій розсуд і в порядку, що не суперечить чинному законодавству України.

п.4.4. Реалізація майнових прав Концерну здійснюється в порядку, установленому чинним законодавством України.

п.4.5. Концерн володіє та користується належним йому майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству України та меті його діяльності, за погодженням з Уповноваженим органом управління.

Згідно з п.4.11. Статуту, відчуження основних фондів Концерну, які входять до статутного фонду, здійснюється ним лише за попередньою згодою Уповноваженого органу управління на конкурентних засадах відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 4.13. відчуження нерухомого майна здійснюється за умови додаткового погодження в установленому порядку з Фондом державного майна України.

Відповідно до положення про Харківську філію Концерну «Військторгсервіс» (далі Положення):

І. Загальні положення (серед іншого)

-положення визначає порядок створення, діяльності та ліквідації Харківської філії Концерну «Військторсервіс» (далі - Філія).

-філія є відокремленим структурним підрозділом Концерну «Військторгсервіс», (далі - Засновник), створеним відповідно до наказу тимчасово виконуючим обов`язки генерального директора Концерну «Військторгсервіс».

ІІ. Мета та предмет діяльності Філії (серед іншого)

-філія створена з метою надання послуг військовослужбовцям і населенню, отримання прибутку від господарської діяльності, задоволення матеріальних та соціально-побутових потреб її працівників та Засновника.

Предметом діяльності Філії є:

-здійснення господарської діяльності від імені Засновника.

-надання комерційних, дилерських, дистриб`юторських посередницьких послуг виробничого та невиробничого характеру;

-фінансово-господарську діяльність, пов`язана з операціями прокат) майнового найму, ренти, лізингу (крім фінансового лізингу), підряду, позик;- перевезення, комісії, зберігання на товарному складі, управління майном тощо;

-здійснення інших видів діяльності, які не заборонені чинним законодавством України.

ІІІ. Майно та кошти філії (серед іншого)

-майно філії є державною власністю та складовою частиною майна Засновника. Філія користується та розпоряджається майном в межах повноважень наданих цим Положенням та окремими дорученнями Засновника.

-порядок відчуження та передачі (отримання) в оренду майна, а також придбання основних засобів, визначає Засновник;

ІV. Права та обов`язки й обмеження в діяльності Філії (серед іншого)

-самостійно від імені Засновника здійснювати господарські операції та укладати з юридичними, і фізичними особами України цивільно-правові договори в межах повноважень визначених Довіреністю наданою Засновником;

-забезпечує економне і раціональне використання фондів спеціальною призначення;

V. Взаємні зобов`язання філії та Засновника (серед іншого)

-начальник та головний бухгалтер Філії призначається на посаду і звільняється з посади Засновником.

VІ. Управління Філією (серед іншого)

-управління поточною діяльністю Філії здійснює начальник Філії який діє на підставі цього Положення і в межах довіреності, надані Засновником.

-начальник Філії призначається на посаду Засновником.

Начальник філії :

-здійснює управління Філією та забезпечує виконання покладених на філію завдань та обов`язків;

-розпоряджається коштами і майном Філії, укладає договори, виді довіреності, відкриває в установах банків рахунки, виконує інші функції передбачені цим Положенням і чинним законодавством України;

-розпоряджається коштами і майном Філії, укладає договори, виді довіреності, відкриває в установах банків рахунки, виконує інші функції передбачені цим Положенням і чинним законодавством України.

-на підставі довіреності, наданої керівником Засновника, укладає юридичними та фізичними особами України господарські договори передбачені такою довіреністю, підписує документи щодо виконання такт договорів (специфікації, акти приймання-передачі виконаних робіт, наклад про передачу товару тощо).

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 18 КК України спеціальним суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність, злочин, суб`єктом якого може бути лише певна особа.

Службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до примітки 1 статті 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 КК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» дія даного Закону поширюється, з-поміж іншого, на військових посадових осіб Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.

Згідно ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції» військовим посадовим особам Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Корупція, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», являє собою використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи не грошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Незважаючи на обізнаність з вимогами вищевказаного законодавства та обов`язок їх дотримуватися ОСОБА_4 , будучи начальником філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України умисно вчинив корупційний злочин, за наступних обставин:

Так, на початку січня 2023 року ОСОБА_7 з метою реалізації свого права на реалізацію продуктів харчування в тому числі власного виробництва та відкриття торгівельного місця на об`єктах, які перебувають на балансі філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України відвідала її за адресою: м. Харків, вул. Переможців, буд.6-а, де спілкувалась з начальником філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України ОСОБА_4 . Під час зазначеної бесіди ОСОБА_4 пояснив, що у зв`язку із воєнним станом на території військових частин, що перебувають на балансі філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України торгівельні місця для реалізації продуктів харчування не відкриваються, а приміщення в оренду не здаються, але запропонував знайти інші приміщення підходящого для оренди на об`єктах філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України з метою подальшої реалізації продуктів харчування на території Харківської області.

В цей час у ОСОБА_4 , виник злочинний корисливий умисел спрямований на особисте протиправне збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоду в сумі 500 доларів США від ОСОБА_7 , для себе, за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме керівника Уповноваженого органу управління майном при отриманні згоди на укладання договору оренди.

З наведеною метою, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливого мотиву, з метою особистого збагачення повідомив про неможливість оформлення оренди приміщень без погодження з керівником Уповноваженого органу управління майном у разі не передачі ОСОБА_4 , в подальшому грошових коштів в розмірі 500 доларів США, який в свою чергу сприятиме в цьому питанні, перед керівником Уповноваженого органу управління майном.

В той же час ОСОБА_4 , запропонував ОСОБА_7 , з метою здійснення нею діяльності з реалізації продуктів харчування в тому числі власного виробництва, оренду приміщення, що стоїть на балансі філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України та знаходиться на території ринку м. Чугуїва Харківської області, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, бул. Камарова, 1-ф. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що може надати в оренду зазначене приміщення здійснивши вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме керівника Уповноваженого органу управління майном при заключенні договору оренди.

Своїми діями, ОСОБА_4 умисно створив умови, за яких ОСОБА_7 вимушена погодитися на передачу йому неправомірної вигоди з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав та законних інтересів.

Будучи поставленим в умови за яких відмова від надання неправомірної вигоди зашкодить її законним правам та інтересам ОСОБА_7 погодилась на його вимогу.

Водночас, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність наведених вище ОСОБА_4 вимог, з метою викриття та припинення злочинної діяльності вказаної особи, звернулась до правоохоронних органів із відповідною заявою.

27.03.2023 близько 14 год. 40 хв. ОСОБА_7 за попередньою домовленістю зустрілась з ОСОБА_4 на території парку «Стрілка» біля буд. АДРЕСА_3 , з метою обговорення умов оренди приміщення на території ринку м. Чугуїв Харківської області, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, бул. Камарова, 1-ф, де під час бесіди ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого наміру на отримання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_7 що оренда приміщення для неї буде коштувати грошові кошти еквівалентні 500 доларам США за місяць оренди, а за три місяці 1500 доларів США, проте повідомив, що половину грошових коштів, остання залишить для проведення будівельних робіт, а іншу суму повинна надати йому.

30.03.2023 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 зустрілась на території парку «Стрілка» біля буд. 1 по пров. Банному в м. Харкові та останній надав свої гарантії щодо вирішення будь-яких проблем з приводу здійснення її діяльності та законності оренди приміщення та запропонував їй пройти до автомобіля, на якому останній приїхав, марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , де в ході бесіди наказав покласти грошові кошти в сумі 30 000 грн., що є еквівалентом 750 доларам США на підлогу автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 , за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме керівника Уповноваженого органу управління майном, при заключенні договору оренди приміщення на території ринку м. Чугуїва Харківської області, за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, бул. Камарова, 1-ф строком на 3 місяці, що є об`єктом, який перебуває на балансі філії «Східна» Концерну «Військторгсервіс» Міністерства оборони України.

Вказані дії засудженого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

23.05.2023 року між начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000271 від 09.03.2023 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 у цьому провадженні з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 369-2 КК України у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000,00 грн.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст.470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження, характер і тяжкість обвинувачення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 369-2 ч. 2 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбаченіст.476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 одержав неправомірну вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст.369-2 КК України.

Дослідженими в судовому засіданні даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем роботи характеризується позитивно, нагороджений відзнакою командира 92 омбр «За оборону Харкова», під медичним наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не знаходиться.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що скоєний ним злочин у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому, щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння розкриттю злочину, визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, а тому суд, вважає можливим призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч.2 ст. 369-2 КК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, вбачається наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судово технічної експертизи необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, згідно з ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинуваченому обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, до 30.05.2023, який в рамках судового розгляду не був продовжений.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 371, 373, 374, 468-469, 472, 473-475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 23.05.2023 року між начальником Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості, укладену за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн 00 коп.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту постановлення вироку, тобто з 10.10.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової технічної експертизи: №СЕ-19/121-23/6798-ДД від 07.04.2023 року у розмірі 1887,80 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.04.2023 року на:

-службове посвідчення №17 Міністерства оборони України Концерн «Військторгсервіс», видане 22.02.2022, дійсне до 31.12.2023 відповідно до якого ОСОБА_4 перебуває на посаді начальника філії «Східна»; грошові кошти в сумі 2500 грн., а саме: 2 купюри номіналом в 1000 грн. (серія та номер: БК 6879775, БК 6879771), 1 купюра номіналом в 500 грн. (серія та номер: ХА 2055250); мобільний телефон моделі «Iphone XR», серійний номер НОМЕР_2 , ІМЕІ НОМЕР_3 з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 , - повернувши їх ОСОБА_4 ;

-грошові кошти в сумі 30 000 грн., а саме: 26 купюр номіналом в 1000 грн. (серія та номер: АГ 8081825, АИ 6095638, БН 8433525, АИ 1513797, БЛ 1208359, БЛ 1208360, БП 4054076, БН 5206919, ЯБ 9244339, ЕГ 1662277, АВ 5623289, БП 4367038, АЖ 3462554, АЗ 4711384, ЕГ 2618969, БЛ 5954714, БЛ 3795336, АЕ 0338448, БЛ 5736999, БН 5168477, АГ 3047815, ЯБ 1106767, ЕВ 0687569, ЕД 9359314, БН 8255092, АЖ 3009705), 8 купюр номіналом в 500 грн. (серія та номер: ЄЄ 5655051, ЄБ 7979900, ХИ 3767992, ЄБ 6134197, ЛИ 9326083, ФЗ 8912609, СБ 9443524, УД 9830036), повернувши ДСР НП України (по листику фінуправління);

Речовий доказ: картку пам`яті формату micro SDHC, реєстраційний №194; карту пам`яті формату micro SDHC, реєстраційний № НОМЕР_5 та картку пам`яті формату micro SDHC, реєстраційний № НОМЕР_6 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбаченихст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя- ОСОБА_1