Справа № 953/953/23
н/п 1-кс/953/8427/23
"20" листопада 2023 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
У ході досудового розслідування встановлено, що у період часу з лютого 2023 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_4 , усвідомлюючи значення своїх дій, які полягають у посяганні на суспільні відносини, що забезпечують основні засади суспільної моральності у сфері статевих стосунків та сприяють поширенню аморальності в інтимних стосунках людей, ігноруючи вимоги суспільної моралі, відповідно до яких задоволення статевих потреб повинне здійснюватися без прояву розпусти, безладних статевих контактів і проституції, діючи умисно, з корисливих мотивів, не маючи бажання займатися законною трудовою діяльністю та бажаючи мати дохід і стабільне джерело доходу від незаконної діяльності, пов`язаної із сексуальною експлуатацією інших жінок, вступила в злочинну змову з ОСОБА_5 та з метою втягнення осіб у заняття проституцією з використанням уразливого стану цих осіб та здійснення сутенерства, що полягає у пошуку дівчат, які перебувають в уразливому стані, шляхом розміщення оголошень в мережі «Інтернеті» про високооплачувану роботу, спілкуванні з дівчатами, роз`яснення їм умов роботи, рекламуванні надання їх сексуальних послуг за гроші, оренді приміщень для надання сексуальних послуг за гроші, підшукуванні клієнтів.
У ході досудового розслідування встановлено, що 31 березня 2023 року о 15 годині 22 хвилини ОСОБА_6 знайшов на веб-сайті «relaxkharkiv.com» оголошення про надання сексуальних послуг за гроші, після чого зателефонував за номером, який був вказаний у оголошенні - « НОМЕР_1 », де йому відповіла ОСОБА_4 . У ході розмови ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_4 , що він хоче отримати сексуальні послуги, а ОСОБА_4 повідомила йому адресу квартири, куди необхідно приїхати для отримання сексуальних послуг за гроші.
Того ж дня ОСОБА_7 , перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка заздалегідь була орендована ОСОБА_5 та ОСОБА_4 для надання сексуальних послуг за гроші, отримала від раніше невідомої їй особи чоловічої статі - ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 5000 грн за надання послуг сексуального характеру та надала йому у подальшому зазначені сексуальні послуги, вступивши з останнім у статеві зносини.
Після чого, того ж дня о 18 годині 25 хвилин ОСОБА_7 за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 за допомогою терміналу перерахувала останній на банківську карту відсоток від зароблених грошових коштів у розмірі 2500 грн за пошук клієнта та надання приміщення.
17 жовтня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2023 року за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , проведений обшук, у ході якого виявлено та вилучено, речі, які належать ОСОБА_5 , а саме: два блокноти з чорновими записами чорного кольору, банківську карту № НОМЕР_2 , банківську карту № НОМЕР_3 , банківську карту № НОМЕР_4 , мобільний телефон з imei-1: НОМЕР_5 , imei-2: НОМЕР_6 .
Вищевказані предмети, речі та грошові кошти визначні речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
Прокурор зазначає, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що тимчасово вилучене майно могло бути використане у незаконній діяльності, а також могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містити відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив задовольнити клопотання та розглядати за його відсунуті.
Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду клопотання не подавала.
Відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття у судове засідання викликаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з такого.
Зі змісту долучених до клопотання матеріалів вбачається, що 17 жовтня 2023 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.
Зі змісту протоколу обшуку від 17 жовтня 2023 року вбачається, що 17 жовтня 2023 року у період часу з 19 години 57 хвилин до 20 години 19 хвилин на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2023 року за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , проведений обшук, під час якого виявлено та вилучено: два блокноти з чорновими записами чорного кольору, банківську карту № НОМЕР_2 , банківську карту № НОМЕР_3 , банківську карту № НОМЕР_4 , мобільний телефон з imei-1: НОМЕР_5 , imei-2: НОМЕР_6 .
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 року вказане клопотання повернуто прокурору з наданням йому строку у 72 години для приведення клопотання у відповідність до вимог ст. 171 КПК України, яка була отримана 25 жовтня 2023 року.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна 26 жовтня 2023 року на виконання ухвали Київського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2023 року, з дотриманням встановленого законом строку.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Отже, відповідно до ст. 91 КПК України майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170-173 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на тимчасово вилучене 17 жовтня 2023 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , майно, а саме: два блокноти з чорновими записами чорного кольору, банківську карту № НОМЕР_2 , банківську карту № НОМЕР_3 , банківську карту № НОМЕР_4 , мобільний телефон з imei-1: НОМЕР_5 , imei-2: НОМЕР_6 , що належать ОСОБА_5 .
Майно, на яке накладено арешт, зберігати у встановленому законодавством порядку.
Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1