СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/6324/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором в кримінальному провадженні ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Верхнячка Христинівського району Черкаської області, громадянина України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого машиністом в Локомотивному депо «Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одруженого, раніше не судимого, в порядку ст. 208 КПК України не затримувався, внесеного в рамках кримінального провадження №0000759 від 10.08.2022 підозрюваного за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

19.10.2023 р. до слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва ОСОБА_1 надійшло зазначене клопотання.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 09.07.2022 машиніст тепловозу цеху експлуатації ВП «Локомотивне депо «Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_9 та помічник машиніста ОСОБА_4 на тепловозі 2ТЕ10У/т № 059 згідно робочого маршруту, виїхавши з виробничого підрозділу «Локомотивне депо «Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», що за адресою: Черкаська область, Уманський район, м. Христинівка, вул. Володимирська, 12-А, прибули до відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція №128» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», що за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт. Вапнярка, вул. Островського, 1-а.

Надалі ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , в ході телефонних розмов зі ОСОБА_10 домовились про здійснення таємного викрадення дизельного палива з паливної системи тепловозу у відокремленому структурному підрозділі «Вапнярська колійна машинна станція №128» приблизно в 03.00 годин 09.07.2022, на що ОСОБА_10 в ході телефонних розмов повідомив ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про необхідність виїзду к зазначеному часу для здійснення крадіжки дизельного палива.

Після чого, приблизно в 02.50 годин 09.07.2022 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , реалізовуючи спільний злочинний умисел спрямований на таємне викрадення дизельного палива, діючи умисно, попередньо завантаживши до невстановленого в ході досудового розслідування автомобіля з причепом порожні ємкості (каністри), призначені для викраденого дизельного палива та шланги, необхідні для його зливу з тепловозу, виїхали в напрямку відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція № 128» АТ «Укрзалізниця», за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт. Ванярка, вул. Островського 1-А.

Прибувши приблизно в 03.10 годин 09.07.2022 до попередньо обумовленого з вищевказаними учасниками злочину місця, а саме на ділянку лісосмуги, яка прилягає до території структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція № 128» АТ «Укрзалізниця», ОСОБА_10 припаркував автомобіль з причепом поблизу паркану, що огороджує територію «Вапнярської колійної машинної станції № 128», по ту сторону якого знаходився тепловоз 2ТЕ10У/т № 059.

Надалі у період часу приблизно з 03.15 годин до 04.40 хвилин 09.07.2022, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення дизельного палива, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , згідно раніше розробленого плану, діючи умисно, шляхом несанкціонованого під`єднання шланг до паливної системи тепловозу, забезпечили подачу дизельного палива та здійснили його переливання до заздалегідь привезених ємкостей (каністр).

В результаті вищевказаних дій, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи умисно, в умовах запровадженого в Україні воєнного стану, з корисливих мотивів, здійснили злив дизельного палива у кількості 1400 л. з тепловозу 2ТЕ10У/т № 059, тим самим таємно викрали чуже майно, належне АТ «Українська залізниця», а саме дизельне паливо у кількості 1160,6 кг. (1400 л.), вартістю 73 215,44 гривень, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши АТ «Українська залізниця» матеріальний збиток на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраною у кримінальному провадженні сукупністю доказів, а саме: протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 15.12.2022; протоколом огляду та добровільної видачі від 16.12.2022; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 23.12.2022; протоколом огляду та добровільної видачі від 25.12.2022; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 23.08.2023; протоколом огляду та добровільної видачі від 23.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 02.06.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_14 від 03.09.2023; актом комплексної перевірки схоронності паливо-енергетичних ресурсів по виробничому підрозділу «Локомотивне депо Христинівка» від 08.09.2023; висновком судової експертизи № СЕ-19/111-23/712-ФХД від 18.01.2023; протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_10 від 20.09.2022, 01.02.2023, 16.05.2023, 27.07.2023; протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_11 від 02.03.2023, 16.05.2023, 27.07.2023; протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_12 від 02.03.2023, 16.05.2023, 27.07.2023; протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_15 від 02.03.2023, 16.05.2023, 27.07.2023; протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_16 від 02.03.2023, 16.05.2023; протоколам про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_17 від 02.03.2023, 16.05.2023; протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_18 від 02.03.2023, 16.05.2023, 27.07.2023; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_19 від 16.05.2023; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_20 від 16.05.2023; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем у відношенні ОСОБА_13 від 01.02.2023; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відеоконтроль особи у відношенні ОСОБА_13 від 01.02.2023; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відеоконтроль особи у відношенні ОСОБА_10 від 01.02.2023; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо, відеоконтроль особи у відношенні ОСОБА_12 від 01.02.2023; протоколами про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 01.02.2023; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за особою у відношенні ОСОБА_12 від 28.12.2022; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - візуальне спостереження за особою у відношенні ОСОБА_10 від 28.12.2022; протоколом обшуку автомобіля «Wolksvagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 від 02.09.2023; протоколом обшуку причепу д.н.з. НОМЕР_2 від 03.09.2023; протоколом обшуку відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція №128» від 03.09.2023; протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_10 від 03.09.2023; протоколом обшуку за місцем мешкання ОСОБА_11 від 03.09.2023 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, які містять достатні дані, що дають підстави вважати ОСОБА_4 причетним до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та обґрунтовують повідомлення про підозру.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства на момент обрання запобіжного заходу встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 3, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме про те, що підозрюваний у випадку не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або застосування більш м`якого запобіжного заходу, може вчинити спроби:

- переховуватися від органів досудового розслідування або суду;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження, або перешкоджати цьому іншим шляхом.

На підставі наведеного слідчий просив обрати міру запобіжного заходу в виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор вимоги даного клопотання підтримав та просив його задовольнити, при цьому зазначав, що стосовно підозрюваного існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, вчиняти тиск на свідків та може продовжувати вчиняти інші злочини.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, просили обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

18.10.2023 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру за вчинення ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного у п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 приходить до висновку, що причетність вказаної особи до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені прокурором у судовому засіданні.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положення ч. 2 ст. 8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.

Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Ст. 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Подане клопотання є формальним без зазначення будь-яких доводів і без посилання на докази, які б свідчили про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам, а зводиться лише до припущення. Слідчий та прокурор належним чином не обґрунтували і не довели в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність хоча б одного із ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обираючи ОСОБА_4 запобіжний захід, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що підтверджується наданими до клопотання доказами, вважаючи їх належними і допустимими, тяжкість злочину та особу підозрюваного, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дочку, працює машиністом, та характер його роботи не дозволяє застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки останній працює в критичній інфраструктурі, а також і в нічний час доби, та позбавить останнього засобів до існування, враховуючи все зазначене вище у своїй сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про обрання щодо підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання, в даний час зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та зважаючи, що прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти таким ризикам, вважає за необхідне обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді особистого зобов6язання, поклавши на нього обов`язки, визначені ч.5 цієї статті.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 193, 196, 197, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором в кримінальному провадженні ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, внесеного в рамках кримінального провадження №0000759 від 10.08.2022,- відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.185 КК України запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за їх першою вимогою;

- завчасно повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та перебування.

Ухвала слідчого судді діє 58 днів включно та закінчується 17.12.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 23.10.2023 р о 09.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1