ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/789/24 Справа № 180/223/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2023 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м.Марганець, Дніпропетровської області, громадянка України, з середньою освітою, не працює, не заміжня, має на утримані малолітню дитину: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має на утриманні інвалідів, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,-

визнана винною та засуджена за ч.ч.1,2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі- КК) до покарання:

- за ч.1 ст.185 КК у виді 1 року обмеження волі;

- за ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст.76 КК на ОСОБА_8 покладені наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 - не обирався.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ТОВ «АТБ-маркет» майнову шкоду в розмурі 389 грн. В решті позову відмовлено за необгрунтованістю.

Речові докази по справі відсутні.

Долю процесальних витрат вирішено відповідно до положень ст.124 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винною у скоєнні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

21.01.2021 року, о 15-13 год., обвинувачена ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні магазину «Продукти-1215» ТОВ «АТБ- маркет», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, 50, з метою таємного викрадення чужого майна, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрала скляну пляшку з алкогольним напоєм, віскі Jameson Irish Whiskey 40%, об`ємом 0,5 л. вартістю 389 грн., після чого розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим ТОВ «АТБ-маркет» матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

21.01.2021 о 19 -51 год., обвинувачена ОСОБА_8 , знаходячись у відділі лікеро-горілчаних виробів магазину «Продукти - 214» ТОВ «АТБ - маркет», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, місто Марганець, вулиця Бульварна, будинок 2, з метою таємного викрадення чужого майна, таємно, умисно, повторно, шляхом вільного доступу викрала скляну пляшку з алкогольним напоєм, а саме віскі Jameson 40%, об`ємом 0,5 л вартістю 389 грн. яка належить ТОВ «АТБ - маркет», спричинивши вказаній юридичній особі шкоду на вищезазначену суму.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч.2 ст.185 КК як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень та правову кваліфікацію її дій за ч.ч.1,2 ст.185 КК, порушує питання про зміну вироку в частині призначеного покарання за ч.1 ст.185 КК у звязку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, всупереч положенням ч.3 ст.61 КК, призначив обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.185 КК у виді обмеження волі, не врахувавши при цьому наявність у обвинуваченої на утриманні дитини віком до чотирнадцяти років ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому просить апеляційний суд вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2023 року змінити в частині призначеного ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК покарання та вважати її засудженою за ч.1 ст.185 КК до покарання у виді у виді 3 місяців арешту; - за ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до ст.76 КК на ОСОБА_8 покласти наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції представник потерпілого ОСОБА_10 та обвинувачена ОСОБА_8 не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки обвинувачена суд не повідомила, а представник потерпілого надав заяву про розгляд справи без його участі, отже їх неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні у повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація її дій за ч.ч.1,2 ст.185 КК, ґрунтуються на зібраних по справі, перевірених в порядку ч.3 ст.349 КПК та оцінених судом доказах, являються обґрунтованими, належним чином мотивованими, не оспорюються прокурором в апеляційній скарзі, а тому судом апеляційної інстанції, відповідно до ч.1 ст.404 КПК, не перевіряються.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції при обранні виду покарання обвинуваченій ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК та роз`яснюючих положень п.п.1,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи із принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Згідно ч.3 ст.61 КК обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Прокурор посилається на пряму заборону закону щодо застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 визначеного вироком суду покарання у виді обмеження волі, оскільки вона має на своєму утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Ця обставина підтверджується як самим вироком, так і наявною в матеріалах кримінального провадження копією свідоцтва про народження дитини (том №1 а.с.68).

Отже доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, а тому наявні визначені п.4 ч.1 ст.409 та п.2 ч.1 ст.413 КПК підстави для зміни вироку суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Як видно із змісту оскаржуваного вирку, вирішуючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК відноситься до кримінальних проступків (ч.1 ст.185 КК) та нетяжких злочинів (ч.2 ст.185 КК), раніше не судима, має на утримані неповнолітню дитину, на обліку у лікарів не перебуває, позитивно характеризується.

Обставиною, яка згідно статті 66 КК, пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , суд визнав - щире каяття. Водночас обставин, які згідно статті 67 КК, обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Таким чином суд апеляційної інстанції вважає за можливе призначити обвинуваченій ОСОБА_8 , як за ч.1 ст.185 КК покарання у виді арешту, так і покарання в цілому у розмірі, на якому наполягає прокурор в апеляційній скарзі, оскільки такий вид та розмір покарання цілком відповідає зазначеним у статтях 50, 65 КК загальним засадам та меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2023 року підлягає зміні в частині призначеного ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.185 КК у відповідності до п.4 ч.1 ст.409, п.2 ч.1 ст.413 КПК у звязку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргупершого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 листопада 2023 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК змінити в частині призначеного покарання.

Вважати засудженою ОСОБА_8 - за ч.1 ст.185 КК до покарання у виді у виді 3 місяців арешту; - за ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до ст.76 КК на ОСОБА_8 покласти наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4