ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/3252/23
Провадження №1-кс/477/1230/23
УХВАЛА

про арешт майна

12 грудня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , внесене у кримінальному провадженні №0000524 від 18 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України про арешт тимчасово вилученого майна

ВСТАНОВИВ:

06 грудня 2023 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000524 від 18 жовтня 2023 року про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що було вилучено 30 листопада 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку службового кабінету ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час обіймає посаду заступника начальника управління начальника відділу надання лікувально-профілактичної допомоги населенню управління охорони здоров`я Миколаївської облдержадміністрації, що розташоване за адресою: місто Миколаїв, вул. Адміральська, 35.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000524, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань від 18 жовтня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України, за фактом вчинення службовими особами за попередньою змовою між собою розтрати чужого майна, шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, що вчинено в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням по цьому кримінальному провадженню встановлено, що службові особи КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради, за попередньою змовою з службовими особами Національної служби здоров`я України, на протязі 2022 року на підставі завідомо підроблених документів, здійснили заволодіння бюджетними коштами, що виділяються з метою надання медичної допомоги новонародженим у складних неонатальних випадках та в подальшому безпідставно отримали кошти від Національної служби здоров`я України.

30 листопада 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку іншого володіння особи, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме службового кабінету ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час обіймає посаду заступника начальника управління начальника відділу надання лікувально-профілактичної допомоги населенню управління охорони здоров`я Миколаївської облдержадміністрації, було виявлено та вилучено майно, зокрема документи що стосуються діяльності Миколаївської обласної дитячої лікарні, а також належний ОСОБА_4 мобільний телефон та комп`ютерна техніка.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням у якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене за місцем роботи ОСОБА_4 майно.

ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 у поданому запереченні заперечували проти накладення арешту на вилучене майно, посилаючись на те, що жодній особі у цьому кримінальному провадженні не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушенні, за яке до неї можливо було б застосувати конфіскацію майна; прокурором не надано доказів, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Крім того посилаються на те, що з указаним клопотанням прокурор звернувся поза межами строків, які визначені статтею 171 КПК України та вважають, що відсутні підстави для накладення арешту на майно. Просили у задоволенні клопотання прокурора відмовити та повернути вилучені речі.

У судове засіданні прокурор ОСОБА_3 не з`явився, надіславши заяву про розгляд поданого клопотання без участі прокурора. Просив клопотання в частині накладення арешту на документи задовольнити повністю з підстав вказаних у поданому клопотанні. В частині накладення арешту на вилучений мобільний телефон та ноутбук вказував, що вилучені речі станом на час розгляду клопотання оглянуто та встановлено відсутність у них відомостей, що мають значення для обставин кримінального провадження.

ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_5 в судове засіданні по розгляду клопотання про арешт майна також не з`явилися, подавши заяву про розгляд клопотання за їх відсутності, просили врахувати раніше подані заперечення.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до наступного висновку

Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000524 від 18 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України за фактом вчинення службовими особами за попередньою змовою між собою розтрати чужого майна, шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, що вчинено в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради, за попередньою змовою з службовими особами Національної служби здоров`я України, на протязі 2022 року на підставі завідомо підроблених документів, здійснили заволодіння бюджетними коштами, що виділяються з метою надання медичної допомоги новонародженим у складних неонатальних випадках та в подальшому безпідставно отримали кошти від Національної служби здоров`я України.

Під час досудового розслідування було здобуто достатні дані, які б вказували на причетність до вчинення кримінального правопорушення посадових осіб КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради, в тому числі й заступника головного лікаря з медичної роботи ОСОБА_4 .

30 листопада 2023 року, у межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 листопада 2023 року, проведено обшук житла та іншого володіння особи, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме службового кабінету ОСОБА_4 , під час якого, було виявлено та вилучено документи, згідно переліку, мобільний телефон, марки «IPhone 13 Pro MAX» та ноутбук, марки «НР Pavilion Laptop».

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 01 грудня 2023 року, яка долучена до матеріалів клопотання, вилучене 30 листопада 2023 року в ході проведення обшуку за місцем роботи ОСОБА_4 , майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000524 від 18 жовтня 2023 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

У свою чергу, як вбачається з поданої прокурором заяви, арешт вилученого у ОСОБА_4 майна в частині що стосується мобільного телефону та ноутбуку станом на день розгляду клопотання втратив свою необхідність, з огляду на що слідчим суддею не надається оцінка доводам сторін у цій частині.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 191 КК України, які полягають у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовими особами своїм службовим становищем, що в силу пункту 3 частини другої статті 173 КПК України є підставою для накладення арешту на майно відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 цього Кодексу.

Матеріали досудового розслідування містять достатні відомості вважати, що до вчинення кримінального правопорушення можуть бути причетні службові особи КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради, зокрема ОСОБА_4 у якої було вилучено майно.

На даному етапі досудового розслідування триває ряд слідчих дій, встановлюється коло осіб причетних до вчинення злочину, їх роль у організації та проведенні азартних ігор.

У відповідності до частини сьомої статті 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право, серед іншого, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (частина перша статті 167 КПК України).

Згідно частини другої статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Зі змісту клопотання та долучених до нього документів, вбачається, що під час проведення обушку за місцем роботи ОСОБА_4 було вилучено документи перелічені прокурором у поданому клопотанні.

Вирішуючи питання з приводу накладення арешту на зазначені документи, слідчий суддя враховує таке.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді від 29 листопада 2023 року слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області надано дозвіл на проведення обшуку житла та іншого володіння особи, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме службового кабінету ОСОБА_4 , з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, а саме: документів КНП «Миколаївська обласна дитяча клінічна лікарня», що стосуються виконання договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій за пакетом «Медична допомога новонародженим у складних неонатальних випадках»; чорнові записи та інші документи, які можуть бути використані у якості доказів під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, документів в яких містяться вільні зразки підписів ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 тощо та які можуть мати доказове значення у цьому кримінальному провадженні.

Наявність підстав для вилучення документів, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, вбачається із відомостей, що містяться безпосередньо в протоколі обшуку від 30 листопада 2023 року, згідно з яким в ході проведення обшуку виявлено документи на відшукання яких, в тому числі, надано дозвіл ухвалою слідчого судді.

Постановою слідчого від 01 грудня 2023 року вищевказані документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні як такі, що мають ознаки речового доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки фактично можуть містити відомості, що згідно з частиною першою статті 98 КПК, можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на існування сукупності розумних підозр вважати, що інформація яка міститься на вказаних документах, може бути використана як докази під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, зокрема обставин виконання об`єктивної сторони кримінального правопорушення; кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та зв`язків між такими особами, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК, слідчий суддя дійшов висновку про відповідність вказаного майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК та доцільність накладення на нього арешту.

Як встановлено слідчим суддею, вилучені речі та документи не мають жодної істотної цінності, корисних властивостей, їх вилученням не завдається майнової шкоди володільцям, такі дії не містять ознак втручання у володіння особою майном.

З огляду на те, що слідчим суддею встановлено, що вилучені у ході проведення обшуку службового кабінету ОСОБА_4 документи можуть містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України, клопотання прокурора у цій частині підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

Відповідно до наданої прокурором заяви, останній вказував, що з мобільним телефоном, та ноутбуком, що були вилучені під час обшуку службового кабінету ОСОБА_4 здійснено необхідні дії, проведено огляд та встановлено відсутність будьяких даних на цих електронних засобах, які б мали значення для кримінального провадження та відповідно про відсутність потреби у подальшому утриманні стороною обвинувачення відповідного електронного пристрою.

Зазначене, на думку слідчого судді вказує на те, що сторона обвинувачення не має наміру використовувати вилучене майно, як доказ.

За такого, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час мобільний телефон, марки «IPhone 13 Pro MAX» та ноутбук, марки «НР Pavilion Laptop» доказового значення не мають, а отже більше не відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК, а тому у їх арешті потреба відпала.

Відносно доводів представника щодо пропуску прокурором строку звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням, слідчий суддя звертає увагу на необґрунтованість такої обставини, що спростовано матеріалами клопотання.

Так зі змісту протоколу обшуку від 30 листопада 2023 року вбачається, що обшук на підставі ухвали слідчого судді було розпочато цього ж дня об 11.55 годині та закінчено о 14.18 годині. Майно що було вилучене під час проведення обушку, набуло статусу тимчасово вилученого майна після завершення слідчої дії 30 листопада 2023 року після 14.18 години.

Згідно абзацу 2 частини п`ятої статті 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За вищевикладених обставин, клопотання прокурора мало бути подане слідчому судді не пізніше 14.18 години 02 грудня 2023 року.

Відповідно до опису поштового відправлення АТ «Укрпошта» та накладної служби поштового відправлення, вказане клопотання направлено органом досудового розслідування 01 грудня 2023 року, тобто без пропуску установленого частиною п`ятою статті 171 КПК України 48-годинного терміну, тому доводи сторони захисту у цій частині не знайшли свого підтвердження.

Що стосується заперечень ОСОБА_4 та її захисника з приводу повернення майна, то в даному випадку положення частини третьої статті 173 КПК України передбачають негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна у разі відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Оскільки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення арешту на мобільний телефон, марки «IPhone 13 Pro MAX» та ноутбук, марки «НР Pavilion Laptop», це майно в силу прямої вимоги закону підлягає поверненню власнику вилученого майна, а тому окремого рішення у цій частині не потребує.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на наступне тимчасово вилучене 30 листопада 2023 року під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме службового кабінету ОСОБА_4 , майно, із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном:

- Чорнові записи щодо розміру глобальної ставки за 2021-2023 роки, на 1 арк;

- Чорнові записи щодо кількості пацієнтів, оплачених НСЗВ з 2022 рік, на 1 арк.;

- Блокнот ОСОБА_4 із записами щодо фінансування НСЗВ за 2023 рік по різним пакетам для обласної дитячої лікарні;

- Зведена відомість обліку руху хворих і ліжкового фонду по Миколаївській обласній дитячій лікарні за 01.05.2023-31.05.2023, на 3 арк.;

- Зведена відомість обліку руху хворих Миколаївської обласної дитячої лікарні за 01.03.2023-31.05.2023, на 3 арк.;

- Зведена відомість обліку руху хворих Миколаївської обласної дитячої лікарні за 01.05.2023-31.05.2023, на 3 арк.;

- Зведена відомість обліку руху хворих Миколаївської обласної дитячої лікарні за 01.03.2023-31.03.2023, на 3 арк.;

- Зведена відомість обліку руху хворих Миколаївської обласної дитячої лікарні за 01.04.2023-30.04.2023, на 3 арк.;

- Зведена відомість обліку руху хворих Миколаївської обласної дитячої лікарні за 01.02.2023-28.02.2023, на 3 арк.;

- Зведена відомість обліку руху хворих Миколаївської обласної дитячої лікарні за 01.04.2023-30.04.2023, на 1 арк.

В іншій частині відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_8