Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 952/420/22
провадження № 1-кп/624/31/24
УХВАЛА

Іменем України

смт. Кегичівка 16 січня 2024 року

Кегичівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду смт Кегичівка кримінальне провадження №0000079 відносно якого

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Коростень Житомирської області, українець, громадянин України, не військовозобов`язаний, освіта вища, одружений, директор ТОМ «ІВП «АСПО-1», інвалідом не являється, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кегичівського районного суду перебувають матеріали кримінального провадження №00000079 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України.

У підготовчому засіданні захисником обвинуваченого заявлено клопотання про відвід прокурора ОСОБА_3 , в обґрунтування зазначено, що відповідно до ст. 77 КПК України прокурор не може брати участі у кримінальному провадження, якщо він є заявником. Так дане кримінальне провадження було ініційоване саме прокурором ОСОБА_3 , яка 22 липня 2019 року склала рапорт про наявність у діях ТОВ «АСПО-1» складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України, проводила збір інформації до початку досудового розслідування, та на підставі рапорту прокурора ОСОБА_3 матеріали були внесені до ЄРДР за №0000079 відносно ОСОБА_4 , крім того, сторона захисту має сумніви щодо неупередженості прокурора ОСОБА_3 через штучність доказів та безпідставно внесення інформації про вказаний злочин до ЄРДР.

В підготовчому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заяву захисника.

В підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні заяви, оскільки вона є необґрунтованою, проте поклалась на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали, які стосуються заяви про відвід, суд дійшов наступного висновку.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, та з метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження мають право заявити відвід, який повинен бути вмотивованим (частина 5 статті 80 КПК України).

Прокурор є одним з учасників кримінального провадження, та за частиною 1 ст. 36 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення прокурора від участі у судовому провадженні. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 80 КПК України відвід прокурору може бути заявлений особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, за наявності підстав, передбачених ст. 77 КПК України, за якою прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Такий перелік підстав для відводу прокурора не є вичерпним, проте за сутністю вони мають стосуватись конфлікту державних і приватних інтересів прокурора, або інтересів його близьких родичів чи інших осіб.

Процесуальний статус прокурора у кримінальному провадження зумовлений функціями прокуратури, які остання виконує відповідно до Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» та норм КПК України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про прокуратуру» функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами. Делегування функцій прокуратури, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Діяльність прокуратури ґрунтується на засадах, які визначені у ст. 3 Закону України «Про прокуратуру», до яких зокрема віднесені: верховенства права та визнання людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю; законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності; територіальності; презумпції невинуватості; незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків; неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки, тощо.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладаються функції підтримання державного обвинувачення в суді.

Таким чином, під час підтримання державного обвинувачення, прокурор користується правами і виконує обов`язки, передбачені КПК України.

Статтею 36 КПК України визначено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Так, у відповідності до ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: 1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 2) мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; 3) доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; 4) доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; 5) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; 7) скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; 8) ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; 9) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; 10) погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; 11) повідомляти особі про підозру; 12) пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом; 13) затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; 14) звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 15) підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом; 16) погоджувати запит органу досудового розслідування про міжнародну правову допомогу, передання кримінального провадження або самостійно звертатися з таким клопотанням в порядку, встановленому цим Кодексом; 17) доручати органу досудового розслідування виконання запиту (доручення) компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу або перейняття кримінального провадження, перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій, а також повноту, всебічність та об`єктивність розслідування у перейнятому кримінальному провадженні; 18) перевіряти перед направленням прокуророві вищого рівня документи органу досудового розслідування про видачу особи (екстрадицію), повертати їх відповідному органу з письмовими вказівками, якщо такі документи необґрунтовані або не відповідають вимогам міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи законам України; 19) доручати органам досудового розслідування проведення розшуку і затримання осіб, які вчинили кримінальне правопорушення за межами України, виконання окремих процесуальних дій з метою видачі особи (екстрадиції) за запитом компетентного органу іноземної держави; 20) оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом; 21) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Суду слід враховувати, що прокурор здійснює свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, тобто має право приймати процесуальні рішення на власний розсуд, але в межах наданих йому КПК України повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Як було встановлено в судовому засіданні 22 липня 2019 року прокурором ОСОБА_3 було складено рапорт про виявлення факту невиконання умов договору про тендерну закупівлю в частині строків виконання будівельно-ремонтних робіт на території парку по вул Центральній в смт. Зачепилівка Харківської області. По суті вказаного рапорту, в резолюції зазначено: внести відомості в ЄРДР.

Отже, підставою для внесення відповідних відомостей в ЄРДР став рапорт, щодо самостійне виявлення прокурором ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

Таким чином, прокурор ОСОБА_3 виконуючи вимоги ч. 1 ст. 214 КПК України діяла в межах наданих їй повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Отже, доводи сторони захисту про те, що прокурор є заявником у вказаному кримінальному провадженні є неспроможними та такими, що зводяться до непогодження з рішеннями прокурора.

Інші доводи сторони захисту, щодо неупередженості прокурора ОСОБА_3 через штучність доказів та безпідставно внесення інформації про вказаний злочин до ЄРДР, також не знайшли свого підтвердження.

Обставини, які б виключали участь прокурора у кримінальному провадженні, що передбачені статтею 77 КПК України, судом не встановлені.

Таким чином, суд вважає, що підстав для відводу прокурору, передбачених ст. 77 КПК України, немає, а тому відвід, заявлений стороною захисту прокурору, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 35, 77, 81, 350, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000079 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1