Провадження № 1-кп/161/1345/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 04 жовтня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000031, що надійшов з Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцьк Волинської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в порядку ст. 89 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , під час проходження військової служби за мобілізацією у Збройних Силах України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), в порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, о 08:00 год. 12.07.2022 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та в період часу з 12.07.2022 до 24.08.2023 був відсутній на службі без поважних причин і не виконував службові обов`язки в умовах воєнного стану.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення та не оспорював фактичних обставин, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду дав показання, що дійсно він під час проходження військової служби за мобілізацією у Збройних Силах України без дозволу командира о 08:00 год. 12.07.2022 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та в період часу з 12.07.2022 до 24.08.2023 був відсутній на службі без поважних причин і не виконував службові обов`язки в умовах воєнного стану.

У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо його не карати та при призначенні покарання застосувати ст. 75 КК України.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, підтверджується зібраними під час досудового провадження доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів і дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий умисний злочин проти встановленого порядку несення військової служби в умовах воєнного стану, однак не судимий в порядку ст. 89 КК України, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, усвідомив незаконність вчинених ним дій, а тому активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненного, готовність нести покарання та засуджував свою поведінку, тяжких наслідків не настало, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є військовослужбовцем за мобілізацією, тому суд, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його критичного відношення до скоєного, відсутності тяжких наслідків, наявності пом`якшуючих покарання обставин та відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням ст. 75 КК України (в редакції Закону № 1576-IX від 29.06.2021) та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Разом з цим, необхідно зазначити, що суд, призначаючи ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) із звільненням, на підставі ст. 75 КК України (в редакції Закону № 1576-IX від 29.06.2021), від відбування покарання з випробуванням, враховує, що 27.01.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13.12.2022, відповідно до якого внесено зміни до ряду норм Кримінального кодексу України, зокрема, і до частини першої статті 75 в частині неможливості застосування її положень у разі засудження особи за кримінальне правопорушення, передбачене у тому числі й статтею 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

При цьому ч. 3 ст. 5 КК України регламентовано, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Отже, при призначенні ОСОБА_4 покарання мають бути взяті до уваги приписи ст.ст. 4, 5 КК України, оскільки внесені Законом України № 2839-IX від 13.12.2022 зміни забороняють у випадку засудження за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, застосовування положень ст. 75 КК України, тобто погіршують становище особи.

Тобто, з огляду на ст.ст. 4, 5 КК України, положення Закону України № 2839-IX від 13.12.2022 в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 застосувати неможливо, саме тому суд вважає, що у даному випадку застосуванню підлягає ст. 75 КК України в редакції Закону України № 1576-IX від 29.06.2021, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, яка заборони звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, не містить.

Таким чином, на думку суду обрана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), призначивши покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України (в редакції Закону № 1576-IX від 29.06.2021) та ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1