Справа №487/8133/23
Провадження №1-кс/487/4534/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000853 від 19.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

09.11.2023 прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000853 від 19.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з клопотанням, в якому просив накласти арешт на вилучене майно в ході проведення обшуку 08.11.2023 службових кабінетів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в адміністративній будівлі управління міграційної поліції ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Шевченка, 52, а саме: мобільний телефон Iphone 11 чорного кольору з сірим чохлом та сім-карткою; ключ від транспортного засобу Volkswagen; ноутбук Lenovo модель 20038, з с.н. QB01872304; жорсткий диск WD 10EZEX з с.н. WCC6Y3KV4NOH.

Підставою для внесення клопотання стало те, що вилучені речі мають істотне значення для досудового розслідування та можуть бути використані як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, існування обставин, які підтверджують, що незастосування заборони на користування, розпорядження цими речами призведе до їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування або передачі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі.

З урахуванням приписів ч.1 ст.172 КПК України, розгляд клопотання було проведено за відсутності власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, розслідується кримінальне провадження № 0000853 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період листопада-грудня 2022 року, у заступника начальника управління міграційної поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на вимагання та одержання неправомірної вигоди від осіб, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушень проти громадського порядку та моральності.

Для реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 залучив свого підлеглого ОСОБА_6 , з яким вступив в злочину змову, для вчинення обумовленого кримінального правопорушення та довів йому до відому свої злочинні наміри.

Для реалізації злочинних намірів ОСОБА_4 , розробив план вчинення злочину, який полягав у вимаганні від ОСОБА_7 , яка є обвинуваченою у кримінальному провадженні №0001464 від 21.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 303 КК України (сутенерство вчинене організованою групою) та орендарем банного комплексу «Міраж» розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , неправомірної вигоди у розмірі 50 000 грн. щомісячно, за не створення з використанням службових повноважень штучних доказів вини ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення пов`язаного з сутенерством, не ініціювання питання про повторне притягнення її до кримінальної відповідальності та не вжиття заходів щодо припинення роботи банного комплексу і ведення ОСОБА_7 законної господарської діяльності.

В період листопада-грудня 2022 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, зустрілись з ОСОБА_7 та висунули їй протиправну вимогу щодо надання їм неправомірної вигоди у розмірі 50 000 грн. щомісячно, погрожуючи при цьому, що у випадку не надання їм такої вигоди, вони з використанням наданих службових повноважень створять штучні докази вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з сутенерством, ініціюють питання про повторне притягнення її до кримінальної відповідальності та вчинять заходи щодо припинення роботи банного комплексу і ведення ОСОБА_7 законної господарської діяльності.

Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , визначили ОСОБА_7 про необхідність обмірковування зазначених вимог та надання відповіді.

В період часу з грудня 2022 року по липень 2023 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою між собою, зустрічались з ОСОБА_7 та вимагали від неї сплату щомісячно грошових коштів у розмірі 50 000 грн.

За таких обставин, ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправний характер дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулась із відповідною заявою до правоохоронних органів.

29.08.2023 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , прибули на транспортному засобі Volkswagen Bora білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 до банного комплексу, де зустрілись з ОСОБА_7 та в ході відбутої зустрічі повторно висловили вимоги щодо надання їм неправомірної вигоди.

Надалі, 04.09.2023 о 11 год. 42 хв., ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою між собою, повторно прибули на транспортному засобі Volkswagen Bora білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 до банного комплексу, де зустрілись з ОСОБА_7 та під час відбутої розмови продовжили реалізацію злочинного умислу направленого на отримання неправомірної вигоди від останньої у розмірі 50 000 грн. щомісячно.

Водночас, на вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо надання неправомірної вигоди у розмірі 50 000 грн. щомісячно, для продовження ведення господарської діяльності, ОСОБА_7 повідомила, про можливість надання лише 40 000 грн., на зазначене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили останній, що поміркують та нададуть відповідь.

05.09.2023 о 21 год 06 хв. ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , зателефонував ОСОБА_7 та повідомів про необхідність зустрічі з ОСОБА_4 , який очікує по пр. Центральному у м. Миколаєві навпроти будинку де мешкає ОСОБА_7 .

Надалі, 05.09.2023 о 21 год. 20 хв. на виконання вказівок ОСОБА_5 , ОСОБА_7 зустрілась з ОСОБА_4 у транспортному засобі Volkswagen Bora білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 . Під час зустрічі ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, у завуалюваний формі визначив ОСОБА_7 суму щомісячної неправомірної вигоди у розмірі 40 000 грн., на що ОСОБА_7 вимушено погодилась.

Реалізуючи свої злочинні наміри, 07.09.2023 о 19 год 12 хв. ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 прибули на транспортному засобі Volkswagen Bora білого кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , до місця мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , та запросили ОСОБА_7 сісти на заднє сидіння автомобілю.

Під час зустрічі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, одержали від ОСОБА_7 щомісячну неправомірну вигоду у сумі 40 000 грн., за не створення з використанням наданих їм службових повноважень штучних доказів вини ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з сутенерством, не ініціювання питання про повторне притягнення її до кримінальної відповідальності та не вжиття заходів щодо припинення роботи банного комплексу і ведення ОСОБА_7 законної господарської діяльності.

08.11.2023 в ході санкціонованого обшуку службових кабінетів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в адміністративній будівлі управління міграційної поліції ГУНП в Миколаївській області, вилучено: 1. мобільний телефон Iphone 11 чорного кольору з сірим чохлом та сім-карткою; 2. ключ від транспортного засобу Volkswagen; 3. ноутбук Lenovo модель 20038, з с.н. QB01872304; 4. жорсткий диск WD 10EZEX з с.н. WCC6Y3KV4NOH.

08.11.2023 слідчим винесено постанову про визнання вилучених предметів - речовими доказами.

У відповідності до п. п. 1, 2, 3 ч. 2, ч. 3-5 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені документи та речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюється під час кримінального провадження та є речовими доказами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органівта органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою ( якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Прокурором доведено, що вилучені речі, зокрема: мобільний телефон Iphone 11 чорного кольору з сірим чохлом та сім-карткою; ноутбук Lenovo модель 20038, з с.н. QB01872304; жорсткий диск WD 10EZEX з с.н. WCC6Y3KV4NOH, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на ці речі для забезпечення збереження їх як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна. Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Разом з цим, слідчий суддя вважає, що клопотання в частині накладення арешту на ключ від транспортного засобу Volkswagen, задоволенню не підлягає, оскільки будь-яких даних про те, що вилучені ключі були об`єктом вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, матеріали судового провадження не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене майно в ході проведення обшуку 08.11.2023 службових кабінетів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в адміністративній будівлі управління міграційної поліції ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Шевченка, 52, а саме:

мобільний телефон Iphone 11 чорного кольору з сірим чохлом та сім-карткою;

ноутбук Lenovo модель 20038, з с.н. QB01872304;

жорсткий диск WD 10EZEX з с.н. WCC6Y3KV4NOH.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1