КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 10 жовтня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року,

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та накладено арешт на рухоме майно, яке перебуває у власності ТОВ «Будіндустрія Сервіс ЛТД» () із забороною права відчуження, розпорядження та користування, а саме:

-легковий автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

-легковий автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ;

-легковий автомобіль «LEXUS RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 ;

-легковий автомобіль «HYUNDAI H1», реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 ;

-легковий автомобіль «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_9 , VIN НОМЕР_10 ;

-екскаватор гусеничний «Komatsu PC 290NLC-7K», реєстраційний номер НОМЕР_11 ;

-бульдозер «Shantui SD 16»; навантажувач «LG 956 L», реєстраційний номер НОМЕР_12 ;

-несамохідний стоянковий земснаряд «ЛС-27», бортовий реєстраційний номер НОМЕР_13 ;

-несамохідний земнаряд «Пр.С-42» № НОМЕР_14 , бортовий реєстраційний номер НОМЕР_15 .

Заборонено вчиняти будь-які реєстраційні та нотаріальні дії щодо вказаного майна.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про наявність підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання прокурора та накласти арешт на вищевказане майно, з забороною права відчуження та розпорядження.

Щодо строку апеляційного оскарження, то представник зазначає, що клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності представника власника майна, копію постановленого рішення отримав 07 серпня 2023 року від працівників правоохоронного органу.

Представник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою з огляду на наступне.

Зокрема, зазначає, що прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, оскільки останнім не надано доказів, що автомобільна техніка відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, немає жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що техніка, яка належить ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» зберегла на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Крім того, органом досудового розслідування не доведено, що ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» або його посадові особи причетні до фінансування тероризму, а тому прокурором не може ставитись питання по можливу конфіскацію майна, яке належить товариству.

Вказує, що автомобілі, які належать ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» знаходяться на території України на відповідній правовій підставі та використовувались для здійснення господарської діяльності Товариства у виключно правовому полі.

Зауважує, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000359 не містить інформації про те, що досудове розслідування здійснюється щодо юридичної особи, а саме ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» . Крім того, посадовим особам Товариства не було повідомлено про підозру, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Також, представник вважає, що матеріали провадження не містять доказів факту завдання матеріальної шкоди і розміру такої шкоди, а також доказів на підтвердження того, що майно, яке належить як юридичній особі, було одержано злочинним шляхом, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, чи є знаряддям злочину.

Наголошує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000359 здійснюється на підставі фактичних обставин, які є аналогічними до обставин, щодо яких уже здійснюється досудове розслідування в інших кримінальних провадженнях. Водночас, питання арешту на майно вже неодноразово досліджувалося в межах іншого кримінального провадження за аналогічними підставами.

Звертається в апеляційній скарзі увага і на те, що арешт вказаних автомобілів перешкоджає законній господарській діяльності Товариства та негативно впливає на формування позитивного іміджу України, яка тільки набула статус Кандидата на членство в Європейському Союзі, оскільки, держава не в змозі виконати взяті на себе зобов`язання гарантій захисту іноземних інвестицій. Зокрема, відповідно до умов іпотечного договору ННТ 197763 від 10 вересня 2019 року Іпотеко держателем в особі Європейського банку реконструкції та розвитку було надано кредит Позичальнику в особі ТОВ «ЮНІГРАН» на сукупну основну суму, що не буде перевищувати 8 700 000 Євро.

Представник власника майна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання завчасно проінформований, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дане провадження за його відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів справи видно, що клопотання про арешт майна розглянуто слідчим суддею за відсутності представника власника майна, даних, які б підтверджували отримання останнім копії постановленого рішення у встановленому законом порядку провадження не містить, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне поновити представнику строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Другим відділом детективів захисту фінансів у бюджетній сфері та міжнародної технічної допомоги Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 04 травня 2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000359 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 240 КК України.

Органом досудового розслідування виявлено, що на території України, суб`єкти господарювання здійснюють незаконний видобуток корисних копалин.

Крім того, встановлено, що з метою мінімізації сплати рентної плати за користування надрами, передбаченої вимогами ст. 252 Податкового кодексу України, базою для нарахування якої є обсяг реалізованих корисних копалин з урахуванням ринкових цін на продукцію, організована злочинна схема, відповідно до якої здійснювалась реалізація видобутих ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» корисних копалин за заниженою фактичною ринковою вартістю на підконтрольні підприємства, а саме: ТОВ «Любовичі» та ТОВ «Юнігран», які в подальшому здійснювали реалізацію корисних копалин загальнодержавного значення реальному сектору економіки за ринковими цінами.

Також, з метою легалізації (відмивання) майна, а саме грошових коштів від незаконного видобутку корисних копалин на території «Спаського» родовища в період 2018 - 2021 років на загальну суму 342 148 800 грн., власником та засновником ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» організовано злочину схему, яка полягала у легалізації вказаних грошових коштів шляхом виплати заробітної плати керівництву та відповідальним працівникам підприємства з дивідендами з метою приховування неправомірної діяльності підприємства, закупівлі товарно матеріальних цінностей та об`єктів для власного користування постановки на баланс підприємств, в подальшому частина отриманих грошових коштів виводилася через підконтрольні підприємства.

Встановлено, що у власності ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» перебуває низка майна, а саме: легковий автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; легковий автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ; легковий автомобіль «LEXUS RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 ; легковий автомобіль «HYUNDAI H1», реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 ; легковий автомобіль «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_9 , VIN НОМЕР_10 ; екскаватор гусеничний «Komatsu PC 290NLC-7K», реєстраційний номер НОМЕР_11 ; бульдозер «Shantui SD 16»; навантажувач «LG 956 L», реєстраційний номер НОМЕР_12 ; несамохідний стоянковий земснаряд «ЛС-27», бортовий реєстраційний номер НОМЕР_13 ; несамохідний земнаряд «Пр.С-42» № НОМЕР_14 , бортовий реєстраційний номер НОМЕР_15 , які як вважає орган досудового розслідування можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

20 червня 2023 року прокурор відділу Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно, яке перебуває у власності ТОВ «Будіндустрія Сервіс ЛТД», із забороною права відчуження, розпорядження та користування.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Таке рішення слідчого судді, колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду дотримався зазначених вимог закону.

Так, задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000359 про накладення арешту на вищезгадане майно, яке належить ТОВ «Будіндустрія Сервіс ЛТД», слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши клопотання прокурора та дослідивши матеріали додані до нього, всупереч доводам викладених в апеляційній скарзі прийшов до правильного висновку, щодо необхідності накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, перевіривши при цьому наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним, з метою забезпечення збереження речових доказів врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 від 10 червня 2022 року про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора про арешт майна цілком відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, містить підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Також слід зазначити, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, і відповідно до частини 3 вказаної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 того ж Кодексу.

Крім того, хоча застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи особи, проте таке втручання можливе якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступень втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі також не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для арешту вищевказаного майна та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вищезгадане майно, яке належить ТОВ «Будіндустрія Сервіс ЛТД», із забороною права відчуження, розпорядження та користування, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому, колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Крім того, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково, якщо вказані особи доведуть, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому твердження в апеляційній скарзі стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД» строк апеляційного оскарження.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та накладено арешт на рухоме майно, яке перебуває у власності ТОВ «Будіндустрія Сервіс ЛТД» () із забороною права відчуження, розпорядження та користування, а саме: легковий автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ; легковий автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150», реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 ; легковий автомобіль «LEXUS RX 300», реєстраційний номер НОМЕР_5 , VIN: НОМЕР_6 ; легковий автомобіль «HYUNDAI H1», реєстраційний номер НОМЕР_7 , VIN: НОМЕР_8 ; легковий автомобіль «MITSUBISHI L200», реєстраційний номер НОМЕР_9 , VIN НОМЕР_10 ; екскаватор гусеничний «Komatsu PC 290NLC-7K», реєстраційний номер НОМЕР_11 ; бульдозер «Shantui SD 16»; навантажувач «LG 956 L», реєстраційний номер НОМЕР_12 ; несамохідний стоянковий земснаряд «ЛС-27», бортовий реєстраційний номер НОМЕР_13 ; несамохідний земнаряд «Пр.С-42» № НОМЕР_14 , бортовий реєстраційний номер НОМЕР_15 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ТОВ «Будіндустрія-Сервіс ЛТД», - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 761/21524/23 Справа №11-сс/824/5238/2023 Категорія: ст.170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_7 Доповідач: ОСОБА_1