КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргоюпершого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000911, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Євпаторія Автономної Республіки Крим, українця, громадянина України, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Суворовським районним судом м. Одеси від 06.09.2022 за ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 06.09.2022 та покарання за вказаним вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Строк відбування покарання обраховано з моменту затримання, а саме 22.10.2021 року. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим за корисливі злочини, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, вчинив новий злочин проти власності за наступних обставин.

27.02.2021 ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діючи відповідно до узгодженого плану, прибули о 11 год. 45 хв., до будинку АДРЕСА_3 , зайшли до п`ятого підїзду, де ОСОБА_7 шляхом підбору ключа до замку відчинив двері квартири № 92 , після чого останні зайшли в приміщення квартири, у якій проживає ОСОБА_9 . Знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_7 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_9 , а саме: мобільний телефон марки Iphone 6 IMEI: НОМЕР_1 , відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-21/26702-ТВ від 10.06.2021, ринкова вартість якого станом на момент вчинення кримінального правопорушення становить 2753,75 гривень, планшет Ipad Apple, Space Gray (128 Gb), 2018 року випуску, вартістю 11000 гривень, Ipad mini, золотистого кольору, з IMEIНОМЕР_2 , вартістю 17 000 гривень, ноутбук MacbookPro Space Gray, з серійним номером FVFWRGDCHV22, вартістю 34 885 гривень, золотий ланцюжок масою 24,3 гр., проби 585, золота підвіска у формі хрестика масою 8,65 гр., проби 585, придбані в магазині «Ювелірна карта» в 2013 році, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/111-21/26702-ТВ від 10.06.2021, ринкова вартість яких станом на момент вчинення кримінального правопорушення становить 55020,10 грн., навушники Airpods, MWP22ZM/A вартістю 6500 гривень, шкіряний браслет з прикрасою золотого кольору, з камінням «SWAROVSKI», вартістю 11 000 гривень, зовнішній акумулятор, білого кольору, з маркуванням «development investment managment», рюкзак марки Puma, чорного кольору, зі значком BMW, з написом Motorsport, вартістю 2000 гривень, парфуми марки Guerlain lhomme ideal, вартістю 4 000 гривень, окуляри марки Enni Marko, вартістю 3000 гривень.

В подальшому, ОСОБА_7 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, утримуючи при собі викрадені речі, залишили місце вчинення кримінального правопорушення завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 147 158 (сто сорок сім тисяч сто п`ятдесят вісім) гривень 85 (вісімдесят п`ять) копійок.

В апеляційній скарзіпрокурор,не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність винності обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про скасування вироку в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 06.09.2022, більш суворим, призначеним цим вироком, ОСОБА_7 остаточне визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність і призначив покарання, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зокрема, судом не надано належної оцінки тим обставинам, що до вчинення цієї крадіжки ОСОБА_7 вже засуджувався за вчинення аналогічного корисливого злочину проти власності (крадіжки), за яке відбував реальне покарання у виді позбавлення волі, та маючи непогашену судимість за попередній злочин, за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділене в окрема провадження вчинив нове кримінальне правопорушення, поєднане з проникненням у житло.

Крім того, суд першої інстанції безпідставно визнав обставиною, що пом?якшує покарання обвинуваченого, - щире каяття. На переконання апелянта у даному випадку в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, що підтверджували би наявність такої обставини, а визнання обвинуваченим вини це намагання обвинуваченого під тиском беззаперечних доказів уникнути справедливого покарання за вчинений злочин.

Також прокурор наполягає, що призначення обвинуваченому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, не забезпечує досягнення цілей, визначених у ст. 65 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши характеризуючі особу дані, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим, і в цій частині ніким у справі не оспорюється.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Вирішуючипитання щодо визначення ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд першої інстанції у повній мірі дотримався положень ст. 65 КК України: врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, які обтяжують покарання, та призначив ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

Також суд обґрунтовано на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 06.09.2022 остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає засадам призначення покарання та його меті у розумінні ст. 50 КК України, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Доводи прокурора про те, що суд не врахував, що ОСОБА_7 раніше вже вчиняв аналогічні правопорушення, за які був засуджений, та знову вчинив злочин з корисливим мотивом за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, є неспроможними, позаяк наведені прокурором обставини стали підставою для кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України з кваліфікуючими ознаками: крадіжка, вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло, а також судом першої інстанції застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України та остаточне покарання визначено шляхом часткового складання покарання за даним вироком і попереднім.

Суд першої інстанції за наслідками суд розгляду, користуючись судовою дискрецією, обґрунтовано визнав, що у даному випадку має місце щире каяття обвинуваченого.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Отже, судом першої інстанції дотримані загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України, що спростовує доводи апеляційної скарги про протилежне, тому підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок Печерського районного суду міста Києва від 18 квітня 2023 рокущодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, - без зміни.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді: _______________ ______________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/3844/2023

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_10

Доповідач: ОСОБА_1