справа № 615/1629/23
провадження № 1-кп/631/157/23
У Х В А Л А

п р о п р и з н а ч е н н я с п р а в и до с у д о в о г о р о з г л я д у

в п о р я д к у д и с т а н ц і й н о г о с у д о в о г о п р о в а д ж е н н я

т а

п р о п р о д о в ж е н н я з а п о б і ж н о г о з а х о д у

у в и г л я д і т р и м а н н я п і д в а р т о ю

02 листопада 2023 року селище міського типу Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_13.

за участю

з боку сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_14.

з боку сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_17.

а також:

секретаря судового засідання Дядик С. В.

розглянувши і перевіривши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області справу за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, щодо вчинення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем міста Лисичанськ Луганської області, громадянином України (паспорт з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 виданий 10.04.2023 року органом 6331), із середньо-технічною освітою,

реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

одружений, має на утриманні малолітню дитину - доньку-

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

проживає без реєстрації за адресом:

АДРЕСА_1 ;

раніше судимий:

?23.09.2008 року Лисичанським міським судом Луганської області за частинами 1, 2 статті 185, частиною 1 статті 277 Кримінального кодексу України до 3 років позбавлення волі, на підставі статті 104 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, 09.02.2009 року звільнений за постановою Лисичанського міського суду Луганської області на підставі пункту (а) статті 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року;

?23.09.2009 року Лисичанським міським судом Луганської області за частиною 3 статті 185 та частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України на 4 роки позбавлення волі. На підставі статті 104 Кримінального кодексу України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;

?13.01.2010 року Лисичанським міським судом Луганської області за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 186, частиною 2 статті 296 статтею 71 Кримінального кодексу України до 6 років позбавлення волі, звільнений 16.10.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 5місяців 28 днів, на підставі ухвали Перевальського районного суду Луганської області від 08.10.2014 року.

?03.06.2016 року Лисичанським міським судом Луганської області

за пунктом 4, 6, 12 частини 2 статті 115, частиною 1 статті 162, частиною 4 статті 187, частиною 3 статті 296, статтею 71 Кримінального кодексу України до 10 років один місяць позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 22.07.2022 року за відбуттям строку покарання;

?22.03.2023 року Валківським районним судом за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України до 5 років позбавлення волі. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнений від відбуття покарання з випробуванням строком 3 роки.

кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника,-

в с т а н о в и в:

24.08.2023 року заступник керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Андрій Пономаренко в порядку, передбаченому статтями 283, 291 та 293 Кримінального процесуального кодексу України, звернувся до Валківського районного суду Харківської області з обвинувальним актом та доданими до нього документами у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, щодо вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (а. с. 1).

25.08.2023 року Поданням виконувача обов`язків голови Валківського районного суду Харківської області ОСОБА_18. обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, щодо вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, направлено до Харківського апеляційного суду для вирішення питання про передачу кримінального провадження для розгляду іншим судом (а. с. 19).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 30.08.2023 року подання виконувача обов`язки голови Валківського районного суду Харківської області ОСОБА_18. задоволено та матеріали цього кримінального провадження передано на розгляд Нововодолазькому районному суду Харківської області (а. с. 26 - 27).

01 серпня 2023 року за вхідним № 4731/23-вх до Нововодолазького районного суду Харківської області з Харківського апеляційного суду надійшли матеріали зазначеного кримінального провадження, що були зареєстровані під єдиним унікальним № 615/1629/23 (провадження № 1-кп/631/157/23) й відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, в день надходження о 14 годині 41 хвилину 51 секунду передані на розгляд головуючому судді ОСОБА_13. (а. с. 28, 29).

На виконання приписів частини 1 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України ухвалою, постановленою 04.09.2023 року Нововодолазьким районним судом Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_13., визначеної відповідно до частини 11 статті 31 й частини 3 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України, з урахуванням приписів статей 75 та 76 цього ж кодифікованого процесуального закону України, розпочато підготовче провадження у цій справі та призначене відкрите підготовче судове засідання, яке слід провести професійним суддею одноособово за участю прокурора, представників потерпілого, обвинуваченого та його захисника (а. с. 30 - 33).

Представники потерпілого - Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області ОСОБА_15. та Дембовський В. О. - у підготовче судове засідання не з`явились, хоча про дату, час та місце його проведення були повідомлені своєчасно та належним чином згідно із вимогами кримінального процесуального кодифікованого закону України, про причини своєї неявки не сповістили, проте від міського голови надходили заяви, зареєстровані за вхідним № ЕП-1649/23-вх від 04.09.2023 року та № 4886/23-вх від 12.09.2023 року, з проханням підготовче провадження провести за відсутності представників, зазначивши, що повністю підтримують позицію прокурора (а. с. 38, 135).

У відповідності до вимог абзацу 2 пункту 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» неприбуття для участі у підготовчому судовому засіданні учасників судового провадження (крім прокурора, за винятком випадків, коли кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення в порядку частини 4 статті 26 Кримінального процесуального кодексу України), які належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення такого засідання (при цьому суд повинен переконатися, що таке повідомлення мало місце), не перешкоджає його проведенню, крім випадків, визначених законом, зокрема:

1) якщо обвинувачений, потерпілий звернувся з клопотанням (виявив бажання) бути присутнім під час підготовчого судового засідання, але з невідомих причин не з`явився до суду у визначений час, суд вправі відкласти судове засідання;

2) якщо відсутність учасника підготовчого судового засідання зумовлена поважними причинами, суд може прийняти рішення про відкладення судового засідання;

3) у разі відсутності обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, для можливості реалізації останнім права, передбаченого статті 384 кримінального процесуального кодифікованого закону України, щодо розгляду кримінального провадження судом присяжних, суд зобов`язаний відкласти судове засідання;

4) якщо обвинувальний акт надійшов до суду з підписаною між сторонами угодою, участь сторін такої угоди відповідно до частини 2 статті 474 цього ж кодексу є обов`язковою, то відкладення судового засідання також є обов`язковим;

5) якщо одна зі сторін заперечує проти проведення підготовчого судового засідання за відсутності учасника судового провадження, який не з`явився, суд вправі відкласти судове засідання;

6) якщо до суду надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, участь сторін кримінального провадження та потерпілого згідно з частиною 1 статті 288 зазначеного вище процесуального кодексу України обов`язково, а тому суд зобов`язаний відкласти судове засідання.

Керуючись наведеними приписами, від яких до сих пір не відійшов Верховний Суд, а, отже, вони є обов`язковими до застосування судами першої інстанції, відкриваючи підготовче судове засідання за суттю, суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, ураховуючи, що представники потерпілої особи отримали судові виклики у визначений кримінальним процесуальним кодифікованим законом строк, звернулись до суду із клопотанням здійснити підготовче провадження за їх відсутності, за умови, що жоден з учасників цього кримінального провадження (ані з боку сторони обвинувачення, ані з боку сторони захисту) не заперечував проти проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності, порадившись на місці, суд прийшов до висновку про можливість здійснити підготовче провадження без них.

Приходячи до такого, суд урахував, що відповідно до приписів частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі та ратифікованої Україною 17.07.1997 року відповідним Законом № 475/97-ВР, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожна людина при визначенні її громадських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка бере участь у справі, бути присутньою на судовому засіданні, що випливає з об`єкта та цілей вищевказаної статті 6 Конвенції, оскільки здійснення гарантованих нею прав передбачає можливість особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.

Разом з тим кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі», ухвалене 19.06.2001 року (заява № 28249/95), в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України», що ухвалене 03.04.2008 року (заява № 3236/03), вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Наявними матеріалами справи доведено, що представники потерпілої особи - Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області - обізнані про перебування в провадженні Нововодолазького районного суду Харківської області під голуванням судді ОСОБА_13. справи з єдиним унікальним № 615/1629/23 (провадження № 1-кп/631/157/23) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, щодо обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, й, беручи до уваги їх прохання провести підготовче провадження без них, зазначаючи, що повністю підтримують позицію сторони обвинувачення в особі прокурора, суд не вбачає перешкод для проведення підготовчого судового засідання у їх відсутність.

Під час підготовчого судового засідання начальник Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Шура О. Л., який згідно з приписами статей 36 і 37 Кримінального процесуального кодексу України має відповідні повноваження та діє на підставі постанови про створення групи прокурорів, які здійснюють повноваження у кримінальному провадженні, прийнятої 12.07.2023 року заступником керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області Пономаренком А. О., вважав, що зазначене кримінальне провадження підсудне Нововодолазькому районному суду Харківської області з огляду на зміст частини 1 статей 32 і 33 Кримінального процесуального кодексу України, підстав для його закриття чи повернення обвинувального акту не вбачається, так як той складений у повній відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства України. Судовий розгляд справи з єдиним унікальним № 615/1629/23 (провадження № 1-кп/631/157/23) слід здійснювати у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, представників потерпілого, обвинуваченого та його захисника, й просив призначити судовий розгляд справи за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, щодо вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, у відкритому судовому засіданні суддею одноособово. Заяв та клопотань щодо витребування певних речей чи документів не мав, прохав здійснити виклик до суду для допиту певних осіб, зазначених у клопотанні, зареєстрованому за вхідним № 4772/23-вх від 05.09.2023 року, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Також із дотриманням приписів частини 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України звернувся в суд із клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу, зареєстрованим за вхідним № 5776/23-вх від 26.10.2023 року, щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_1 , подане у повній відповідності до строків та порядку, визначених чинним кримінальним процесуальним законодавством України, яке просив задовольнити (а. с. 94 - 95, 93, 147 - 152, 157 - 159).

Захисник Бодян М. В. який діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, яка відповідно до положень кримінального процесуального законодавства вважається затриманою та/або стосовно якої обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою № 027-270005152 від 12.06.2023 року, а також свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1086, виданого 09.05.2003 року на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 5, у підготовчому судовому засіданні зазначив, що вказане кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду, оскільки сторона захисту вважає, що його слід повернути прокурору з підстав, викладених у клопотанні, зареєстрованому під вхідним № 4777/23-вх від 05.09.2023 року, а саме: пункту 6 частини 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України,- та як обвинувачений не визнає свою провину та не кається у вчиненому. Якщо суд дійде висновку про необхідність призначення справи до судового розгляду, то слід здійснити судовий виклик до суду для допиту не тільки тих, кого зазначає прокурор, а ще й особу, також допитану на стадії досудового розслідування, стосовно чого ним подане клопотання, зареєстроване за вхідним № 5982/23-вх від 02.11.2023 року, а саме: ОСОБА_8 . Клопотань про витребування певних речей чи документів не мав, щодо здійснення судового розгляду у відкритому судовому засіданні не заперечував. Натомість вважав, що у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження застосованого до його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід відмовити, обравши обвинуваченому ОСОБА_1 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту. Одночасно звернув увагу суду на те, що повністю підтримує скаргу свого підзахисного, подану ним на підготовчому проваджені у відповідності до змісту частини 2 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, а тому просив її задовольнити повністю (а. с. 95, 96, 99, 185).

Обвинувачений ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні повністю підтримав думку свого захисника та їх сумісну позицію з нагальних для підготовчого провадження питань, проте надав письмові заперечення на клопотання сторони захисту щодо продовження застосованого до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зареєстровані на виконання вимог частини 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України за № 5966/23-вх від 02.11.2023 року, суть яких полягає у тому, що наведені у клопотанні ризики є надуманим, нічим не підтвердженими, бо він має житло, є внутрішньо переміщеною особою, одружений, виховує малолітню доньку, працює без офіційного працевлаштування, й раніше від суду не приховувався, незважаючи на міру покарання, яка йому загрожує. Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року, «Нахманович проти Росії» від 02.03.2006 року, «Іванов проти України» від 07.12.2006 року, «Юртаєв проти України» від 31.01.2006 року, «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006 року та «Клішин проти України» від 23.02.2012 року, просив вважити клопотання прокурора необґрунтованим та відмовити у його задоволенні, застосувавши до нього будь-який інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням за гратами. Щодо своєї скарги в прядку частини 2 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, викладеної ним письмо та зареєстрованої за вхідним № 5797/23-вх від 27.10.2023 року, обвинувачений зазначив, що повністю її підтримує та просить задовольнити з огляду на обґрунтування, зазначені у ній, а саме: виходячи з принципів забезпечення права на захист та диспозитовності, слідчим на стадії досудового розслідування було проведено ряд слідчий дій, про які його не повідомляли, що позбавило його права клопотати про участь у них, а також його не було повідомлено про прийняті процесуальні дії, зокрема, щодо призначення експертиз, що позбавило його можливості поставити на вирішення експерту свої запитання, заявити відвід експерту. Тому просив дослідити всі матеріали кримінального провадження з метою фіксації цих порушень, на підставі чого визнати висновки судових експертиз, постанови по визнання речових доказів у виді стільця, пляшок, фрагментів тарілок, шортів, капців, футболки, джинсів, кросівок та ножа - недопустимими доказами (а. с. 176 - 177, 153 - 154).

Прокурор у кримінальному провадженні під час обговорення заявленого прохання сторони захисту щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту будь-яких інших доказів, не надав, хоча й посилався на безпідставність такого прохання. Також він заперечував проти задоволення скарги на дії слідчого під час досудового розслідування, посилаючись на їх повну відповідність чинним вимогам кримінального процесуального законодавства України.

Крім того, обґрунтовуючи свою позицію щодо відсутності законодавчо обумовлених підстав задля повернення у цьому кримінальному провадженні обвинувального акта прокурору, процесуальний керівник у провадженні Шура О. Л. надав письмові заперечення, що у відповідності до вимог частини 2 статті 35 Кримінального процесуального кодексу України зареєстровані за вхідним № 5950/23-вх від 02.11.2023 року, зі змісту яких вбачається, що він повністю відповідає приписам статті 291 цього кодексу, а доводи захисту про невідповідність визначеної обставини, що пом`якшує покарання винному, дійсності, хоча і є слушними, натомість, встановлюються під час судового розгляду справи й сторона обвинувачення наділена правом їх зміни шляхом зміни обвинувачення у передбачений процесуальний спосіб в суді (а. с. 174 - 175).

За наслідками підготовчого провадження, здійснивши його із заслуховуванням думок учасників підготовчого судового засідання, зокрема: з боку сторони обвинувачення та з боку сторони захисту, щодо можливості призначення судового розгляду цього кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, а також щодо заявлених учасниками клопотань та поданої в порядку частини 2 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України скарги обвинуваченого,- всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо дослідивши обвинувальний акт разом із доданими до нього документами (реєстром матеріалів досудового розслідування та відповідних розписок сторони захисту тощо), перевіривши їх на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі й згідно з доказами, наданими сторонами під час підготовчого провадження на підтвердження заявлених клопотань відповідно до принципу змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими у підготовчому судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд приходить до обґрунтованого висновку про необхідність зазначити таке.

Порядок кримінального провадження на території України як обумовлено змістом статті 1 Кримінального процесуального кодексу України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, що складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Одним із завдань кримінального провадження, визначеним у статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, є забезпечення швидкого, повного й неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, підготовче провадження в суді першої інстанції здійснюється відповідно до приписів глави 27 розділу ІV кримінального процесуального кодифікованого закону України, якою визначено, що завданням стадії підготовчого судового провадження є, зокрема, перевірка матеріалів досудового розслідування, оцінка змісту і форми обвинувального акту з метою успішного проведення судового розгляду.

Відповідно до пункту 10 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження - це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Отже, обвинувальний акт, як встановлено частиною 4 статті 110 кримінального процесуального кодифікованого закону України, є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до пункту 13 частини 1 статті 3 Кримінального процесуального кодексу України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом

У формулюванні обвинувачення повинні бути відображені обставини, які згідно із приписом статті 91 вказаного кодексу підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме про подію кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та інші.

При цьому правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі й об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Вищенаведене свідчить про те, що обвинувальний акт повинен містити як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, так і формулювання обвинувачення.

Одночасно й частина 2 статті 42 Кримінального процесуального кодексу України визначає обвинуваченого (підсудного) як особу, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

Відтак, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, яким прокурор висунув обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, переданий до суду в порядку статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, із дотриманням правил підсудності та з огляду на зміст частин 5 і 6 статі 34 та частини 1 статті 33 цього Кодексу підсудний Нововодолазькому районному суду Харківської області.

Розв`язуючи питання, визначені у частини 3 статті 314 Кримінального процесуального кодексу України, та оцінюючи зміст і форму зазначеного обвинувального акта, суд вважає, що підстав для прийняття рішення за пунктами 1 - 4 вказаної частини, як і для закриття провадження у справі за пунктами 4 - 8 частини 1 або частини 2 статті 284 зазначеного кодифікованого закону не має, а тому слід призначити судовий розгляд на його підставі.

Приходячи до такого суд не знаходить вагомих підстав задля задоволення клопотання захисника та повернення обвинувального акта прокурору, виходячи з наступних міркувань.

Як встановлено частиною 4 статті 110 кримінального процесуального кодифікованого закону України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

При цьому, обвинувальний акт згідно із частиною 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України повинен відповідати вимогам, передбаченим у цій статті й містити наступні відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими ;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Враховуючи вичерпність та імперативність зазначеного, тільки у разі невідповідності цим приписам процесуального закону, а також іншим вимогам кримінального процесуального законодавства України, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Отже, пункт 6 частини 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України передбачає, що обвинувальний акт має містити обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Дослідженням обвинувального акту, складеним старшим слідчим СВ ВП № 1 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області капітаном поліції Юлією Василівною Тимошенко за погодженням із начальником Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_14., який 23.08.2023 року як процесуальний керівник його затвердив, встановлено, що сторона обвинувачення виклала в ньому розділ «Обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання» та вказала як обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_1 : щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину,- а також як обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_1 : рецидив злочинів (а. с. 2 - 8).

Таким чином, у обвинувальному акті зазначено у відповідності до вимог пункту 6 частини 1 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України та згідно з приписом статей 66 та 67 Кримінального кодексу України обставини, які обтяжують та пом`якшують, покарання обвинуваченому.

Отже, здійснюючи аналіз тексту обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, щодо вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, разом із змістом частини 2 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України та приписами статей 66 і 67 Кримінального кодексу України, а також у відповідності із твердженнями захисника, викладеними у його клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору, зокрема, щодо невідповідності цих обставин дійсності, встановленої під час досудового розслідування, суд вбачає, що процесуальний документ у виді обвинувального акта формально відповідає вимогам, висунутим до нього імперативними приписами кримінального процесуального кодифікованого закону.

Приходячи до такого, суд бере до уваги, що необхідність повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність обвинувального акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

З огляду на це, оцінюючи посилання захисника у своєму клопотанні на невизнання обвинуваченим своєї провини у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні разом із зазначенням у обвинувальному акті щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину як на обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_1 , суд констатує, що вимогами норм процесуального права, викладеним у статтях 314 - 317 Кримінального процесуального кодексу України, які регламентують підготовче провадження, не встановлено обов`язку та можливості суду з`ясовувати факт визнання чи не визнання своєї провини обвинуваченим.

Наведене є прерогативою стадії судового розгляду, під час якої на підставі вимог пункту 4 частини 1 статті 91 вказаного вище кодифікованого акта обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому з огляду на зміст частини 1 статті 92 Кримінального процесуального кодексу України обов`язок їх доказування імперативно покладається на прокурора.

Як читко обумовлено частинами 2 і 4 статті 17 зазначеного кодексу, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Підсумовуючи наведене та системно аналізуючи положення чинного кримінального процесуального законодавства України, суд вважає за необхідне зазначити, що навіть безпідставне зазначення в обвинувальному акті обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, не є тим недоліком, за наявності якого не може розпочатися судовий розгляд кримінального провадження, й повернення обвинувального акта прокурору ніяким чином не вплине на цей факт, бо прокурор зобов`язаний під час з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами обстоювати такі обставини у процесуальний спосіб.

Оскільки повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну його невідповідність вимогам кримінального процесуального закону, а наявність у ньому таких недоліків, що перешкоджають судовому розгляду, ураховуючи, що суд таких перешкод не виявив, зважаючи на те, що заявлене захисником порушення кримінального процесуального законодавства України не є істотними та дає можливість суду повно і всебічно розглянути провадження за суттю висунутого ОСОБА_1 обвинувачення з огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - ОСОБА_17. про повернення обвинувального акта прокурору слід відмовити та вирішити інші питання, пов`язані із призначенням цього кримінального провадження до судового розгляду.

Частина 1 статті 337 кримінального процесуального кодифікованого закону України обумовлює, що судовий розгляд проводиться лише відносно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

При цьому, частиною 2 статті 27 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі:

1)якщо обвинуваченим є неповнолітній;

2)розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканності особи;

3)необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставини, які принижують гідність особи;

4)якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може привести до розголошення таємниці, що охороняється законом;

5)необхідності забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Отже, відповідно до загальних засад кримінального провадження рішення про необхідність проведення судового розгляду у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини ухвалюється за клопотанням учасників судового провадження, заявленим під час підготовчого судового засідання, та на підставі чітко обумовлених кримінальним процесуальним законом виняткових випадках, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Таким чином, з огляду на зміст пункту 2 частини 2 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України суд вважає за можливе та необхідне здійснювати судовий розгляд справи з єдиним унікальним № 615/1629/23 (провадження № 1-кп/631/157/23) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, щодо обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, у відкритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.

На підставі приписів статті 26 Кримінального процесуального кодексу України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим кодексом.

Зокрема, вони мають право визначитись із переліком осіб, щодо яких суду слід здійснити виклик для допиту, що чітко визначено абзацом 1 пункту 4 частини 2 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України.

Реалізуючи вказане право у підготовчому провадження із таким клопотанням до суду звернулась як сторона обвинувачення, так і сторона захисту.

Зважаючи на те, що процесуальних перешкод задля задоволення клопотання прокурора щодо здійснення судового виклику до суду для допиту в якості свідків:

- ОСОБА_3 , яка проживає за адресом: АДРЕСА_1 , мобільний телефон № НОМЕР_3 ;

- ОСОБА_4 , яка проживає за адресом: АДРЕСА_1 , мобільний телефон № НОМЕР_3 ;

- ОСОБА_5 , яка проживає за адресом: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_6 , який проживає за адресом: АДРЕСА_2 , мобільний телефон № НОМЕР_4 ;

- ОСОБА_7 , який проживає за адресом: АДРЕСА_3 , мобільний телефон № НОМЕР_5 ,-

як і клопотання захисника щодо здійснення судового виклику до суду для допиту в якості свідка ОСОБА_8 , яка проживає за адресом: АДРЕСА_4 , мобільний телефон № НОМЕР_6 ,-

не виявлено, зокрема й у зв`язку із тим, що вони підтримані протилежними сторонами, суд вважає за необхідне їх задовольнити, викликавши до суду для здійснення допиту під час судового розгляду цього кримінального провадження осіб, перелічених прокурором та захисником й зазначених у реєстрі матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191.

Задовольняючи клопотання захисника щодо здійснення судового виклику до суду для допиту в якості свідка ОСОБА_8 , суд зауважує, що ним невірно викладено письмово адресу та засоби зв`язку цієї особи, натомість, зазначене не є перешкодою з огляду на те, що свідок допитаний на стадії досудового розслідування і необхідні відомості щодо неї внесені до реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000191 від 12 липня 2023 року в розділі «І. Проведені в ході досудового розслідування дії» (дія під № 7) (а. с. 9).

Також, відповідно до змісту частини 1 статті 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, як на стадії його досудового розслідування, так і під час підготовчого судового провадження цивільний позов поданий не був й суд рахується із такою позицією.

Окрім того, положення частин 1, 6 і 7 статті 55 Кримінального процесуального кодексу України обумовлюють, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин 1 - 3 цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок. Положення цієї частини не поширюються на провадження, яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого (кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення).

З обвинувального акта, яким висунуто обвинувачення ОСОБА_1 , убачається, що ніхто з близьких родичів чи членів сім`ї ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , смерть якого настала внаслідок вчинення обвинуваченим інкримінованого йому діяння, із заявою про залучення їх у якості потерпілого не звернувся, і такі родичі під час досудового розслідування встановлені не були.

Відтак, незважаючи на те, що настала смерть ОСОБА_9 , жодна особа в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, щодо обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, із заявою про визнання її потерпілою як близького родича померлого не звернулась, натомість стороною обвинувачення в якості потерпілого визнано та залучено до участі у кримінальному провадженні Валківську міську раду Богодухівського району Харківської області.

Беручи до уваги, що під час підготовчого провадження сторони проти вказаного не заперечували, суд, спираючись на диспозитивність кримінального процесу, не вирішує питання про виключення як потерпілого Валківську міську раду Богодухівського району Харківської області з числа учасників кримінального провадження.

Як визначає частина 3 статті 315 Кримінального процесуального кодексу України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього кодексу.

Із таким клопотанням стосовно запобіжного заходу ОСОБА_1 звернувся прокурор, який обґрунтував своє прохання продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком шістдесят днів тим, що наголошує на наявності ризиків під час судового розгляду справи за тяжким злочином, передбаченим частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, з урахуванням вагомих доказів вчиненого, тяжкості можливого покарання, віку обвинуваченого, соціальних зв`язків того, його репутації й майнового стану, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків. Запобіжні заходи, пов`язані із перебуванням ОСОБА_1 на волі не зможуть забезпечити виконання цілій, на які вони направлені.

Також, згідно з правилом, визначеним у пункті 16 частини 1 статті 7, частини 2 статті 314 та частини 1 статті 317 Кримінального процесуального кодексу України, щодо безпосередності дослідження показань, речей і документів судом, щодо здійснення підготовчого провадження за правилом, передбаченим цим кодексом для судового розгляду та щодо долучення до обвинувального акта документів, наданих суду як такі, що мають значення для цього кримінального провадження, прокурором у підготовчому судовому засіданні у порядку, обумовленому статтею 350 цього ж кодексу, надані такі письмові докази на обґрунтування заявленого клопотання:

-інформація з Валківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області, підписаної виконувачем обов`язків начальника відділу ОСОБА_10, з якої убачається що 02.11.2022 року Валківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) проведена державна реєстрація шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який під час реєстрації шлюбу змінив своє прізвище на прізвище нареченої « ОСОБА_1 » (актовий запис про шлюб № 329);

-вимога про судимість відносно ОСОБА_1 та відповідна довідка № 7-12072023/63073 за відомостями ОСК МВС України та ГУНП України в Харківській області станом на 14.07.2023 року;

-вимога про судимість відносно ОСОБА_1 та відповідна довідка № 103-12072023/63073 за відомостями ОСК МВС України та ГУНП України в Харківській області станом на 12.07.2023 року;

-копія паспорта громадянина України, яким документований 10.04.2023 року обвинувачений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Лисичанськ Луганської області;

-довідка з ТОВ «ІНТЕРФРАКТ-ПЛЮС», про підтвердження надання обвинуваченим послуг за договором цивільно-правового характеру б/н від 17.04.2023 року, в період з 17.04.2023 року по 30.04.2023 року, та за договором цивільно-правового характеру б/н від 20.05.2023 року, в період з 22.05.2023 року по 31.05.2023 року, з 01.06.2023 року послуги не надавав; копії договорів;

-характеристику з ТОВ «ІНТЕРФРАКТ-ПЛЮС» на ОСОБА_1 , з якої обучається що обвинувачений зарекомендував себе негативно, часто вступав в конфліктні суперечки;

-копія вироку Валківського районного суду Харківської області від 22.03.2023 року; копія вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 03.06.2016 року; копія вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 23.09.2008 року; копія вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 23.09.2009 року; копія вироку Лисичанського міського суду Луганської області від 13.01.2010 року;

-довідки КНП «ВАЛКІВСЬКА ЦЕНТРАЛЬНА ЛІКАРНЯ» про те, що ОСОБА_1 на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває;

-інформація Богодухівського районного сектору № 1 філії ДУ «ЦЕНТР ПРОБАЦІЇ» в Харківській області про те, що обвинувачений ОСОБА_1 перебуває на обліку з 09.05.2023 року;

-характеристика з місця проживання ОСОБА_1 та не надходження на нього усних скарг;

-довідка Валківського відділу Богодухівської філії Харківського обласного центру зайнятості, що ОСОБА_1 на обліку не перебуває;

-довідка першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що ОСОБА_1 на всіх видах військового обліку не виявлений;

-копія ухвали слідчого судді Валківського районного суду Харківської області ОСОБА_18. від 14.07.2023 року, постановленої в межах справи з єдиним унікальним № 615/1301/23 (провадження № 1-кс/635/229/2023) відносно ОСОБА_1 , якою йому застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 08.09.2023 року включно без права внесення застави.

Отже, судом встановлено, що під час досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» на підставі ухвали слідчого судді Валківського районного суду Харківської області ОСОБА_18., постановленої 14.07.2023 року, строком до 08 вересня 2023 року (включно) без визначення застави.

Також у підготовчому судовому засіданні ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області, постановленою 05.09.2023 року у межах справи з єдиним унікальним № 615/1629/23 (провадження № 1-кп/631/157/23) за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, застосований раніше запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» продовжений на строк 60 днів, тобто до 03 листопада 2023 року включно (а. с. 116 - 125).

Зазначена ухвала суду була оскаржена обвинуваченим, проте ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду, постановленою 26.10.2023 року залишена без змін (а. с. 170 - 173).

Відтак, запобіжні заходи у кримінальному провадженні застосовуються (продовжуються) тільки з метою та за наявності підстав, визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд щоразу зобов`язаний враховувати відповідну практику Європейського суду з прав людини, в тому числі й правову позицію, викладену у пункті 80 Рішення від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України" щодо можливості застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Частина 1 статті 176 Кримінального процесуального кодексу України передбачає види запобіжних заходів, які можуть застосовуватись у кримінальному провадженні, що наведені в порядку зростання ступеню суворості. При цьому такий вид як тримання під вартою є найбільш суворим з них.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Підставами ж застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність хоча б одного ризику, переліченого у пунктах 1 - 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Задовольняючи клопотання прокурора щодо продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії підготовчого судового провадження, суд, враховуючи існування ризиків (переховування від суду, незаконного впливу на свідків), оцінюючи наявні в нього на цей час матеріали кримінального провадження та всі обставини у їх сукупності, а саме: вагомість висунутого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим; його вік; стан здоров`я; характер соціальних зв`язків у місці його проживання; вчинення кримінального правопорушення за місцем мешкання обвинуваченого,- приходить до обґрунтованого висновку про те, що раніше застосований на стадії досудового розслідування та продовжений під час підготовчого провадження до ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, строк якого спливає 03.11.2023 року, виявився вкрай дієвим та таким, завдяки якому досягнуто виключної та єдиної мети такого застосування - забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на таке, а також беручі до уваги обґрунтованість підозри (на цей час висунутого обвинувачення) у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1 - 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, які ще не змінились, а тому враховуючи вимоги дотримання розумного строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, викладені у пункті 79 Рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", а також сукупний строк триманні обвинуваченого ОСОБА_1 під вартою, вважає за необхідне, можливе та доцільне продовжити строк застосованого до нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створити необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог частини 3 статті 5 Конвенції з прав людини та усталеної практики Європейського суду з прав людини «обґрунтованість підозри» розуміється так, що існують факти та/або інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити інкриміновані їй правопорушення. За таке, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, з огляду на те, що судовий розгляд цього кримінального провадження не розпочатий й справа перебуває на стадії підготовчого судового провадження, дослідивши наявні матеріали справи на обґрунтування питання, що обговорюється, як то: вік обвинуваченого (30 повних років), стан його здоров`я (довідок про наявність будь-яких хворіб сторонами захисту або обвинувачення не надано, усно не заявлено), сімейний стан (одружений), відсутність постійного роду занять (офіційно не працевлаштований, суб`єктом господарської діяльності не є), матеріальне положення (постійний дохід відсутній внаслідок відсутності офіційного працевлаштування та заняття господарською діяльністю), місце мешкання (мешкає без реєстрації за адресою, що є місцем вчинення злочину, який йому обвинуваченням закидається у провину),- ураховуючи достатність даних задля формування висновку щодо обґрунтованості підозри відносно ОСОБА_1 з огляду на наявність висунутого йому обвинуваченого, дотримуючись принципу розумності строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також сукупний строк триманні обвинуваченого під вартою, а також зміст частини 1 статті 197 Кримінального процесуального кодифікованого закону України щодо того, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, дають достатні підстави вважати, що саме такий запобіжний захід як тримання під вартою запобіг та й у подальшому зможе запобігти ризикам, передбаченим у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_1 й створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні, а тому суд вважає за необхідне та можливе продовжити раніше застосований (та продовжений 05.09.2023 року до 03.11.2023 року включно) винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» на строк 60 днів.

Відповідно до вимог, передбачених частиною 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо тяжкого злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (пункт 1 цієї норми процесуального права).

Отже, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначав обвинуваченому розмір застави у цьому кримінальному провадженні.

Відтак, продовжуючи застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд, з огляду на вище викладене та ураховуючи передбачені статтями 177 і 178 кримінального процесуального кодифікованого закону України обставини, а також те, що ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину вчиненого проти життя та здоров`я особи, зокрема, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, суд не визначає йому розмір застави, продовжуючи під час підготовчого судового провадження строк тримання його під вартою.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, на якому наполягала сторона захисту. Однак, враховуючи наявність зазначених ризиків, оцінюючи сукупність всіх обставин, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, факт вчинення інкримінованого йому стороною обвинувачення злочину за своїм місцем мешкання; фактичні обставини тяжкого злочину, викладені у обвинувальному акті та у вчинені якого він обвинувачується, - вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, цілодобового домашнього арешту, на цей час є неможливим, та передчасним, а тому суд продовжує строк застосованого відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приходячи до такого, суд ураховує, що ухвала Нововодолазького районного суду Харківської області від 05.09.2023 року щодо продовження раніше застосованого до обвинуваченого слідчим суддею запобіжного заходу була предметом апеляційного перегляду та відповідною ухвалою апеляційного суду від 26.10.2023 року залишена без змін (а. с. 170 - 173).

При цьому суд критично ставиться до доводів захисту щодо безпідставності та необґрунтованості клопотання прокурора, висловлених у судовому засіданні обвинуваченим, оскільки у процесуальний спосіб жоден із наведених ним фактів не доведений.

Формуючи вказані висновки, суд покладається на положення частини 1 статті 6 зазначеної вище Конвенції, що вимагають від суду, який підпадає під її дію, бути безпристраснім, що включає у себе відсутність упередження або упередженості.

У рішеннях «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» від 30.09.2010 року та у справі «Пантелеєнко проти України» від 29.06.2006 року Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що словосполучення «згідно із законом» по суті стосується національного законодавства і встановлює обов`язок забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм. Фраза «відповідно до закону» вимагає, щоб захід мав певне підґрунтя в національному праві.

Тобто відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, що відображує принцип, пов`язаний із належним відправленням правосуддя, в кожному рішенні судів та трибуналів повинні бути належним чином викладені аргументі, на яких вони базуються.

Постановляючи ухвалу, здебільшого, суд застосовує приписи пункту 42 остаточного Рішення Європейського суду з прав людини, ухваленого 15.11.2007 року за заявою № 22750/02 у справі «Бендерський проти України», де суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають достатньою мірою висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитись залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року). Конвенція не гарантує захист теоретичних та ілюзорних прав, а гарантує захист прав конкретних та ефективних (рішення «Артіко проти Італії» від 13.05.1980 року). Право може вважатись ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом (пункт 33 рішення «Дюлоранс проти Франції» від 21.03.2000 року та пункти 32 і 35 рішення «Донадзе проти Грузії» від 07.03.2006 року).

Відтак, позиція сторони захисту почута, їх зауваження заслухані та вивчені судом, проте вони не знайшли в певній мірі належного юридичного підґрунтя задля їх задоволення.

Продовжуючи ОСОБА_1 строк застосованого запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР», суд ураховує приписи частини 1 статті 197 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до яких строк дії ухвали про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, а тому аналізуючи складність справи, її суб`єктний склад та об`єм доказової бази, обумовлений реєстром, доданим до обвинувального акту, вважає, за необхідне встановити строк дії цієї ухвали в частині тримання обвинуваченого ОСОБА_1 під вартою в 60 днів.

Крім того, з огляду на імперативний припис частини 2 статті 314-1 кримінального процесуального кодифікованого закону України суд не знаходить підстав задля доручення представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого.

Інших клопотань від учасників кримінального провадження не надійшло.

Розглядаючи скаргу обвинуваченого ОСОБА_1 , подану в порядку частини 2 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, суд, враховуючи пояснення скаржника, підтримані його захисником, а також заперечення прокурора, вважає, що порушені в ній питання, а саме:

-дослідити всі матеріали кримінального провадження з метою фіксації порушень;

-визнати висновки судових експертиз, постанови по визнання речових доказів у виді стільця, пляшок, фрагментів тарілок, шортів, капців, футболки, джинсів, кросівок та ножа - недопустимими доказами,-

є передчасними.

До таких висновок суд приходить спираючись на імперативну заборону, викладену у частині 4 статті 291 Кримінального процесуального кодексу України, якою унормовано, що окрім обвинувального акта, реєстру матеріалів досудового розслідування, цивільного позову, розписок сторін про їх отримання, надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється, а, отже, до моменту оголошення обвинувального акта дослідити всі матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, щодо обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, не уявляється за можливе.

Також, частиною 1 статті 89 Кримінального процесуального кодексу України обумовлено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Тому, порушене у скарзі обвинувачення питання щодо недопустимості доказів вирішується за наслідками судового, а не підготовчого провадження, а, отже, на цей час у цій вимозі ОСОБА_1 слід відмовити як у заявленій передчасно.

Відтак, з огляду на викладене, суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на цей час у задоволенні скарги обвинуваченого слід відмовити повністю.

Обговорюючи питання щодо дистанційного судового провадження, керуючись приписами частин 1 та 4 статті 336 Кримінального процесуального кодексу України щодо можливості здійснення судового розгляду справи у режимі відео конференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), зокрема, у разі неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження у судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин та для забезпечення оперативності судового провадження, ураховуючи факт продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 31.12.2023 року включно, а також з метою забезпечення оперативності судового розгляду справи, суд вважає за можливе та доцільне проведення судових засідань із розгляду цього кримінального провадження в режимі відеоконференції з приміщення ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ХАРКІВСЬКІЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР».

У цьому випадку суд наголошує, що чинною редакцією частини 2 статті 336 Кримінального процесуального кодексу України обумовлено, що суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Натомість, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Також, Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Окрім того, Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року, затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року, що затверджений Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

В подальшому, на підставі Указу Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року, що затверджений Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 року, що затверджений Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

У відповідності до Указу Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 року, що затверджений Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Крім того, Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023 року, що затверджений Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Зараз, Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 року, що затверджений Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Відтак, на цей час в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введений й продовжений, зокрема, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, воєнний стан, а тому наявні всі підстави задля розгляду цього кримінального провадження в порядку відеоконференцзв`язку.

Постановляючи ухвалу, суд ураховує, що відповідно до пункту 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.

За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.

Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади, та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.

При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.

Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.

Пунктом 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» вищезазначеного Закону на законодавчому рівні унормовано, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до цього, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України.

Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, воєнний стан на території України не припинений та не скасований, а тому справа перебувала на розгляді належного суду.

Також суд вважає за необхідне врахувати, що у відповідності до частини 1 статті 317 Кримінального процесуального кодексу України усі письмові документи, надані суду учасниками підготовчого судового засідання під час його проведення, долучаються до матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи) та залишаються в суді.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, забезпечуючи право на свободу та особисту недоторканість, керуючись статтею 5 Конвенції з прав людини, статтею 29, 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Харченко проти України» від 10.02.2011 року та «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 року, статтею 12 та частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями), статтею 17, пунктом 6 частини 2 статті 36 і пунктами 3 та 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями); Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів»; пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року, Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 року, що затверджений Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023 року, а також пунктом 5 частини 1 статті 7, статтею 12, частинами 1 та 11 статтями 27, 31, 33, 34, частиною 2 статті 35, частиною 2 статті 110, частиною 5 статті 115, статтями 131, 132, 134 - 138, 176 - 178, 194, 196, статті 291, частиною 1 статті 293, статтями 314 - 317, частиною 1 статті 320, частиною 3 статті 331, статтею 336, частиною 2 статті 369, частиною 3 статті 371, статтею 372, частиною 2 статті 392, частиною 5 статті 532 та статтею 533 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (із змінами та доповненнями), -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого - ОСОБА_17. про повернення обвинувального акта прокурору відмовити повністю.

Призначити судовий розгляд справи з єдиним унікальним № 615/1629/23 (провадження № 1-кп/631/157/23) за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 липня 2023 року під № 0000191, щодо обвинувачення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, професійним суддею одноособово у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 1 Нововодолазького районного суду Харківської області в режимі відео конференції 07 листопада 2023 року о 09 годині 30 хвилин за участю: з боку сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_14., представників потерпілого - ОСОБА_15., ОСОБА_16., з боку сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_17.

Доручити відповідній службовій особі ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» перебувати із обвинуваченим ОСОБА_1 поряд до закінчення дистанційного судового засідання.

Застосовані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження.

Учасникам кримінального провадження забезпечити можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Викликати в судове засідання для допиту в якості свідків:

1.ОСОБА_3 , яка проживає за адресом: АДРЕСА_1 , мобільний телефон № НОМЕР_3 ;

2.ОСОБА_4 , яка проживає за адресом: АДРЕСА_1 , мобільний телефон № НОМЕР_3 ;

3.ОСОБА_5 , яка проживає за адресом: АДРЕСА_1 ;

4.ОСОБА_6 , який проживає за адресом: АДРЕСА_2 , мобільний телефон № НОМЕР_4 ;

5.ОСОБА_7 , який проживає за адресом: АДРЕСА_3 , мобільний телефон № НОМЕР_5 ;

6.ОСОБА_8 , яка проживає за адресом: АДРЕСА_4 , мобільний телефон № НОМЕР_6 ;

У задоволенні скарги обвинуваченого ОСОБА_1 відмовити повністю, роз`яснивши скаржнику про передчасність порушеного ним питання.

Клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» на 60 днів, тобто до 31 грудня 2023 року включно.

Зобов`язати прокурора негайно повідомити близьких родичів ОСОБА_1 про продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» на 60 днів, тобто до 31 грудня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_1 , його захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» - для відома та виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй її копії.

В іншій частині ухвала окремому оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її постановлення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачені частиною 1 статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала, що набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Повний текст ухвали було постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору, підписано суддею в одному примірнику та оголошено у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення суду 07.11.2023 року о 09 годині 30 хвилин.

Суддя ОСОБА_13