Провадження № 1-кп/947/205/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

представника потерпілого ОСОБА_19 ,

потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001885 від 26.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка, Кілійського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 04.08.2015 року Київським районним судом міста Одеси за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186, 70

КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

-28.01.2019 року Приморським районним судом міста Одеси за ст.ст. 187 ч.1, 187 ч.2, 190 ч.2,70 КК України до 8 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений по відбуттю покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 25.05.2019 року приблизно о 15.30 години обвинувачений ОСОБА_23 , перебував неподалік від будинку АДРЕСА_3 , де побачив потерпілу ОСОБА_22 на якій були одягнуті золоті вироби у вигляді сережок в формі місяця.

В цей час у обвинуваченого ОСОБА_23 з корисливих мотивів, виник злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння вищевказаних золотих виробів, із застосуванням насильства, яка не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_22 .

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, повторно, обравши метою свого злочинного посягання майно, яке знаходилось при потерпілій ОСОБА_22 , приблизно о 15.35 годині, обвинувачений ОСОБА_23 підбіг ззаду до потерпілої ОСОБА_22 яка підходила до під`їзду будинку АДРЕСА_3 , та наніс їй удар в область шиї від чого остання впала. Обвинувачений ОСОБА_23 скористався тим, що потерпіла впала та не чинить опору відкрито зірвав з вух останньої золоті сережки у вигляді місяця, вагою 8 грамів, вартістю 6000 гривень, після чого наніс ще один удар потерпілій ОСОБА_22 в область обличчя, та впевнившись в тому що потерпіла не зможе деякий час підвестися та кликати на допомогу, разом з викраденим з місця вчиненого ним кримінального правопорушення втік.

Відкрито заволодівши майном потерпілої ОСОБА_22 на загальну суму 6 000 гривень, обвинувачений ОСОБА_23 з місця вчинення ним кримінального правопорушення зник, розпорядившись при цьому викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_23 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Крім того, 31.05.2019 року приблизно о 12.30 годині, обвинувачений ОСОБА_23 перебував неподалік від будинку АДРЕСА_4 , де побачив потерпілу ОСОБА_20 у якої на шиї був одягнутий золотий ланцюжок, а на зап`ясті правої руки золотий браслет.

В цей час у обвинуваченого ОСОБА_23 з корисливих мотивів виник умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, а саме потерпілої ОСОБА_20 .

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи навмисно з корисливих мотивів, повторно, обравши метою свого злочинного посягання вищевказане майно, яке знаходилось при потерпілої ОСОБА_20 , приблизно о 12:30 годині, коли потерпіла проходила між домами 27 Б та 29 В по АДРЕСА_2 , обвинувачений ОСОБА_23 підбіг ззаду до неї та наніс удар в обличчя з правої сторони, від чого остання була дезорієнтована в просторі та часі, скориставшись її безпорадним станом, обвинувачений ОСОБА_23 відкрито, зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок, вагою 7 грамів, вартістю 6 000 гривень. Та з правої руки зірвав золотий браслет, вагою 4 грами, вартістю 4 000 гривень. Далі обвинувачений ОСОБА_23 разом з викраденим майном з місця вчиненого ним кримінального правопорушення зник.

Відкрито заволодівши майном потерпілої ОСОБА_20 за загальну суму 10 000 гривень, обвинувачений ОСОБА_23 з місця вчинення ним кримінального правопорушення зник, розпорядившись на власний розсуд викраденим майном.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_23 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України за ознаками напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, особою яка раніше вчинила розбій.

Крім того, 04.06.2019 року приблизно о 12:30 годині обвинувачений ОСОБА_23 перебував у парадній № 2 між 3-м та 4 м поверхом буд. АДРЕСА_2 , у якого виник умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, а саме потерпілої ОСОБА_21 .

Реалізуючи свій злочинний умисел та корисливий мотив, обвинувачений ОСОБА_23 зустрівшись із потерпілою ОСОБА_21 , яка поверталася додому, на сходах мім 3-м та 4-м поверхах, наніс останній удар ліктем в область обличчя, чим завдав перелом кісток носу, від чого потерпіла впала на підлогу, чим скористався обвинувачений ОСОБА_23 та різким рухом руки зірвав з ОСОБА_21 золотий ланцюг, плетіння «Бісмарк». Довжиною 12 см., вагою 10 грамів, вартістю 5 000 гривень, з кулоном у вигляді іконки «Великомучениці Алли», вагою 3 гр., вартістю 1 000 гривень. Після чого, обвинувачений ОСОБА_23 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, побігши вниз до виходу з будинку АДРЕСА_2 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_21 на загальну суму 6 000 гривень.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_23 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 187 КК України за ознаками напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, особою яка раніше вчинила розбій.

Обвинувачений ОСОБА_23 у судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України визнав в повному обсязі пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочину, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення кримінальних правопорушень, правову кваліфікацію своїх діянь, викрадені коштовності та їх оцінку. У скоєному щиро кається, просив суворо його не карати.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_20 пояснила, що 31.05.2019 року вона вийшла з дому і побачила між будинками у провулку молодого хлопця, який йшов позаду за нею, вона подивилася на нього і пішла далі. Біля під`їзду обвинувачений вдарив її по голові, у скроню, зірвав з неї золоті прикраси, ланцюжок з них та браслет, всі події бачила її знайома. Всі обставини викладені в обвинувальному акті, викладені вірно. Вона в повному обсязі підтримує заявлений нею цивільний позов, просила його задовольнити. Покарання обвинуваченому ОСОБА_24 просила призначити максимально суворе.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_21 пояснила, що 04.06.2019 року приблизно о 12:10 годині вона поверталася додому, піднімалася сходами на свій поверх, та між 2 та 3 поверхами, вона побачила обвинуваченого ОСОБА_25 , який йшов з верхнього поверху. Обвинувачений наніс їй сильний удар в ніс, вона впала, обличчя було залито кров`ю, вона прийшла додому і зателефонувала у швидку допомогу, повідомила що на неї напали, її забрали лікарню №1. У лікарні їй зробили ренген і виявили, що у неї зламаний ніс. Потім прийшли робітники поліції, вона пояснила, що на неї напали і обвинувачений зірвав з її шиї ланцюжок з іконкою. Всі обставини викладені в обвинувальному акті, викладені вірно. Вона в повному обсязі підтримує заявлений нею цивільний позов, просила його задовольнити. Покарання обвинуваченому ОСОБА_24 просила призначити на розсуд суду.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_22 пояснила, що вона 25 травня 2019 року близько 16:00 годині, йшла з Привозу через двір Сильпо, там чоловік в масці ходив між машинами. Вона звернула до дверей садочку і раптом позаду її починають бити, вона почала кричати, впала, чоловік повалив її на сітку і зняв з неї сережки, потім він зник, сусіди викликали швидку допомогу. На неї напав обвинувачений ОСОБА_24 , коли його затримали вона ходила в райвідділ де його впізнала, сережки їй не повернули. Покарання обвинуваченому ОСОБА_24 просила призначити на розсуд суду.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_26 пояснила, що весною 2019 року вона з донькою поверталися додому з магазину, і під вікнами в траві знайшли побиту їх сусідку ОСОБА_27 у якої були у крові вуха та побито в області рота. Вона побігла додому щось взяти щоб обробити ОСОБА_22 рани. Сусідка розповіла, що її вдарили та зірвали сережки, це був чоловік, який потім зник.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_28 пояснив, що йому розповідали, що в 2019 році на потерпілу, яка на теперішній час вже померла, напали та зірвали золотий ланцюжок, йому це відомо з чужих слів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_29 пояснив, що він був присутнім в якості понятого при проведенні впізнання обвинуваченого потерпілою ОСОБА_22 , вона його впізнала, він підписав протокол. Процедура впізнання проводилася в кабінеті в приміщенні розташованому по вулиці Академіка Філатова в місті Одесі, при цьому був присутня потерпіла, поняті, обвинувачений, слідчі і інші люди в коридорі. Обвинувачений ОСОБА_24 при проведенні впізнання нічого не заперечував.

На підтвердження встановлених судом обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_23 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст. 187 КК України свідчать також інші докази, надані стороною обвинувачення та дослідженні судом під час судового розгляду справи в порядку ст. 94 КПК України. Такими доказами є:

- витяг ЄРДР № 0002001 від 04.06.2019 року;

- Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.06.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_21 звернулася з заявою про прийняття заходів до незнайомого їй чоловіка, який 04.06.2019 року приблизно о 12:30 годині у парадній № 2 між 3-м та 4 м поверхом буд. АДРЕСА_2 , наніс їй удар по обличчю та зірвав з неї золотий ланцюг з кулоном у вигляді іконки, та зник.

- протокол огляду місця події від 04.06.2019 року з якого вбачається, що було проведено огляд площадки між 3-м та 4 м поверхом у парадній №2 будинку АДРЕСА_2 , та в ході огляду виявлено численні сліди від крапель речовини темно бурого кольору.

- довідка КУ МКЛ №1 від 04.06.2019 року з якої вбачається, що ОСОБА_21 встановлено наступний діагноз: перелом костей носа, крововиливи параорбитально.

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 06.06.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_21 впізнала ОСОБА_25 , як особу яка 04.06.2019 року приблизно о 12:30 годині у парадній № 2 між 3-м та 4 м поверхом буд. АДРЕСА_2 , підійшов до неї та наніс їй ліктем удар в область обличчя, та шляхом ривку зірвав з шиї золотий ланцюжок з іконкою.

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 06.06.2019 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_30 впізнала ОСОБА_25 , як особу у якої 17.05.2019 року на ринку «Привоз» він придбав золотий ланцюжок. Також, 25.05.2019 року, 01.06.2019 року, 04.06.2019 року ОСОБА_24 приносив його золоті вироби: золотий ланцюжок із золотим рулончиком у вигляді ікони «Великомучениці Али», золотий ланцюг і браслет із золота, золоті сережки у вигляді півмісяця;

- висновок експерта №1446 від 27.06.2019 року з якого вбачається, що у ОСОБА_21 були виявлені наступні тілесні ушкодження: закритий перелом кісток носа, синець нижньої повіки правого ока з переходом на підочну та щічну області, синець нижньої повіки лівого ока з переходом на підочну, щічну, підщелепну області на шию. Зазначені тілесні ушкодження утворилися від одноразової ударної дії тупого твердого предмета, індивідуальні особливості якого у ушкодженнях не відобразилися, яким могла бути руки (стиснута в кулак кисть). Дані ушкодження утворилися незадовго до звернення ОСОБА_31 у спеціалізований лікувальний заклад (МКЛ №1) і таким чином, могли бути заподіяні 04.06.2019 року. Описані ушкодження не були небезпечними для життя, а викликають розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), і за цим критерієм, згідно п.п. 2.3.3. і 4.6 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Зазначені ушкодження не характерні для само спричинення.

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.08.2019 року з якого вбачається, що ОСОБА_23 фактично затриманий 19.08.2019 року о 22 годині 15 хвилин.

- звіт від 09.09.2019 року, з якого вбачається, що вартість золотого ланцюжка плетіння «Бісмарк» довжиною 12 см. Вагою 10 гр., кулон у вигляді іконки «Великомучениці Алли», вагою 3 гр., складає 6 000 гривень.

- витяг з ЄРДР № 0001978 від 02.06.2019 року;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.06.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_20 звернулася з заявою про застосування заходів до незнайомої особи, яка 31.05.2019 року о 12:30 годині за адресою: Адміральський проспект, 35/3, підійшла до неї зі спини, вдарила її по голові і відібрала у неї золотий ланцюжок та браслет, потім зник.

- протокол огляду місця події від 01.06.2019 року з якого вбачається, що проведено огляд ділянки місцевості розташованої по вулиці Люстдорфська дорога 27 Б.

- протоколом огляду предмету від 07.06.2019 року з якого вбачається, що проведено огляд відеозапису з камери відео спостереження розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 114 Г на якому зафіксовані події, які мали місце 31.05.2019 року близько 12:30 годині.

- постанова про доручення речових доказів від 07.06.2019 року з якої вбачається, що оптичний диск «Axent DVD+R» 4,7 gb, 120 min визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0001978 від 01.06.2019 року;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 06.06.2019 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_20 впізнала ОСОБА_25 , як особу яка 31.05.2019 року приблизно о 12:30 годині перебуваючи між будинками 27-Б та 29- В по вулиці Люсторфська дорога в місті Одесі, зі спини наніс їй удар в область голови та шляхом ривку зірвав з неї золотий ланцюжок та браслет, після чого побіг в невідомому напрямку.

- звітом від 09.09.2019 року про вартість б/у золотого ланцюжка, б/у золотого браслету, з якого вбачається, що їх загальна вартість 10 000 гривень;

- акт судово медичного дослідження №1281 від 13.06.2019 року з якого вбачається, що у ОСОБА_20 були виявлені наступні тілесні ушкодження: забійні рани лобної області справа, області правої надбрівної дуги, синець повік правого ока, забійна рана слизової оболонки рота. Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у ушкодженнях не відобразилися. Дані ушкодження утворилися незадовго до звернення ОСОБА_20 у спеціалізований лікувальний заклад (травмпункт ОКЛ на ЗТ) і таким чином могли бути заподіяні 31.05.2019 року. Описані ушкодження викликають розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), і за цим критерієм, згідно п.п.2.3.3 і 4.6 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1996 р.). відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- висновок експерта №2352 від 23.09.2019 року з якого вбачається, що у ОСОБА_20 були виявлені наступні тілесні ушкодження: забійні рани лобної області справа, області правої надбрівної дуги, синець повік правого ока, забійна рана слизової оболонки рота. Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, індивідуальні особливості яких у ушкодженнях не відобразилися. Дані ушкодження утворилися незадовго до звернення ОСОБА_20 у спеціалізований лікувальний заклад (травмпункт ОКЛ на ЗТ) і таким чином могли бути заподіяні 31.05.2019 року. Описані ушкодження викликають розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), і за цим критерієм, згідно п.п.2.3.3 і 4.6 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1996 р.). відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Зазначені ушкодження не характерні для самоспричинення;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.05.2019 року з якого вбачається, що ОСОБА_22 звернулася з заявою про застосування заходів до незнайомої особи, яка 25.05.2019 року приблизно о 15:30 годині за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 54 А здійснила на неї напад та заволоділа її золотими сережками.

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 06.06.2019 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_22 впізнала ОСОБА_25 , як особу яка 25.05.2019 року приблизно о 15:30 годині перебуваючи за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога 54 А біля першого під`їзду ззаду підбіг до неї, і шляхом ривку зняв з її вух золоті сережки та наніс удар в область голови та обличчя, після чого втік.

- протокол огляду місця події від 25.05.2019 року з фото таблицею, з якого вбачається, що проведено огляд ділянки місцевості розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ;

Прокурор, який підтримує обвинувачення у зазначеному кримінальному провадженні в судовому засіданні відмовився від допиту свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , інші учасники кримінального провадження погодились з прокурором.

Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, потерпілими, захистом, можливість збирання інших доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_23 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст.187 КК України належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого, який повинний нести кримінальну відповідальність за вчинені ним злочини.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_23 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії наступним чином:

-за ч.2 ст. 186 КК України за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

-за ч.2 ст.187 КК України за кваліфікуючими ознаками напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, особою яка раніше вчинила розбій.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_23 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, проаналізувавши покази обвинуваченого ОСОБА_23 , надані в судовому засіданні про те, що він визнав вину в повному обсязі та розкаються у скоєному інкримінованому кримінальному правопорушенні суд розцінює як обраний спосіб захисту від висунутого обвинувачення та можливості ухилення від кримінальної відповідальності, тому вказані покази обвинуваченого, суд оцінює критично та не бере до уваги при ухвалені вироку.

Таким чином, суд не може прийняти до уваги думку прокурора про те, що обвинуваченому ОСОБА_23 можливо призначити фактично мінімальний розмір покарання у вигляді 7 років 6 місяців з наступних підстав: обвинувачений визнав вину під тиском досліджених доказів в судовому засіданні, показів потерпілих та свідків по справі.

Відповідно до постанови Верховного Суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду справа № 243/3208/19 вбачається, що виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи.

Крім того, системний аналіз кримінального закону свідчить про те, що щире каяття особи можливе на будь-якій стадії кримінального процесу, як до внесення відомостей до ЄРКП (наприклад, при з`явленні із зізнанням), так і після її внесення, на досудовому розслідуванні або під час розгляду справи у суді.

Таким чином, можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню заданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Аналізуючи вище викладене суд приходить до переконання, що у ОСОБА_23 відсутня ознака щирого каяття.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_23 згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_23 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд, при призначенні покарання не враховує, що обвинувачений ОСОБА_23 щиро кається у скоєному в останньому судовому засіданні, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Натомість будь-яких даних, які би впливали на ступінь тяжкості вчиненого злочину, та давали можливість вважати ОСОБА_23 таким, що щиро кається у вчиненому, судом не встановлено та стороною захисту не надано до суду.

Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_23 , який раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, знов вчинив тяжкі злочини з застосуванням насильства до потерпілих, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_23 на шлях виправлення не став.

Так, Верховний Суд у своїх висновках звертав увагу на те, що неодноразове притягнення особи до кримінальної відповідальності доводить стійкість сформованої у засудженого протиправної поведінки, адже засуджений не зробив належних для себе висновків попри суттєві заходи впливу, які раніше вже застосовувалися до нього з боку держави з метою не лише покарання, а відтак, в такому випадку, звільнення особи від відбування покарання, як захід примусу, не забезпечить додержання положень закону про кримінальну відповідальність, його виправлення та перевиховання.

Наведені обставини про сформованість стійкої направленості особистості обвинуваченого ОСОБА_23 на вчинення злочинів корисливого характеру і про підвищений ступінь його суспільної небезпечності, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі з конфіскаціє особистого майна, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_23 ст.ст.69, 75 КК України.

Дане ж покарання, на переконання колегії суддів, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи), що викладено в рішення Європейського Суду з прав людини.

Потерпілою ОСОБА_21 заявлено цивільний позов стягнення з обвинуваченого ОСОБА_23 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 6 000 гривень, яка складається з вартості викрадених золотих виробів, загальна вартість яких складає 6 000 гривень.

Крім того, потерпіла ОСОБА_21 звернулася до суду з цивільним позовом про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_23 моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень.

Потерпілою ОСОБА_20 заявлено цивільний позов стягнення з обвинуваченого ОСОБА_23 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 10 000 гривень, яка складається з вартості викрадених золотих виробів, загальна вартість яких складає 10 000 гривень.

Крім того, потерпіла ОСОБА_20 звернулася до суду з цивільним позовом про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_23 моральної шкоди в розмірі 50 000 гривень, та стягнути судові витрати.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так у відповідності до статті 1166 ЦК України - майнова шкода завдана особистим майновим правам фізичної особи, відшкодовується в особою, яка її завдала.

Суд, дослідивши докази надані потерпілими ОСОБА_21 та ОСОБА_20 на підтвердження заявленого цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_23 про відшкодування матеріальної шкоди дійшов висновку, що наведені позови підлягають задоволенню в повному обсязі, враховуючі вартість викрадених у потерпілих речей.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_23 моральної шкоди на користь потерпілій ОСОБА_21 в розмірі 50 000 гривень, та на користь потерпілої ОСОБА_20 в розмірі 50 000 гривень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями ОСОБА_23 цивільному позивачу ОСОБА_21 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тривалих фізичних та душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу нападу на неї та отримання тілесних пошкоджень, у порушенні звичного способу життя ОСОБА_21 та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також враховуючі стан здоров`я, вік та матеріальне становище потерпілої, яка є пенсіонеркою. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що внаслідок вчинення ОСОБА_23 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України потерпілій ОСОБА_21 була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у розмірі 30 000 грн. Тому позовні вимогу щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди слід задовольнити часткового в розмірі 30 000 грн.

Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями ОСОБА_23 цивільному позивачу ОСОБА_20 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу нападу на неї та отримання удару в обличчя, у порушенні звичного способу життя ОСОБА_20 та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також враховуючі стан здоров`я, вік та матеріальне становище потерпілої. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що внаслідок вчинення ОСОБА_23 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України потерпілій ОСОБА_20 була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у розмірі 30 000 грн. Тому позовні вимогу щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди слід задовольнити часткового в розмірі 30 000 грн.

Що стосується позовних вимог потерпілої ОСОБА_20 про стягнення судових витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог діючого законодавства єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, має бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.

На підтвердження відповідності понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги не було надано жодних належних та допустимих доказів. Відсутність відповідних доказів не дає можливості суду визначити відповідність понесених стороною витрат наданій правовій допомозі.

З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_20 про стягнення витрат на правову допомогу немає.

Цивільний позов потерпіла ОСОБА_22 в межах зазначеного кримінального провадження не заявляла.

Процесуальних витрат згідно зі ст. 124 КПК України немає.

Питання про долю речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 370-374, 392, 393, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_23 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за ч.2 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією особистого майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_23 покарання у вигляді 8 (восьмі) років

позбавлення волі з конфіскацією особистого майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_23 рахувати з часу фактичного затримання з 19.08.2019 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_23 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_23 під вартою з 19.08.2019 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).

Стягнути з ОСОБА_23 на користь потерпілої ОСОБА_21 , РНОКПП: НОМЕР_1 , матеріальну шкоду в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень, та моральну шкоду у розмірі 30 (тридцяти тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_23 на користь потерпілої ОСОБА_20 , РНОКПП НОМЕР_2 , матеріальну шкоду в розмірі 10 000 (десяти тисяч) гривень, та моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) гривень.

Речові докази по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1