Єдиний унікальний номер: 448/1604/23
Провадження № 1-кп/448/255/23
У Х В А Л А

Іменем України

(повний текст)

28.12.2023 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська клопотання прокурора Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000614 від 26.07.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України,

В С Т А Н О В И В :

До Мостиського районного суду Львівської області надійшло клопотання прокурора - Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000614 від 26.07.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, на підставі п.3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказаним правопорушенням.

З вищевказаного клопотання слідує, що слідчим відділом Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000614 від 26.07.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Вказує, що 26.07.2016 в Мостиське ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області із Городоцької місцевої прокуратури надійшло клопотання компетентних органів Республіки Польща, про прийняття кримінального провадження за фактом привласнення ОСОБА_4 майна, яке належало ТзОВ «HADLEY POLSKA», за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Покликається на те, що за вказаним фактом СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області 26.07.2016 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000614 та розпочато досудове розслідування з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст.191 КК України.

Стверджує, що в ході досудового розслідування встановлено, що 16.04.2012 ТзОВ «HADLEY POLSKA», яке знаходиться у м.Жешув, Республіки Польща уклало з ТзОВ «ІКВ Leasing Polska», з місцезнаходженням у м.Познань Республіки Польща, два договори лізингу. Предметом даних договорів була мікрокопачка Bobcat Е16 Turbo разом з обладнанням, серійний номер AHLL13155, рік виробництва 2012, багатофункціональної копачки Gallmac WMW 100 Turbo разом з обладнанням, серійний номер В 5044, рік виробництва 2011 з додатковим устаткуванням, загальною вартістю 350 тис Євро. Вищезазначені предмети 02.05.2012 були передані ТзОВ «HADLEY POLSKA». 04.06.2012 акціонери ТзОВ «HADLEY POLSKA» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснили відчуження своїх капіталів у товаристві на користь ОСОБА_7 і цього ж дня передали йому вищезазначені копачки. Згодом на підставі договору 09.07.2012 ОСОБА_7 свої частки, які йому належали у ТзОВ «HADLEY POLSKA» повністю відчужив на користь громадянки України ОСОБА_4 , яка стала єдиним акціонером у даному підприємстві.

19.10.2012 у зв`язку із невиконанням договору лізингу ТзОВ «ІКВ Leasing Polska», достроково розірвало з ТзОВ «HADLEY POLSKA» договір і поставило вимогу повернути вищевказане майно.

Покликався і на те, що в ході досудового розслідування допитана в якості свідка ОСОБА_4 повідомила, що в 2012 році, коли вона перебувала в Республіці Польща у м.Перемишлі, до неї підійшло двоє невідомих мужчин, які розмовляли українською мовою та запропонували заробити гроші. На запитання, що необхідно робити, вони пояснили, що треба її особистий паспорт, а також на деяких документах проставити підпис. Остання погодилась на дану пропозицію і передала їм свій паспорт та вони кудись пішли. Через деякий час до ОСОБА_4 підійшов чоловік, який представився ОСОБА_11 , як вона зрозуміла, він був громадянином Республіки Польща, та надав її документи, які були на польській мові, завірені печаткою і на яких вона проставила свій підпис. Також, вона проставила свій підпис і на чистих листках формату А4. Після цього, один з цих чоловіків віддав їй паспорт і 500 доларів США. В подальшому вона дізналась, що на її ім`я відкрито в Польщі фірму, оскільки додому почали приходити листи з вимогою сплатити борг більше 3 млн. злотих. Крім того, ОСОБА_4 вказала, що вся ця подія з підписами документів відбулася у польського нотаріуса, даних якого вона не знає.

Вказав, що допитаний у якості свідка ОСОБА_12 повідомив, що його дружина ОСОБА_4 час від часу їздила в Республіку Польща за покупками. Засновником фірми, тим більше в Республіці Польща, вона ніколи не була. Проте, що на її ім`я відкрито в Польщі фірму, він дізнався з листів, які почали приходити додому і відповідно до яких вона має сплатити понад 3 млн. злотих.

Ствердив, що допитаний в якості свідка ОСОБА_7 повідомив, що у 2012 році познайомився з громадянином Республіки Польща, який запропонував роботу в Польщі, на що ОСОБА_7 погодився і поїхав туди. Приїхавши в Республіку Польща, незнайомий чоловік сказав, що потрібно оформити документи на фірмі і за таку послугу запропонував заплатити велику суму грошей. Чоловік взяв у ОСОБА_7 його паспорт, він підписав кілька документів, після чого поїхав додому. Близько через 1 місяць до ОСОБА_7 зателефонував незнайомець, який брав у нього документи, та сказав, що необхідно приїхати в Республіку Польща, щоб підписати деякі документи. Згодом ОСОБА_7 дізнався, що це були документи щодо передачі даної фірми іншій людині. Водночас ОСОБА_7 зазначив, що будь-яка інформація про фірму чи вид її діяльності йому не повідомляли, а особи на ім`я ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 йому невідомі. Про факт привласнення грошей у польської фірми останній дізнався лише тоді, коли почали приходити повістки про виклик в поліцію у Республіці Польща.

Зазначив, що також в ході досудового розслідування встановлено, що згідно баз даних державної міграційної служби України, державної податкової інспекції, Департаменту Міністерства охорони здоров`я, банків AT «Приватбанк» та AT «Ощадбанк», AT «Укрпошти», AT «Укрзалізниці», громадяни ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не зареєстровані в Україні, ніде не числяться та даних громадян немає у списках клієнтів.

Із матеріалів письмового перекладу кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_15 є громадянином Республіки Білорусь, ОСОБА_16 є громадянином російської федерації, а також вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Ствердив, що в ході проведення досудового розслідування проведено комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого правопорушення, надання належної правової оцінки діям кожного з учасників події, однак, підстав для повідомлення конкретній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 Кримінального кодексу України в порядку, визначеному п.3 ч.1 ст.276 КПК України, не встановлено. Окрім цього, у ході досудового розслідування, інших свідків, очевидців вказаного кримінального правопорушення не встановлено, будь-яких інших доказів вчинення вказаного кримінального правопорушення не здобуто.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних правопорушень - нетяжких злочинів і на теперішній час минули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з моменту вчинення вказаного кримінального правопорушення пройшло більше п`яти років, тому прокурор просить закрити кримінальне провадження у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просить таке задовольнити із підстав наведених у клопотанні. Вказав, що згідно матеріалів досудового розслідування вказане кримінальне правопорушення було вчинено ще у 2012 році, матеріали якого надійшли в Мостиське ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області лише у 2016р. Покликався на те, що в ході проведення досудового розслідування проведено комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, а також виконувались вказівки Львівської обласної прокуратури, однак після проведення таких, в тому числі і здійснення перекладу матеріалів досудового розслідування, встановлено неможливість виконання подальших дій у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

Потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні.

Заслухавши думку прокурора, проаналізувавши і дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів клопотання, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 16.04.2012 ТзОВ «HADLEY POLSKA», яке знаходиться у м.Жешув, Республіки Польща уклало з ТзОВ «ІКВ Leasing Polska», з місцезнаходженням у м.Познань Республіки Польща, два договори лізингу. Предметом даних договорів була мікрокопачка Bobcat Е16 Turbo разом з обладнанням, серійний номер AHLL13155, рік виробництва 2012, багатофункціональної копачки Gallmac WMW 100 Turbo разом з обладнанням, серійний номер В 5044, рік виробництва 2011 з додатковим устаткуванням, загальною вартістю 350 тис Євро. Вищезазначені предмети 02.05.2012 були передані ТзОВ «HADLEY POLSKA». 04.06.2012 акціонери ТзОВ «HADLEY POLSKA» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснили відчуження своїх капіталів у товаристві на користь ОСОБА_7 і цього ж дня передали йому вищезазначені копачки. Згодом на підставі договору 09.07.2012 ОСОБА_7 свої частки, які йому належали у ТзОВ «HADLEY POLSKA» повністю відчужив на користь громадянки України ОСОБА_4 , яка стала єдиним акціонером у даному підприємстві.

19.10.2012 у зв`язку із невиконанням договору лізингу ТзОВ «ІКВ Leasing Polska», достроково розірвало з ТзОВ «HADLEY POLSKA» договір і поставило вимогу повернути вищевказане майно.

26.07.2016р. відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000614 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.

Слід зазначити, що на момент внесення відомостей до ЄРДР по даному кримінальному провадженню, - кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.191 КК України відносилося до злочинів середньої тяжкості, і відповідно до ст.49 КК України строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення такого злочину становив 5 років.

В той же час, станом на 01.07.2020 року до КК України та КПК України Законом України від 22.11.2018р. №2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», були внесені зміни.

Згідно ч.4 ст.12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відповідно до ч.1 ст.191 КК України, в редакції, яка діє на час розгляду клопотання, за вчинення зазначеного кримінального правопорушення передбачене покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до чотирьох років, або позбавлення волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Таким чином, станом на 28.12.2023 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.191 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

За таких обставин, враховуючи положення ст.ст.4, 5 КК України, суд приходить до висновку, що в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діє на час розгляду клопотання.

Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України, в редакції, яка діє станом на час розгляду клопотання, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини (три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років).

Так, в ході проведення досудового розслідування проведено комплекс слідчих та процесуальних дій, спрямованих на повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення, однак підстав для повідомлення підозри конкретній особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України не представилось можливим.

Завданням кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України є притягнення кожного хто вчинив кримінальне правопорушення до відповідальності в міру її вини із застосуванням належної правової процедури

Згідно з ч.4 ст.284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до п.3-1 ч.1ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Отже, судом встановлено, що дане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжкого злочину та виходячи зі змісту норм кримінального процесуального закону і кримінального закону, кримінальне провадження підлягає закриттю, в разі коли особу, яка скоїла злочин, не встановлено, а з часу вчинення такого минуло 5 років (зокрема, строки притягнення особи до кримінальної відповідальності обчислюється саме з моменту вчинення особою кримінального правопорушення, тобто з 19.10.2012 року, обвинувального вироку за фактом кримінального правопорушення ухвалено не було, а на момент розгляду судом клопотання прокурора такі строки закінчилися).

Зазначене відповідає правовій позиції викладеній у Постанові Верховного суду від 22 квітня 2021 року у справі №130/38/20, яка вказала, що системне тлумачення ст. 49 КК України вказує на імперативність цієї норми кримінального закону, а тому суд, встановивши наявність підстав для застосування положень зазначеної статті, зобов`язаний закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. А також, що частиною 1 ст.49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули відповідні строки, встановлені пунктами 1-5 цієї статті. Тобто, строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності обчислюються саме з моменту вчинення цією особою кримінального правопорушення і до вступу обвинувального вироку в законну силу.

Зважаючи на встановлені судом обставини, зокрема те, що з моменту вчинення вказаного нетяжкого злочину минуло більше п`яти років, перебіг давності не зупинявся, не переривався, з урахуванням вищевказаних правових норм, кримінальне провадження №0000614, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, - слід закрити у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

З огляду на вищенаведене, клопотання прокурора підлягає задоволення в повному обсязі.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись п.3-1 ч.1, ч.4 ст.284, ст.ст.372, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Мостиського відділу Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000614 від 26.07.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України, - задовольнити.

Кримінальне провадження №0000614, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України, - закрити у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Мостиський районний суд Львівської області.

Ухвала суду, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 02.01.2024р.

Суддя ОСОБА_1