23.11.2023 Єдиний унікальний номер 205/8571/21
1-кп/205/686/23
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/686/23 Справа № 205/8571/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000653 від 28 липня 2021 року стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, дітей на утриманні не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 30.01.2020 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 75, 76, 104 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, має неповну середню освіту, не одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 19.01.2022 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. На підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2021 року приблизно о 09 годині 15 хвилин, (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_3 , знаходився за адресою: м. Дніпро, вул. Бельгійська, 1, де побачив припаркований автомобіль ВАЗ 2106 синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_7 .

В цей час у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, а саме акумуляторної батареї, яка знаходилася у зачиненому моторному відсіку автомобіля ВАЗ 2106 синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та яку останній визначив як об`єкт свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного із проникненням у сховище, із корисливих мотивів, приблизно о 09 годині 18 хвилин 27.07.2021 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_3 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, підійшов до моторного відсіку вказаного автомобіля з лівої сторони та, від`єднавши трос, відчинив капот вищезазначеного автомобіля.

Після чого ОСОБА_3 від`єднав та взяв до рук батарею акумуляторну «АКБ Мастер 202F», з напругою розімкнутого ланцюга 12,82 V, та, утримуючи її в руках, з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

В подальшому ОСОБА_3 розпорядився викраденим на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 1347 грн.

Крім того, 27 липня 2021 року приблизно о 12 годині 02 хвилин, (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_3 , разом із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаходились за адресою: м. Дніпро, вул. Бельгійська, 1, де побачили припаркований автомобіль ВАЗ 2106 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належний ОСОБА_8 .

В цей час у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, а саме акумуляторної батареї Dynamic Е95, яка знаходилася у зачиненому моторному відсіку автомобіля ВАЗ 2106 чорного кольору, д/н НОМЕР_3 .

З метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_4 вчинити таємне викрадення акумуляторної батареї, яка знаходилася у зачиненому моторному відсіку автомобіля ВАЗ 2106 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на що останній погодився.

Розподіливши між собою ролі, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, з корисливих мотивів, приблизно о 12 годині 05 хвилин 27.07.2021 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_3 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для оточуючих, підійшов до моторного відсіку вищезазначеного автомобіля та намагався відчинити капот за допомогою від`єднання тросу.

В цей час ОСОБА_4 , згідно попередньої домовленості з ОСОБА_3 , слідкував за навколишньою обстановкою.

Після того як ОСОБА_3 відкрити капот не вдалось, ОСОБА_4 підійшов ближче до автомобіля ВАЗ 2106 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в якому знаходилася акумуляторна батарея Dynamic Е95, для того, щоб допомогти ОСОБА_3 відкрити капот вказаного автомобіля з метою викрадення зазначеного майна, вартість якого становить 1457 грн.

Однак ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виконати всіх дій, які вони вважали необхідними для доведення злочину до кінця, не виявилось можливим, так як вони були зупинені свідками кримінального правопорушення, тобто злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

Також, ОСОБА_9 , 03.10.2021, близько о 19 год. 00 хв., знаходячись в останньому вагоні приміського електропоїзда №6038 сполученням «П`ятихатки-Дніпро», побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , який спав, сидячи на сидінні у вікна, поруч із яким на сидінні лежала належна йому барсетка «Adidas», після чого у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна - належної ОСОБА_10 барсетки «Adidas» з її вмістом, які він визнав, як предмет свого злочинного посягання.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 03.10.2021, близько о 19 год. 13 хв., діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та він діє таємно, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 спить, таємно взяв його барсетку «Adidas» та поклав її під одягнену на ньому куртку, після чого вийшов з вагону та зайшов до туалету, де відкрив вказану барсетку та дістав з неї 672 гривні, які поклав до себе у карман і викинув барсетку через вікно потягу. Потім ОСОБА_3 повернувся до вагону, маючи при цьому можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 повторно вчинив крадіжку чужого майна, а саме: грошових коштів в сумі 672 гривні та барсетки «Adidas», вартість якої становить 86 гривень 67 копійки, чим завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 758 гривень 67 копійки.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою провину у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень визнали у повному обсязі, щиро розкаялись у скоєному та суду пояснили, що дійсно вони, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаному місці та у вказаний час, спільно намагались викрасти акумуляторну батарею, однак були помічені громадянами. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 визнав також й викрадення акумулятора з іншого автомобіля та грошових коштів з чоловічої барсетки.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до зали суду не з`явились, надали суду заяву про розгляд справ у їх відсутність, при цьому зазначили, що будь-яких претензій матеріального та/або морального характеру до обвинувачених не мають, просили призначити їм покарання на розсуд суду.

Положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі зазначеної норми процесуального закону, повинен роз`яснити суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій (Постанова ККС ВС від 03.08.2023 у справі №281/181/21).

Оскільки обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачені не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та вважає за необхідне обмежитись дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Так, суд, допитавши обвинувачених, які визнали себе винними та добровільно повідомили суд про обставини вчинення кримінальних правопорушень, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинувачених, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, знайшла своє підтвердження у повному обсязі, а їх дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше сховище. Крім цього, дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно за ч. 2 ст. 185 КК та у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, поєднане з проникненням у інше сховище за ч. 3 ст. 185 КК також кваліфіковано вірно.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК належать до категорії нетяжких та тяжких злочинів, відомості про особу обвинувачених, зокрема, що вони раніше не судимі, визнали свою провину у повному обсязі, щиро розкаялись у скоєному, не перебувають на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризуються позитивно.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 КК, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вказане положення закону повністю кореспондується з вимогами ч. 2, 3 ст. 65 КК, відповідно до якого, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим суд доходить висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі з застосуванням положень ст. 71 КК.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд... при призначенні покарання у виді... позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд зазначає, що з огляду на дискреційні повноваження, суд вправі звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням за наявності для цього підстав.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

За вказаних вище обставин, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку реальне відбуття обвинуваченим ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі буде непропорційним відносно вчиненого ним злочину, а мета покарання може бути досягнута без ізоляції його від суспільства, проте в умовах контролю за його поведінкою зі сторони державних органів.

Таким чином, суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер та обставини його вчинення, рівень його суспільної небезпеки, який не пов`язаний із застосування насильства, вказані вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання повне визнання вини, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Відповідно до висновку щодо застосування норм матеріального права, викладеного у Постанові ОП ККС ВС від 23.09.2019 у справі №199/1496/17, кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком.

Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК.

У даному випадку судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше засуджувався вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2022 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 296, ч. 1, 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці та на підставі ст. 75, 104 КК звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. А тому, оскільки суд, у даному кримінальному провадженні, приймає рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання, суд, враховуючи вищевказані висновки Верховного Суду, застосовує положення ч. 4 ст. 70 КК та визначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень та звільняє від відбування такого покарання на підставі ст. 75 КК.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування залучався експерт для проведення судових товарознавчоих експертиз №4050-21, №4063-21 та №СЕ-19/104-21/31313-ТВ, суд вважає за необхідне стягнути з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 витрати на їх проведення на користь держави.

Питання речових доказів у цьому кримінальному провадженні вирішуються в порядку ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

-за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків, до призначеного покарання, частково у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, приєднати невідбуту частину покарання, призначену вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2020 та остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

Заходи забезпечення кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 не застосовувались.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2022, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів за проведення судових товарознавчих експертиз №4050-21 від 11.08.2021 у розмірі 343 гривні 22 копійки та №СЕ-19/104-21/31313ТВ від 11.10.2021 у розмірі 686 гривень 48 копійок.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК, стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи №4063-21 від 11.08.2021 у розмірі 343 гривні 22 копійки.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази, яким визнано СД-диски з відеозаписами залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження, а оглянуті 03.10.2021 1 купюру номіналом 500 гривень, 1 купюру номіналом 100 гривень, 1 купюру номіналом 50 гривень, 1 купюру номіналом 20 гривень, 2 купюри номіналом 2 гривні та чоловічу барсетку фірми «Adidas» вважати повернутими за належністю.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Копії вироку вручити обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та прокурорам.

Суддя: ОСОБА_1