ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/834/24 Справа № 202/7616/23 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час судового засідання ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 2024 року, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 07 березня 2024 року включно.

Одночасно обвинуваченому ОСОБА_7 встановлено заставу у сумі - 53 680,00 грн. Також судом визначено, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_7 застави, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України (далі-КПК), на нього будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з населеного пункту у якому проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Цим же рішенням суду відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з непослідовністю та не логічністю, оскільки в мотивувальній частині ухвали не зазначено з чого витікає ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК, а тому наявним залишається лише ризик переховування від суду.

Крім того вказує, що за обставинами інкримінованого злочину предметом крадіжки є сумка з розбитим телефоном, яка була забута власницею на лавочці біля під`їзду будинку. При цьому, всі свідки та потерпілі допитані, матеріали кримінального провадження та речовий доказ досліджені, допитаний обвинувачений, який визнає свою провину, а розгляд справи не закінчено лише через те, що прокурор попросив зробити повторну експертизу вартості телефону, тому, що попередня проводилася без дослідження телефону та не було враховано, що він був зламаний.

При цьому, звертає увагу, що в матеріалах справи є заява від потерпілої, згідно якої вона не має претензій до обвинуваченого та просить його не карати. Одночасно, потерпілою ніби-то надано до суду квитанцію про купівлю телефону на ринку "Курчатовський", а продавцем письмову відповідь про те, що телефон він не продавав.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2024 року та обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його мешкання разом з матір`ю.

В апеляційній скарзі обвинувачений порушує питання про скасування рішення суду у зв`язку з незаконністю та необґрунтованістю.

В обгрунтування зазначає, що під час ухвалення оскаржуваного рішення суд першої інстанції проігнорував факт некомпетентності прокурора, який в свою чергу проігнорував наявність у кримінальному провадженні недопустимих доказів, які були отримані внаслідок порушення прав та свобод людини, а саме наявності рецедиву його тяжких хвороб (імунодефіциту людини, обтяженого гепатитом С, рецедивами інших інфекційних хвороб) на стадії третього рецедиву, які було підтверджено долученими до справи доказами, а саме копією військового медичного огляду стосовно його повторного повного зняття з військового обліку та відповідними медичними довідками. Крім того, судом було проігноровано відповідь від ринку "Курчатовський", отриману на запит його захисника, про те, що на цьому ринку торгівлю мобільними телефонами не ведуть і підприємця, зазначеного в чеку не існувало та не існує, що підтверджує фальсифікацію товарного чеку.

Разом з тим, стверджує, що перший його допит в даній справі був незаконний, оскільки 27.03.2023 року, ввечері, біля його будинку, ним було отримано тяжкі травми обличчя зі зміщеним переломом щелепи в декількох місцях, струс головного мозку та виниклої через це контузії, а тому згадати всі події, які відбувалися напротязі доби він не може.

Враховуючи вищевикладене обвинувачений просить апеляційний суд скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.01.2024 року, переглянути його клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, відповідно до ч.1 ст.214 КПК повідомити відповідні державні органи про те, що в даній кримінальній справі під досудового та судового провадження спостерігаються явні ознаки кримінальних правопорушень, вчинених працівниками Індустріального районного суду м.Дніпропетровська та іншими працівниками державних органів, які брали участь у даній незаконно заведеній відносно нього справі.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника на підтримку доводів поданих апеляційних скарг, який наполягав на їх задоволенні, просив скасувати ухвалу суду та обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його мешкання разом з матір`ю, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити їх без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали контрольного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.3 ст.331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч.2 ст.331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Мотивуючи своє рішення щодо необхідності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК є тяжким злочином, а також наявність, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, про існування яких свідчить, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, так і дані про особу обвинуваченого, який утриманців не має, офіційно не працює, інших джерел доходу не має та обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку. Крім того, суд зазначив, що не вбачається підстав, які б виключали можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доказів, які б підтверджували неможливість на даний час перебування останнього під вартою у зв`язку із хронічними захворюваннями, суду не надано.

З такими висновками місцевого суду, які стали підставою для відмови у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, погоджується й суд апеляційної інстанції, а тому доводи апеляційних скарг щодо застосування до обвинуваченого інших запобіжних заходів, зокрема, у вигляді домашнього арешту, слід визнати безпідставними.

Враховуючи положення статті 28 КПК, а також те, що судовий розгляд кримінального провадження по суті обвинувачення ОСОБА_7 триває, по справі ще не досліджено усіх доказів, тому суд апеляційної інстанції не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою на даному етапі кримінального провадження.

З огляду на викладене колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції, який з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження доказів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, та належним чином мотивував своє рішення щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 07 березня 2024 включно та альтернативою внесення застави. На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою та відсутні підстави для застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, у вигляді домашнього арешту, на чому наполягають апелянти, оскільки вони не забезпечать його належної процесуальної поведінки на даному етапі кримінального провадження.

Отже доводи апеляційної скарги захисника про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК та відсутність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, слід визнати необґрунтованими та такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини розширила дію гарантій частини 4 статті 5 Конвенції, яка зокрема згідно з доктриною Суду Конвенція вимагає періодичного перегляду тривалого тримання.

Так, аби відповідати вимогам Конвенції, такий перегляд повинен дотримуватись як матеріальних, так і процесуальних норм національного законодавства і, більше того, здійснюватись згідно з метою статті п`ятої Конвенції, тобто для захисту особи від свавілля. Остання вимога означає не тільки, що компетентний суд повинен приймати рішення «швидко», але також, що такі рішення мають прийматися з розумними інтервалами (рішення Herczegfalvy v.Austria, 1992 р.)

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Позбавлення свободи та особистої недоторканості має бути обґрунтованим. Відсутність будь-яких підстав у рішеннях судових органів, які санкціонують тримання під вартою протягом тривалого періоду часу, може бути несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленим п. 1 ст. 5 (рішення у справі «Сташайтіс проти Литви» від 21.03.2002 р.(пп. 66-67).

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданих апеляційних скарг щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічного з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного у вигляді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а встановлені судом ризики не відпали та продовжують існувати.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, на переконання апеляційного суду подальше продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 не порушує його права на свободу та особисту недоторканність, гарантованого статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також права, передбачені Конституцією України.

Водночас, на переконання апеляційного суду, посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на наявність у нього рецедиву його тяжких хвороб (імунодефіциту людини, обтяженого гепатитом С, рецедивами інших інфекційних хвороб) на стадії третього рецедиву, не можуть бути безумовними підставами, які виключають наявність або можуть бути достатніми запобіжниками встановлених судом ризиків, та не спростовують висновки суду про необхідність його подальшого тримання під вартою на даному етапі кримінального провадження. Крім того, матеріали контрольного кримінального провадження не містять об`єктивних медичних даних про те, що за станом свого здоров`я обвинувачений не може продовжувати утримуватися в умовах СІЗО.

Разом з тим, доводи обвинуваченого щодо фальсифікації товарного чеку та незаконності проведення його першого допиту у даній справі, суд апеляційної інстанції на даній стадії кримінального провадження не розглядає, оскільки ці питання є предметом перевірки суду першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.

У той же час доводи обвинуваченого про некомпетентність прокурора у даному кримінальному провадженні, також не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки вони не є предметом апеляційного розгляду, а отже судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Щодо апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність повідомлення апеляційним судом відповідних державних органів про наявність в діях працівників Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та інших працівників державних органів, які брали участь у розгляді даного кримінального провадження, ознак кримінальних правопорушень, колегія суддів зауважує, що відповідно до ч.1 ст. 214 КПК обвинувачений та його захисник не позбавлені можливості самостійно подати заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до компетентних органів.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали суду, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, а ухвала Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 2024 року є законною, обґрунтованою, належним чином мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422-1 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08 січня 2024 року, якою продовжено строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 07 березня 2024 року включно та альтернативою внесення застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3