Справа №359/1953/22 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4898/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої, прокурора, на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду встановлено, що 29.11.2021 ОСОБА_7 , кримінальне провадження щодо якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 перебували за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Цього ж дня, у вечірній час доби, між ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з невстановлених причин виникла словесна сварка.

Під час вказаної сварки у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 нанесла ОСОБА_11 чисельні удари руками, ногами та металевою палицею по голові, тулубу, руках та ногах.

До дій ОСОБА_7 приєднався ОСОБА_9 та діючи спільно з ОСОБА_7 , наніс ногами, взутими у черевики, кілька ударів по голові ОСОБА_11 .

Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 нанесли ОСОБА_11 по голові не менше 9-10 ударів, по грудній клітці не менше 4 ударів, по лівій руці не менше 4 ударів, по правій нозі не менше 10 ударів, по лівій нозі не менше 5 ударів, чим спричинили ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді чисельних синців та саден в області голови, верхніх та нижніх кінцівках, рани голови, закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа та крововиливом під м`яку мозкову оболонку, закритого перелому кісток носу, перелому 4, 6, 7, 8, 9 ребер справа, перелому 4-8 ребер зліва, що ускладнилося шоком. Указані тілесні ушкодження у сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

Від спричинених тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_11 унаслідок поєднаної травми голови (закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа та крововиливом під м`яку мозкову оболонку та шлуночки мозку), грудної клітини (двосторонні переломи ребер), що ускладнилося шоком.

Не погоджуючись зрішенням суду, обвинувачена просить вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2023 року скасувати та закрити кримінальне провадження щодо неї на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення її винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Також просить дослідити наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази.

Зазначає, що вирок суду ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а докази, на які послався суд у вироку, не доводять винуватість ОСОБА_7 .

Вказує, що висновок експерта № 606 від 01.12.2021 року підтверджує наявність у потерпілого ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, проте цей висновок не доводить що тілесні ушкодження умисно нанесені обвинуваченою.

Зазначає, що суд взяв до уваги протокол проведення слідчого експерименту разом з відеозаписом слідчої дії за участю ОСОБА_9 , проте він також не містить доказів вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , а сам слідчий експеримент проведений з порушенням вимог ст. 240 КПК України. При цьому, суд у вироку посилається на показання ОСОБА_9 , поряд з цим, вважає, що такі показання не можуть бути взяті до уваги оскільки вони є суперечливими, та, окрім цього, в силу положень ч. 2 ст. 89 КК України є недопустимим доказом, з огляду на наявність в матеріалах кримінального провадження висновку судово-психіатричної експертизи № 728 якою встановлено, що ОСОБА_9 страждав на легку розумову відсталість.

Крім того, посилається, на те, що взятий судом до уваги диск з роздруківкою телефонних дзвінків ОСОБА_7 вказує лише на те, що мобільний номер останньої діяв в межах базової станції мобільного зв`язку, проте прямо не вказує, що обвинувачена перебувала в день події вдома.

Таким чином, стверджує, що суд першої інстанції не мав достатніх та переконливих доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі, а також покласти на обвинувачену процесуальні витрати на залучення експертів для проведення молекулярно-генетичних експертиз згідно з висновками № СЕ-19/111-21/61373-БД від 02.05.2022, № СЕ-19/111-21/61388-БД від 21.04.2022, № СЕ-19/111-21/61378-БД від 21.04.2022, № СЕ-19/111-21/61371-БД від 12.05.2022, № СЕ-19/111-21-61363-БД від 27.05.2022, № СЕ-19/111-21/61359-БД від 23.05.2022, № СЕ-19/111-21/61361-БД від 25.05.2022 та стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 32578, 35 гривень.

Мотивуючи свої вимоги прокурор зазначає, що при призначенні обвинуваченій покарання суд першої інстанції не врахував обставини вчинення злочину та наслідки, що настали, що свідчить на підвищену суспільну небезпеку вчиненого та вказує на необхідність застосування більш суворого покарання у виді 10 років позбавлення волі.

Також, прокурор звертає увагу на те, що в порушення вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, суд не стягнув з обвинуваченої документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги зі змінами, заперечували проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, порушень вимог закону, які були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за наведених у вироку обставинах, підтверджуються зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Покладені в основу вироку докази повністю викривають обвинувачену ОСОБА_7 в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а доводи обвинуваченої про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження її вини у скоєному були предметом ретельної перевірки судом першої інстанції.

Суд навів належне мотивування своїх висновків щодо доведеності вини обвинуваченої у вчиненні злочину, за який її засуджено.

Так, з показань обвинуваченої слідує, що своєї вини у вчиненні злочину не визнає та зазначає, що в день події її не було вдома, повернулася вона в обід наступного дня близько обіду. Зайшла до кімнати ОСОБА_11 та побачила, що останній зігнутий лежить на підлозі кімнати під ліжком, біля нього було багато крові, у кімнаті було усе перевернуто, штори обірвані. Вона подумала, що у ОСОБА_12 сталася епілепсія, тому вона почала лити на нього холодну воду та прикладати мокре полотенце, потім перевертала покійного та брала руками останнього за голову, яка була в крові, після чого зрозуміла, що ОСОБА_11 мертвий. Вказала, що коли її не було вдома, там залишалися ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Під час виявлення тіла у будинку знаходилися вона, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які були у стані алкогольного сп`яніння. Вона зауважила, що окрім ОСОБА_13 ніхто не міг убити ОСОБА_14 .

Незважаючи на заперечення обвинуваченою своєї вини, її вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України підтверджується безпосередньо дослідженими та детально проаналізованими у вироку доказами, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_15 (сина загиблого), який показав, що батько проживав разом із братом ОСОБА_10 та жінкою дядька ОСОБА_7 . В день події, він зайшовши до веранди будинку та побачив там ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у стані алкогольного сп`яніння. Після того, як на його виклик приїхали працівники поліції, із будинку вивели ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , та повідомили що батька убили. ОСОБА_20 розповідав, що чув, як ОСОБА_16 та ОСОБА_21 кричали на його батька. ОСОБА_16 із батьком були у конфліктних відносинах, інколи у батька на обличчі були синці;

- показаннями свідка ОСОБА_22 (колишньою тещею покійного), яка показала, що прийшовши до будинку покійного, вона побачила ОСОБА_16 ОСОБА_17 та ОСОБА_21 у стані алкогольного сп`яніння. Зайшовши у кімнату ОСОБА_23 , вона побачила безлад, на полу у зігнутому стані, оголений ОСОБА_24 лежав під ліжком, голова покійного була розбита, у крові. Працівники поліції, які прибули на виклик повідомили, що ОСОБА_23 убили. Зазначила, що працівників поліції ОСОБА_16 не викликала.

- показаннями свідка ОСОБА_10 (брата покійного), який показав, що тіло ОСОБА_23 виявили 30.11.2021 у його кімнаті. В будинку знаходилися, окрім нього, ОСОБА_16 , ОСОБА_21 30.11.2021 він прокинувся, після чого його, ОСОБА_25 та ОСОБА_13 забрали працівники поліції, які повідомили, що ОСОБА_23 убили. У дні із 28.11.2021 по 30.11.2021, ОСОБА_25 при ньому нікуди не виїжджала.

Вина ОСОБА_7 підтверджується також і письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості, зокрема:

- витягом з ЄРДР № 0001526 від 01.12.2021 (т.1 а.с.77); витягом з ЄРДР № 0001526 від 01.12.2021, згідно з яким викладено обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 121 КК України, а саме: 29.11.2021, близько 23.00 год., за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 нанесли тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_11 , унаслідок яких останній помер(т.1 а.с.78-80); протоколом огляду місця події від 30.11.2021 з фотоілюстраціями (т.1 а.с.81-116), що зафіксовано на відеофайл (лазерний диск з маркуванням «Нр DVD-R 4.7 GB»); висновком експерта № 606 від 01.12.2021 про те, що смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступила внаслідок поєднаної травми голови (закрита черепно-мозкова травма з переломом кісток склепіння та основи черепа та крововиливом під м`яку мозкову оболонку та шлуночки мозку), грудної клітки (двосторонні переломи ребер), що ускладнилося шоком (т.1 а.с.117); висновком експерта № 4д/606 від 11.01.2022 (т.1 а.с.123-125); висновком судово-психіатричного експерта № 727 від 22.12.2021, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_7 , під час скоєння інкримінованих їй дій, на психічне захворювання не страждала, у тому числі не перебувала в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності (т.1 а.с.138-140); протоколом проведення слідчого експерименту від 01.12.2021, із відеоматеріалом, що міститься на DVD-Rдиску, за участі підозрюваного ОСОБА_26 , згідно яким останній вказав, що через словесну сварку з потерпілим наніс останньому один удар рукою по обличчю, після цього ОСОБА_7 взяла до рук милицю та почала наносити нею удари потерпілому по голові, крім того продемонстрував, як ОСОБА_7 милицею нанесла удари потерпілому по голові (т.1 а.с.158-160); висновком судово-психіатричного експерта № 728 від 22.12.2021 під час скоєння інкримінованих йому дій, страждав на легку розумову відсталість(т.1 а.с.161-163); протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 10.02.2022 з описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді (т.2 а.с.123-127); протоколом огляду речей від 15.01.2022 з роздруківкою вхідних дзвінків гр. ОСОБА_7 , відповідно до якої, у період з 29.11.2021 о 17:46:50 по 30.11.2021 о 02:11:05 гр. ОСОБА_7 перебувала на території міста Борисполя Київської області;(т.2 а.с.128-135).;висновком експерта № СЕ-19/111-21/61373-БД від 02.05.2022 (т.2 а.с.158-170); висновком експерта № СЕ-19/111-21/61388-БД від 21.04.2022, яким встановлено, що на наданих на дослідження фрагментах зрізів нігтьових пластин з правої руки підозрюваної ОСОБА_7 виявлено кров людини та клітини з ядрами, які є змішаними, містять генетичні ознаки (ДНК-профілі) зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_7 та зразка крові потерпілого ОСОБА_11 (т.2 а.с.173-182); висновком експерта № СЕ-19/111-21/61378-БД від 21.04.2022 (т.2 а.с.185-196); висновком експерта № СЕ-19/111-21/61371-БД від 12.05.2022 (т.2 а.с.199-209);висновком експерта № СЕ-19/111-21/61363-БД від 27.05.2022 відповідно до якого встановлено, що на наданих на дослідження штанах ОСОБА_7 з тканини типу "джинс" виявлено кров людини, генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові на яких, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с.212-223); висновком експерта № СЕ-19/111-21/61359-БД від 23.05.2022 (т.2 а.с.226-237); висновком експерта № СЕ-19/111-21/61361-БД від 25.05.2022 (т.2 а.с.240-249).

Вказані докази у своїй сукупності та взаємозв`язку безспірно вказують на доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Суд оцінив у сукупності показання обвинуваченої, свідків, висновки експертиз та інші письмові докази, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими та дійшов висновку, що ці докази поза розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд.

Викладені в апеляційній скарзі обвинуваченої доводи про те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів її причетності до скоєного, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки, покладені в основу вироку докази в повній мірі відповідають вимогам ст. 84 КПК України, не викликають сумнівів у їх достовірності та у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, об`єктивно узгоджуються між собою та повністю відтворюють картину вчиненого.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_7 в ході судового розгляду справи, а також під час апеляційного перегляду вироку, про те, що в день події її не було вдома, є непереконливими, оскільки вони спростовуються показами свідків, а також протоколом огляду речей мобільного телефону ERGO чорного кольору ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , з сім картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 , яким встановлено, що ОСОБА_7 , у період часу ніч 29.11.2021 на 30.11.2021, перебувала в місті Борисполі, що спростовує її покази щодо знаходження її у цей час за межами вказаного міста.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що покладені в основу вироку показання свідків є недопустимим доказом, оскільки очевидцями нанесення тілесних ушкоджень потерпілому вони не були, не заслуговують на увагу, оскільки показання потерпілого та свідків узгоджуються між собою, зокрема щодо відносин між ОСОБА_7 та потерпілим, а також обставин, які передували смерті потерпілого, зокрема і щодо перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння, та в сукупності з іншими доказами відтворюють цілісну картину скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_27 суд врахував ступінь тяжкості і обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має місце реєстрації та місце постійного проживання, де характеризується з негативної сторони, порушує громадський порядок, зловживає спиртними напоями, з сусідами дружні відносини не підтримує та підтримує стосунки з особами антигромадської поведінки, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, не одружена, малолітніх дітей та осіб інвалідів на утриманні немає, офіційно не працевлаштована.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої, у відповідності до ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

З урахування зазначених обставин, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд.

На думку колегії суддів призначене судом обвинуваченій покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для її виправлення, попередження вчинення нею нових злочинів і домірне скоєному.

Підстав вважати призначене покарання невідповідним ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченої через м`якість, як на те вказує в апеляційній скарзі прокурор, апеляційним судом не встановлено.

Разом з тим, слушними є доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність зміни вироку суду першої інстанції в частині вирішення питання стягнення з обвинуваченої на користь держави процесуальних витрат за проведення експертиз.

Так, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Приписами ч. 1 ст.126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Таким чином, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, під час досудового розслідування кримінального провадження, розмір процесуальних витрат на залучення експертів складає: за проведення судових молекулярно-генетичних експертиз, а саме: № СЕ-19/111-21/61373-БД від 02.05.2022 вартість якої становить 3112, 1 грн.; № СЕ-19/111-21/61388-БД від 21.04.2022 вартість, якої становить 2286, 6 грн.; № СЕ-19/111-21/61378-БД від 21.04.2022, вартість якої становить 2342,7 грн.; № СЕ-19/111-21/61371-БД від 12.05.2022, вартість якої становить 4096, 08 грн.; № СЕ-19/111-21-61363-БД від 27.05.2022, вартість якої становить 1634,5 грн.; № СЕ-19/111-21/61359-БД від 23.05.2022, вартість якої становить 11446, 31 гривень; № СЕ-19/111-21/61361-БД від 25.05.2022, вартість якої 7659, 7 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_7 .

Проте, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки не вирішив у вироку питання стягнення процесуальних витрат з обвинуваченої, що є підставою для зміни вироку суду першої інстанції, на що вірно вказує прокурор.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченої слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково, змінивши вирок суду першої інстанції в частині стягнення процесуальних витрат.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої зі змінами - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України - змінити в частині вирішення долі процесуальних витрат.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на загальну суму 32578 гривень 35 копійок, за проведення судових молекулярно-генетичних експертиз, а саме: № СЕ-19/111-21/61373-БД від 02.05.2022 вартість якої становить 3112, 1 грн.; № СЕ-19/111-21/61388-БД від 21.04.2022 вартість, якої становить 2286, 6 грн.; № СЕ-19/111-21/61378-БД від 21.04.2022, вартість якої становить 2342,7 грн.; № СЕ-19/111-21/61371-БД від 12.05.2022, вартість якої становить 4096, 08 грн.; № СЕ-19/111-21-61363-БД від 27.05.2022, вартість якої становить 1634,5 грн.; № СЕ-19/111-21/61359-БД від 23.05.2022, вартість якої становить 11446, 31 гривень; № СЕ-19/111-21/61361-БД від 25.05.2022, вартість якої 7659, 7 грн.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: