Справа № 527/1241/23
провадження № 1-кп/527/31/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_5 ,

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

представника служби у справа дітей - ОСОБА_9 ,

уповноваженого підрозділу Національної поліції - ОСОБА_10 ,

психолога - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине кримінальне провадження №0000085 від 17.02.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Глобине, Кременчуцького району, Полтавської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не маючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, не працюючий, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуваючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 18.05.2022 за вироком Глобинського районного суду, за ч.1 ст.289 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан строком на 30 днів.

Указом Президента України № 133/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 введено в Україні воєнний стан строком на 30 днів.

Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Так, 24 серпня 2022, близько 18:00 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , відносно якого матеріали виділені в кримінальне провадження №0000249 від 03.05.2023 року, перебували на території «РТП стадіону» розташованого по вул.Володимирівській в м. Глобине, де у останніх виник умисел на таємне заволодіння грошових коштів, що знаходилися на банковому рахунку потерпілого ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний намір з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_12 виманив у потерпілого ОСОБА_4 пароль від мобільного додатку інтернет-банкінгу «Приват24», який в подальшому передав ОСОБА_6 .

Далі ОСОБА_6 попрохав у потерпілого ОСОБА_4 мобільний телефон, на що останній передав його, ОСОБА_6 отримавши телефон, за допомогою паролю, який йому попередньо надав ОСОБА_12 , зайшов до мобільного додатку інтернет-банкінгу «Приват24», який відкритий на ім`я ОСОБА_4 , та здійснив переказ грошових коштів у сумі 9000 грн., із карти АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , на карту АТ «Сенс Банк» № НОМЕР_2 яка відкрита на ім`я ОСОБА_6 .

Таким чином ОСОБА_6 , спільно із ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, викрали грошові кошти у сумі 9000 грн., 00 коп. із карти «Приват Банку» відкритої на ім`я потерпілого ОСОБА_4 .

У подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , відносно якого матеріали виділені в кримінальне провадження №0000249 від 03.05.2023 року, розпорядилися викраденими грошовими коштами на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 9000 грн. 00 коп.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненої за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану ОСОБА_6 , обвинувачуєтьсяу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Крім того, ОСОБА_6 24 серпня 2022 року у близько 18:36 год., правомірно отримав від потерпілого ОСОБА_4 розблокований мобільний телефон у користування з якого зайшовши до мобільного додатку інтернет-банкінгу «Приват24», де в подальшому за допомогою IVR меню авторизувався від імені потерпілого, та який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», є електронним платіжним засобом, та, відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», є інформаційною (автоматизованою) системою, переслідуючи прямий умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері використання електронно-обчислювальних машин, систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі підробки та витоку інформації та бажаючи їх настання, порушуючи процедуру отримання дозволу на проведення операцій з використанням спеціального платіжного засобу авторизації, не санкціоновано, тобто самочинно, без дозволу держателя спеціального засобу або уповноваженої особи, втрутився в роботу електронного платіжного засобу, використовуючи дані клієнта АТ «ПриватБанк» ОСОБА_4 , отримавши доступ до електронного платіжного засобу мобільного додатку «Приват24», чим втрутився у роботу вказаного електронного платіжного засобу без дозволу потерпілого ОСОБА_4 , що призвело до підробки інформації про перевід коштів від його імені.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, тобто несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку інформації.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 України, визнав повністю.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що потерпілі та прокурор також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі законний представник та обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, вислухавши думку прокурора, захисника обвинуваченого, законного представника обвинуваченого, законного представника потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Кваліфікацію суспільно - небезпечних винних діянь ОСОБА_6 :за ч.4 ст.185 КК України - як умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненої за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану: за ч.1 ст.361 КК України - як несанкціоноване втручання в роботу автоматизованих систем, що призвело до витоку інформації, - суд вважає правильною.

Вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження і доведена повністю.

При призначенні ОСОБА_6 виду і міри покарання, у відповідності із ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім того, суд враховує сукупність всіх обставин, що характеризують особу винного, який раніше судимий, вчинив кримінальні правопорушення під час іспитового строку, перебуває на обліку в районному центрі пробації, за місцем проживання компрометуючих матеріалів не надано, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, при визначенні покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст.485 КПК України враховує умови його проживання та виховання, інформацію, зазначену у досудовій доповіді Кременчуцького районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 . Зокрема згідно досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого існує середній рівень ризику вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення, у зв?язку з цим його виправлення не можливе без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, враховуючи можливість становлення небезпеки для суспільства.

На підставі ст.66 КК України, обставиною, що пом"якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення в неповнолітньому віці, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення групою осіб за попередньою змовою, та вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, дотримуючись принципів об`єктивності та неупередженості розгляду справи, зважаючи на характер протиправних дій, їх наслідки та інші обставини, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення ОСОБА_6 і запобігання скоєння останнім нових злочинів буде покарання в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, з застосуванням положень ст.70 КК України, яке необхідно відбувати реально. Саме таке покарання буде співмірним діянню і характеристиці особи.

Разом з цим, вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 18.05.2022 року ОСОБА_6 був засуджений за ч.1 ст.289 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком один рік. Оскільки ОСОБА_6 скоїв кримінальні правопорушення під час відбуття іспитового строку, тому остаточне покарання за ці кримінальні правопорушення йому слід призначити за правилами ст.71 КК України.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

При цьому, суд враховує положення п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. № 7 (із відповідними змінами), відповідно до якого, виходячи з положень ч. 2 ст. 75 КК України, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Разом з тим, санкцією ч.1 ст.361 КК України передбачено покарання у виді штрафу або обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст.99 КК України штраф застосовується лише до неповнолітніх, що мають самостійний доход, власні кошти або майно, на яке може бути звернене стягнення.

Згідно ч.3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Відповідно до ч.1 ст.74 КК України звільнення засудженого від покарання може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Судом встановлено, що обвинувачений є неповнолітнм, що ніде не працює та немає самостійного доходу, а відтак відповідно до ст.ст. 99, 61 КК України йому не може бути призначено жодне із альтернативних видів покарань, визначених санкцією ч.1 ст.357 КК України, а тому суд приходить до висновку про визнання ОСОБА_6 винним за ч.1 ст.361 КК України без призначення покарання.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст.7 КПК України (в редакції 1960 року) повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Враховуючи вищевикладене, а також відсутність підстав для закриття справи та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.361 КК України, суд вважає за необхідне постановити обвинувальний вирок і звільнити останнього від покарання за ч.1 ст.361 КК України.

З метою забезпечення виконання вироку, суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі суду.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази та процесуальни витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.370, 371, 374, 484-492 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.361 КК України та:

- за ч.1 ст.361 КК України - звільнити його від покарання;

- за ч.4 ст.185 КК України - призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 18 травня 2022 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

До набрання вироком законної сили обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід - тримання під вартою, взявши під варту негайно в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з часу взяття під варту, тобто з 10 січня 2024 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копію вироку направити потерпілому не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1