Провадження № 1-кс/201/4440/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання старшого слідчого слідчого відділу відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001579 від 14.10.2023, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України

У судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4 ,

слідчий ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав на те, що слідчим відділом відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001579 від 14.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.10.2023, приблизно о 06:00 годин, ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: м. Дніпро, вул. Високовольтна, неподалік від буд. 12, помітив припаркований транспортний засіб «ВАЗ 2101», білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 1972 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та який визначив об`єктом свого злочинного посягання, вчиненого повторно.

Далі, ОСОБА_5 , знаходячись у вказаний час за вищевказаною адресою, керуючись злочинним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом, вчиненого повторно, підійшов до автомобілю, не маючи ніяких прав на користування і керування даним транспортним засобом, діючи всупереч волі власника, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування предмету, відчинив водійські двері транспортного засобу автомобіля «ВАЗ 2101», білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 1972 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, сів за кермо автомобіля та шляхом замикання проводів привів у дію двигун, таким чином встановивши контроль над транспортним засобом, після чого, доводячи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом до кінця, попрямував на ньому у невідомому напрямку, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд, тим самим незаконно заволодівши транспортним засобом, що належить ОСОБА_7 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.

Так, встановлено, що ОСОБА_5 неодноразово вчиняв корисливі злочини, був засуджений за їх вчинення, востаннє:

14.09.2023 вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська засуджений за ч. 1 ст.289 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 роки. Проте, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий корисливий злочинза вищеперерахованих обставин.

14.10.2023, о 06:15 годин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано у порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки наявна підстава важати що якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Так, 14 жовтня 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Підозрюваному ОСОБА_5 інкримінується вчинення тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 , про те, що 14.10.2023 о 06:00 годині невстановлена особа знаходячись за адресою: м.Дніпро, вул. Високовольтна, біля буд.12 незаконно заволоділа транспортним засобом ВАЗ 2101», білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 1972 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 ;

- рапортом, згідно якого було встановлено, особу причетну до скоєння кримінального правопрушення;

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що 13.10.2023 припаркував свій автомобіль марки ВАЗ 2101», білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 1972 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . 14.10.2023 року неподалік буд. АДРЕСА_2 та пішов до квартири. Наступного дня 14.10.2023 у ранковий час об 06:00 потерпілий почув звук двигуна автівки вийшовши на вулицю плбачив, що в салоні авто перебував чоловік. Підійшовши до авто відкривши пасажирські передні двері виявив на водійському сидінні чоловіка, котрому потерпілий сказав вийти та залишити салон автомобіля, однак чоловік ослухався потерпілого та поїхав у неаідомому напрямку.

- оглядом місця події за адресою: м.Дніпро, вул. Високовольтна, біля буд.12, у ході якого, встановлена відсутність автомобіля«ВАЗ 2101», належного ОСОБА_7 ;

- оглядом місця події за адресою: м.Дніпро, вул. Запорізьке Шосе, де було виявлено автомобіль «ВАЗ 2101», білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 1972 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . під керуванням ОСОБА_5

- показаннями свідків- працівників УПП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 які показали, що отримавши орієнтування про факт заволодіння транспортним ОСОБА_10 , побачили та зупинили транспортний засіб марки «ВАЗ 2101», білого кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , 1972 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався під керуванням ОСОБА_5 , за адресою: м.Дніпро, вул. Запорізьке Шосе, 27Б.

- іншими матеріалами кримінальних проваджень в сукупності.

На даний час встановлено наявність ризиків, що підозрюваний може вчинити дії передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку із чим з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, виникла необхідність звернутись з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зокрема, необхідність обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатись на волі, а саме запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, мають враховуватись вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином відповідно, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може здійснити спробу вплинути на зазначених осіб, з метою примушування їх до надання неправдивих свідчень чи висновків з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_5 вручене дане клопотання з додатками, серед яких є протоколи допиту потерпілого та свідків, в яких вказані їхні анкетні відомості, та підозрюваному вони стали відомі (місце праці, місце проживання, контактні дані).

- вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Перебуваючи на волі ОСОБА_5 може продовжити вчиняти аналогічні правопорушення. Даний ризик підтверджується зокрема тим, що останній вже був засуджений за подібний злочин, та звільнений від відбування покарання в порядку ст. 75 КК України, проте, вчинив новий умисний корисливий злочин в період іспитового строку за подібних обставин, що вказує на відсутність зроблених висновків та систематичне учинення злочинів проти власності.

З огляду на викладене, в повному обсязі запобігти настанню вказаних ризиків у випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Враховуючи викладене, з приводу можливості застосування інших альтернативних запобіжних заходів слід звернути увагу на наступне. Домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти ризикам вчинення інших злочинів, переховування від органу досудового розслідування, впливу на свідків та потерпілого, продовжити злочинну діяльність. З цієї ж позиції недостатнім є і застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

У поданому клопотанні слідчий зазначає, що з метою забезпечення дієвості вказаного кримінального провадження доцільно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому, просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 діб, з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, із покладенням, у разі внесення застави, обов`язків:1) за першим викликом з`являтися до слідчого, прокурора чи суду;2)не відлучатися із м. Дніпра, без дозволу слідчого, прокурора або суду;3)здати паспорт для виїзду за кордон до районного відділу ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, на його задоволенні наполягали.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Крім того, зазначив, що у разі застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить зменшити розмір застави до двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001579 від 14.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

14.10.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано у порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки наявна підстава важати що якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

14 жовтня 2023 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.289 КК України, що підтверджується: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 ; рапортом, згідно якого було встановлено, особу причетну до скоєння кримінального правопрушення; показаннями потерпілого ОСОБА_7 ; оглядом місця події за адресою: м.Дніпро, вул. Високовольтна, біля буд.12; оглядом місця події за адресою: м.Дніпро, вул. Запорізьке Шосе; показаннями свідків- працівників УПП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від З0.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5&1(с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007).

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Сукупність вказаних вище доказів дозволяє прийти до висновку, що підозра не є очевидно необґрунтованою і в межах доказування на досудовому слідстві, зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру. При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

Згідно ст.183 ч.1КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Суд вважає встановленим наявність ризику ухилення від органу досудового слідства підозрюваним ОСОБА_5 (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином відповідно, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Також, крім того, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків. Тому, існує необхідність запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Тобто суворість покарання беззаперечно може слугувати приводом до переховування підозрюваного від слідства та суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. Так, підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може здійснити спробу вплинути на зазначених осіб, з метою примушування їх до надання неправдивих свідчень чи висновків з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення. Перебуваючи на волі ОСОБА_5 може продовжити вчиняти аналогічні правопорушення. Даний ризик підтверджується зокрема тим, що останній вже був засуджений за подібний злочин, та звільнений від відбування покарання в порядку ст. 75 КК України, проте, вчинив новий умисний корисливий злочин в період іспитового строку за подібних обставин, що вказує на відсутність зроблених висновків.

У п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Отже слідчим суддею встановлено ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу суд враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, раніше судимий, види ризиків, які встановлено, тяжкість злочину в якому він підозрюється та обставини цього злочину, суд вважає, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного, оскільки на початковій стадії слідства, коли вважливий максимально швидкий збір доказів, в тому числі за участі підозрюваного, уникнення слідства підозрюваним може призвести до втрати доказової бази, а інтереси суспільної небезпеки на даному етапі превалюють над правом особи на свободу.

Враховуючи наведені вище обставини, приходжу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 неможливе, оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаних ризиків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії», ухваленому Великою Палатою від 28 вересня 2010 року за №12050/04, сума застави за звільнення з-під варти заявника не була надмірною. У рішенні, у справі «Мангурас проти Іспанії», Європейський суд з прав людини постановив, що не було порушено ч. 3 ст. 5 (право на свободу та особисту недоторканість) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за наступних підстав: «Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи. Органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більш того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується».

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного/обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного/обвинуваченого до слідчого або до суду суд достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.

Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, враховуючи матеріальний стан підозрюваного, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, дані, що характеризують його способу і наявність вищезазначених ризиків, суд вважає, що застава у зазначених у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмірах здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що у разі сплати, підозрюваний вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене та особу підозрюваного, а також обґрунтованість підозри і встановлені ризики, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яку підозрюваний чи інша особа має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого підозрюваний може бути звільнений з-під варти, при цьому, суд вважає за необхідне відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

У відповідності до ст. 219 КПК України досудове розслідування може бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно з ч. 3 ст. 115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001579 від 14.10.2023, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою є 12 грудня 2023 року.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720,00 грн, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення вказаної застави та звільнення підозрюваного з-під варти покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; за наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим, експертами, спеціалістами у цьому кримінальному провадженні, за виключенням випадків спільної участі останніх у проведенні слідчих чи процесуальних дій.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, але може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений о 09:45 годині 17 жовтня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1