09.11.2023
Справа № 642/2483/20
Провадження №1-кс/642/3581/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши заяву про самовідвід судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 , від розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.ч. 1, 2, 3 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді надійшла заява про самовідвід судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 , від розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.ч. 1, 2, 3 ст.186 КК України.

Як вбачається, 14 травня 2020 року до Ленінського районного суду м. Харкова в порядку ст. 291 КПК України з Харківської місцевої прокуратури № 1 надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (головуючий суддя ОСОБА_5 ).

В ході судового розгляду даного кримінального провадження воно було об`єднане з іншими кримінальними провадженнями, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.1 ст. 185, ч.ч.1 та 3 ст. 186 КК України.

Обвинуваченого ОСОБА_7 було звільнено з-під варти з ДУ «Харківського слідчого ізолятору» 06.04.2021 року із внесенням застави відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 31.03.2021 року. Відносно нього діє запобіжний захід у вигляді застави.

Згідно з розпорядженням Голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей) » № 7/0/9-22 від 14 березня 2022 року, територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова з 14 березня 2022 року визначена Київському районному суду м. Полтави.

01 червня 2023 року вищезазначене кримінальне провадження згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшла на розгляд в провадження головуючого судді Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_8 .

Відповідно до ухвали колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 19.10.2023 року клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 про направлення кримінального провадження до іншого суду було задоволено. Матеріали кримінального провадження № 642/2483/22 щодо ОСОБА_4 були передані для розгляду з Київського районного суду м. Полтави до Ленінського районного суду м. Харкова.

07 листопада 2023 року вищевказане кримінальне провадження надійшло на розгляд Ленінського районного суду м. Харкова та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшла на розгляд в провадження головуючого судді ОСОБА_3 .

Заява про самовідвід вмотивована тим, що вирішуючи питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду вищезазначеного кримінального провадження, суддею ОСОБА_3 було з`ясовано, що одною з потерпілих у цьому кримінальному провадженні є ОСОБА_10 .

На посаду судді Ленінського районного суду м. Харкова суддя ОСОБА_3 був призначений відповідно до Указу Президента України від 10.12.2001 року.

ОСОБА_10 була призначена на посаду консультанта Ленінського районного суду м. Харкова з 06.02.2003 року .

26.12.2003 року ОСОБА_10 була переведена з займаної посади на посаду помічника голови Ленінського районного суду м. Харкова.

10.08.2006 року ОСОБА_10 була звільнена з займаної посади у зв`язку з призначенням на посаду судді.

На даний час ОСОБА_10 обіймає посаду судді Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Як зазначає суддя ОСОБА_3 , на протязі тривалого часу з 2003 року по даний час він підтримую дружні стосунки з суддею ОСОБА_10 , а також членами її родини.

Відтак участь у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , викликає обґрунтований сумнів у неупередженості, що відповідно до п. 4 ч. 1ст.75КПК України є перешкодою участі у цьому кримінальному провадженні.

Суддею з урахуванням положень ст. 81 КПК України, визнано можливим проводити розгляд заяви про самовідвід без учасників провадження.

Суд дослідивши заяву та матеріали скарги, прийшов до наступного.

Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст.75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 75 КПК України закріплено обставини, що виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні. Так, п.4 ч. 1ст. 75 КПК України визначено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своєму рішенні у справі «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства»).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено уст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону № 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобов`язані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Частина 1 ст. 75 КПК України містить перелік обставин, які унеможливлюють участь судді у кримінальному провадженні, пунктом 4 якої передбачені інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.

При розгляді заяви про самовідвід, суд виходить з суб`єктивної оцінки стороною у справі щодо дій головуючого судді. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, заява про відвід судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

З метою недопущення під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.ч. 1, 2, 3 ст.186 КК України, обставин, які можуть викликати сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 , з метою гарантування об`єктивності правосуддя, з ціллю підвищення довіри до суду, суд прийшов до переконання, що заява про самовідвід судді підлягає задоволенню.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.76,81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді про самовідвід - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , 1977 року народження, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185, ч.ч. 1, 2, 3 ст.186 КК України.

Матеріали справи (справа №642/2483/20, провадження №1-кп/642/596/23 передати до канцелярії суду на повторний автоматичний розподіл у порядку, визначеному ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1