Провадження № 1-кс/712/4797/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Про застосування запобіжного заходу у вигляді

тримання під вартою

28 вересня 2023 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 захисника адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 м. Черкаси клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 , за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003020 від 21.09.2023, за підозрою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Білозір`я, Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, українця, що має середню освіту, неодружений, працюючий вантажником на ТОВ «Полірітм-Буд», на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, інвалідом, учасником бойових дій, депутатом, ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС не являється, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.22.03.2013 вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 104 КК до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

2.19.08.2013 вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК до 4-ох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань призначено покарання у вигляді 4 років 2 місяців позбавлення волі у виховній колонії для неповнолітніх осіб чоловічої статі вперше засуджених до позбавлення волі;

3.21.02.2018 вироком Черкаського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки. Перегляд вироку: 24.05.2018 вироком Апеляційного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років у виправній колонії середнього рівня безпеки для раніше судимих. Звільнений 29.08.2023 по відбуттю міри покарання.

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В :

29.09.2023 до Соснівського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 , за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003020 від 21.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 18.09.2023 року, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи з умислом направленим на нанесення тяжких тілесних ушкоджень, наніс не менше чотирьох ударів дерев`яним предметом в область грудної клітини з лівого боку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки, закритого перелому 7-8 ребер зліва, закритого лівобічного пневмотораксу, які згідно до наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 р. відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок чого 20.09.2023 ОСОБА_8 було госпіталізовано до КНП «Черкаська центральна районна лікарня» Червонослобідської сільської ради.

По даному факту СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області 21.09.2023 відкрите кримінальне провадження № 0003020, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

28.09.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується:

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 23.09.2023;

-даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 23.09.2023;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 від 26.09.2023;

-даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 26.09.2023;

-даними протоколу додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 26.09.2023;

-даними довідки з КНП «Черкаська центральна районна лікарня» Червонослобідської сільської ради стосовно ОСОБА_8 від 26.09.2023.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого проти життя та здоров`я особи, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме високий ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Також ОСОБА_5 може перешкоджати проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні іншим чином, у тому числі шляхом спотворення чи знищення речових доказів.

Враховуючи, що підозрюваний, вчинив тяжкий злочини, який посягає на життя та здоров`я особи за який передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, а також те, що в кримінальному провадженні проведені не всі необхідні слідчі (розшукові) дії є підставою вважати, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватися від органів досудового розслідування.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який посягає на життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, під тягарем відповідальності за скоєний злочин, а також можливості бути засудженим до позбавлення волі на певний строк, може залишити місце свого проживання, таким чином переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, просить слідчого суддю врахувати поведінку підозрюваного після вчинення злочину, оскільки останній не надав домедичну допомогу потерпілому ОСОБА_8 , з місця вчинення зник та уникав будь-якого спілкування з працівниками поліції, хоча достовірно знав, що потерпілий ОСОБА_8 внаслідок отриманих травм, перебуває в закладі охорони здоров`я в тяжкому стані.

- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи те, що знаряддя вчинення кримінального правопорушення, а саме дерев`яний предмет, ззовні схожий на биту на даний момент не вилучено, перебуваючи на волі останній матиме можливість знищити чи спотворити речові докази, враховуючи також той факт, що наразі усі необхідні слідчі дії не проведені у даному кримінальному провадженні і може виникнути необхідність у огляді місця вчинення кримінального правопорушення;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні, а саме приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 достовірно відоме місце проживання потерпілого та свідків, тому є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них незаконно впливати та узгодити показання з метою уникнення від кримінальної відповідальності;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме враховуючи те, що ОСОБА_5 був засуджений за вчинення умисних/корисливих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин вже із застосуванням насильства, що свідчить про ризик вчинення нових злочинів.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України слід оцінити в сукупності всі обставини, а саме передбачені п. 4 ч. 1 ст. 178 КПК України міцність соціальних зв`язків підозрюваного, а саме те, що на даний час ОСОБА_5 не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, вчинив злочин, який посягає на життя та здоров`я особи, наявність непогашених судимостей, репутацію підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, необхідно врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його особу, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, враховуючи його вік, стан здоров`я, враховуючи існуючу можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

У відповідності до частин 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі вище викладеного, враховуючи, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вище вказаним ризикам, просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном 60 днів, без визначенням розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити з мотивів, викладених у клопотанні, та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначенням розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_5 та адвокат ОСОБА_6 просили в задоволенні клопотання відмовити та обрати домашній арешт на певний період доби, оскільки ризики необґрунтовані, не підтверджені доказами. Крім того, просив врахувати поведінку підозрюваного, що він не переховується, за викликом до поліції з`являється, працює, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, тому просив в задоволенні клопотання частково відмовити.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, заслухавши сторін, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Під час судового розгляду, на обґрунтування даного клопотання та підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, слідчим, надані наступні докази:

?витяг з ЄРДР № 0003020 від 21.09.2023, з якого вбачається, що внесені відомості за заявою ОСОБА_8 , правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України. Підозру пред`явлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

?протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 23.09.2023;

?протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 23.09.2023;

?протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 від 26.09.2023;

?протокол проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 26.09.2023;

?протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 від 26.09.2023;

?довідка з КНП «Черкаська центральна районна лікарня» Червонослобідської сільської ради стосовно ОСОБА_8 від 26.09.2023.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане слідчий суддя зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи. Позбавлення свободи не обмежується класичним випадком тримання під вартою після арешту або засудження, а може мати багато інших форм (Guzzardi проти Італії, § 95). Для того, щоб визначити, чи було особу «позбавлено свободи» у значенні статті 5, відправною точкою повинна бути її конкретна ситуація, і необхідно враховувати ряд критеріїв, таких, як тип, тривалість, наслідки і спосіб реалізації відповідного заходу (Guzzardi проти Італії, § 92; Medvedyev і Інші проти Франції, § 73; Creangг проти Румунії, § 91). Зобов`язання брати до уваги «різновид» і «спосіб імплементації» згаданого заходу дозволяє Суду враховувати особливий контекст і обставини, притаманні іншим обмеженням, ніж класичне ув`язнення в тюремній камері. Важливим фактором, який слід брати до уваги, є контекст, в якому цей захід застосовується, оскільки в сучасному суспільстві нерідко трапляються ситуації, коли громадськість може бути покликана змиритись з обмеженнями свободи пересування або особистої свободи задля загального блага (Nada проти Швейцарії, § 226; Austin і Інші проти Сполученого Королівства. Поняття позбавлення свободи за змістом статті 5 § 1 містить як об`єктивний елемент поміщення людини у певний обмежений простір на значний період часу, так і додатковий суб`єктивний елемент, який полягає в тому, що людина не давала чинної згоди на таке поміщення (Storck проти Німеччини, § 74; Stanev проти Болгарії, § 117). Право на особисту свободу є занадто важливим в демократичному суспільстві, тому людина повинна мати можливість скористатися захистом, передбаченим Конвенцією, навіть якщо вона, можливо, сама дозволила взяти себе під варту, особливо, якщо ця людина не має достатньої дієздатності для того, щоб погодитись або не погодитись із запропонованими діями (H.L. проти Сполученого Королівства, § 90; Stanev проти Болгарії.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Враховуючи, що положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі протии Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, враховуючи відомості про доказову базу, що надана до клопотання органом досудового розслідування та про сукупність обставин підозри, що інкримінується ОСОБА_5 , а також обсяг відомостей, щодо існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були повідомленні під час розгляду клопотання прокурором та знайшли своє підтвердження та обґрунтування приходить до переконання, що висновки органу досудового розслідування щодо обґрунтованої підозри, викладені в клопотанні прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.

У відповідності до п.п. 61, 62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

На переконання слідчого судді, суспільний інтерес у даній справі, полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а тому слід забезпечити виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігти процесуальним ризикам, які можуть наступити в разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме: переховування від досудового розслідування і суду з метою уникнення покарання, можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, вірогідність незаконного впливу на свідків з метою примушування їх до зміни своїх показань та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Проаналізувавши заперечення та доводи підозрюваного та його захисника щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя прийшов до висновку про їх необґрунтованість та зазначає, що у даному кримінальному провадженні зазначені ним заперечення і доводи не перевищують суспільного інтересу у даному кримінальному провадженні, який з урахуванням обставин злочину та його тяжкості, особи підозрюваного, є наявним в даній справі та полягає у повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування та розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень та запобігання процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Враховуючи викладене, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши зміст клопотання і наявні матеріали кримінального провадження, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: сукупність наявних відомостей про вчинення підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а саме позбавлення волі на строк до 8 років; вік та стан здоров`я підозрюваного, які не виключають можливості перебування його під вартою, відсутність жодних належних медичних відомостей чи письмових доказів, які б свідчили, що стан здоров`я підозрюваного не дозволяє, чи взагалі виключає можливість перебування в установі виконання покарань, а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були зазначені слідчим і прокурором у клопотанні та повністю знайшли своє підтвердження під час судового засідання, зокрема ймовірність того, що підозрюваний у разі застосування стосовно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду задля уникнення кримінальної відповідальності, оскільки можливість уникнення покарання може бути для підозрюваного меншим злом ніж процедура його відбування у разі визнання його винним.

Також, існує ризик можливого вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний раніше був засуджений за корисливі злочини, відбував міру покарання у вигляді позбавлення волі, звільнився 29.08.2023, однак висновків для себе не зробив і знову скоїв кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи.

Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя вважає, що зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про недостатність застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя вважає доцільним обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 26.11.2023 включно.

Слідчий суддя також у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно підозрюваного, передбачені ст. 176 КПК України, однак вважає, що слідчим і прокурором в судовому засіданні обґрунтовано було доведено, з посиланням на об`єктивні обставини справи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та сукупність встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слід прийти до висновку, що тримання підозрюваного під вартою є єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити його належну поведінку.

Згідно положень ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства, тому слідчий суддя вважає недоцільним визначати підозрюваному розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 196-197 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 , за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0003020 від 21.09.2023, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно підозрювано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ "Черкаський слідчий ізолятор " на строк 60 днів, а саме: з 28.09.2023 року по 26.11.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному та прокурору негайно, після її проголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді складено 29.09.2023 року о 13 годині 10 хвилин.

Слідчий суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси ОСОБА_1