Провадження № 1-кс/752/9865/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м.Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження №0000541 від 31.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло зазначене клопотання у якому слідчий просить: накласти арешт на майно, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , а саме на:

- квартиру загальною площею 45.1, кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у спільній частковій власності, розмір частки 1/2;

- земельну ділянку площею 0.0916 га, з кадастровим номером: :85:218:0003, за адресою: АДРЕСА_2 , із розміром частки 1/2;

- житловий будинок загальною площею72.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , із розміром частки 1/2.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000541 від 31.10.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу начальника комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району» м. Києва ОСОБА_6 № 109-П від 08.08.2023 ОСОБА_5 переведено на посаду заступника начальника з виробничих питань комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району» м. Києва.

ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді заступника начальника з виробничих питань Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційного управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району міста Києва», виконуючи відповідні організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, відповідно до положень примітки 1 до ст. 364 КК України та ст. 18 Кримінального кодексу України, є службовою особою.

Слідством встановлено, що ОСОБА_7 , в жовтні місяці більш точної дати органом досудового розслідування встановити не представилось можливим, звернулась до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційного управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району міста Києва», що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 16, з метою отримання послуг з асфальтування під`їзної дороги до приватного будинку по вул. Територіальної оборони, що у Солом`янському районі міста Києва.

Перебуваючи у приміщенні вказаного комунального підприємства ОСОБА_7 звернулась до секретаря, якій повідомила про свої наміри. У свою чергу невстановлена особа секретар, надала ОСОБА_7 мобільний номер телефону заступника директора комунального підприємства наголосивши на тому, що вказані питання відносяться до компетенції ОСОБА_5 . Після чого, ОСОБА_7 зателефонувала до ОСОБА_5 та домовилась про зустріч.

В подальшому, 26.10.2023 точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_7 перебуваючи по вул. Територіальної оборони, що у Солом`янському районі міста Києва, зустрілась із ОСОБА_5 і повідомила останньому про намір провести роботи з асфальтування під`їзної дороги до будинку який ОСОБА_7 мала намір придбати. Тоді ж, ОСОБА_5 розуміючи намір ОСОБА_7 , а також те, що остання звернулась саме до нього, в останнього виник злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди поєднаний із вимаганням, оскільки ОСОБА_5 розумів що вказане питання входить до його компетенції.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на особисте збагачення, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 про можливість проведення вказаних робіт працівниками Комунального підприємства. Тоді ж, ОСОБА_5 перебуваючи по вул. Територіальної оборони Солом`янського району м. Києва, провів попередні заміри ділянки та повідомив ОСОБА_7 що вартість робіт з асфальтування під`їзної дороги до її будинку становитиме 500 000 грн., при цьому наголосив, що при укладанні договору із Комунальним підприємством сума за виконання робіт значно зросте.

Окрім цього, ОСОБА_5 обіймаючи посаду заступника начальника з виробничих питань комунального підприємства, достовірно знаючи як на підприємстві укладаються договори та яким чином здійснюється оплата за надання послуг, повідомив ОСОБА_7 про необхідність, у разі надання згоди, передавати гроші у готівковій формі безпосередньо йому особисто. Зазначивши при цьому, що роботи можуть почати проводити після сплати авансу, а саме половини від озвученої раніше суми.

В подальшому, 14.11.2023 приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 зустрілась із ОСОБА_5 та невстановленою особою на АЗС «WOG» за адресою м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 11, у цей час невстановлена особа повідомила ОСОБА_7 , що на підготовчі роботи, а саме підготування нижнього нашарування для укладення асфальту піде 4 дні, в цей час ОСОБА_5 запевнив що на виконання робіт у повному обсязі потрібен строк 7 діб. При цьому, ОСОБА_5 повідомив, що встигнуть виконати роботи до 20 грудня 2024 року, оскільки роботи прості та не потрібно встановлювати бордюри.

Оскільки ОСОБА_7 хвилювало питання щодо вартості проведення робіт, остання запитала у ОСОБА_5 скільки будуть коштувати його послуги, у цей час ОСОБА_5 продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди, підійняв ліву руку та показав ОСОБА_7 на руці «п`ять», зазначивши, що це без встановлення бордюрів.

Після чого, 17.11.2023 о 10 год. 10 хв. ОСОБА_7 зустрілась із ОСОБА_5 за адресою: м. Київ, вул. Територіальної оборони, 115, тобто на місці здійснення укладення асфальтного покриття. В ході зустрічі, ОСОБА_5 продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди з корисливих мотивів, провівши візуальні заміри на місці, повідомив ОСОБА_7 , що додаткова вартість встановлення бордюрів їй обійдеться у 20 000 грн. Після запитання ОСОБА_7 щодо укладення договору про надання послуг Комунальним підприємством, ОСОБА_5 повідомив, що договір буде формальний та ОСОБА_7 він не потрібний, наголосивши, що роботи зробляться швидко та все забудеться.

Через деякий час, 21.11.2023 о 14 год. 20 хв. ОСОБА_5 реалізуючи злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, перебуваючи в автомобілі білого кольору марки «Volkswagen» за адресою: м. Київ, Святослава Хороброго, 11, поруч із АЗС «WOG» отримав частину неправомірної вигоди від ОСОБА_7 в розмірі 2 000 доларів США, у вигляді авансу за виконання підготовчих робіт з асфальтування під`їзної дороги. Після чого, висунув вимогу ОСОБА_7 у передачі найближчим часом усієї суми грошових коштів, що становить 13 228 доларів США.

В подальшому, 28.11.2023 о 14 год. 25 хв., ОСОБА_5 перебуваючи у автомобілі марки «Skoda» д.н.з. НОМЕР_1 на території АЗС «WOG» за адресою: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 11, діючи з прямим умислом та корисливим мотивом, з метою особистого збагачення одержав від ОСОБА_7 обумовлену раніше неправомірну вигоду в сумі 425 000 грн. за вчинення останнім дій з забезпечення подальшого виконання Комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційного управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Солом`янського району міста Києва» послуг з асфальтування під`їзної дороги в інтересах ОСОБА_7 , не маючи на меті офіційно проводити вказану операцію, підготувавши при цьому формальний договір про надання послуг, без зазначення озвученої раніше суми на виконання вказаних робіт.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в одержані службовою особою неправомірної вигоди, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 є власником такого нерухомого майна, а саме: квартира загальною площею 45.1, кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у спільній частковій власності, розмір частки ; земельна ділянка площею 0.0916 га, з кадастровим номером: :85:218:0003, за адресою: АДРЕСА_2 , із розміром частки ; житловий будинок загальною площею72.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , із розміром частки .

Слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування виникла потреба у арешті майна підозрюваного ОСОБА_5 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Завданням арешту є запобігання можливості його відчуження.

На підставі зазначеного слідчий просить про задоволення клопотання.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність у якій зазначив, що клопотання підтримує та просить про його задоволення. Також у заяві слідчий просить здійснити розгляд клопотання без виклику власника майна, оскільки це є необхідним для забезпечення арешту майна з метою запобігання відчуження майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про проведення розгляду цього клопотання без виклику власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, є арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У разі арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (ч. 5 ст. 170 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000541 від 31.10.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається у день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

29.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_5 набув у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус підозрюваного.

У судовому засіданні досліджені матеріали кримінального провадження, додані слідчим до клопотання на обґрунтування обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_5 , дослідження цих документів у сукупності формують у слідчого судді внутрішнє переконання, що мали місце обставини, про які зазначається у клопотанні, та що до їх вчинення може бути причетний ОСОБА_5 , тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України, яка інкримінується ОСОБА_5 , передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Тобто, у випадку визнання винуватим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, суд може призначити йому покарання у виді конфіскації майна, тому на переконання слідчого судді слідчий довів необхідність арешту майна підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Згідно наявних в матеріалах справи відомостей встановлено, що у власності ОСОБА_5 перебуває:

-1/2 квартири загальною площею 45.1, кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 земельної ділянки площею 0.0916 га, з кадастровим номером: :85:218:0003, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 1/2 житлового будинку загальною площею72.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, слідчий суддя, з урахуванням встановлених обставин, дійшов висновку, що на вказане майно підозрюваного може бути накладено арешт з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Щодо розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя враховує, що вказані критерії є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді.

Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Оцінюючи підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчий суддя враховує, що чинним кримінальним процесуальним законом передбачено правову підставу та умови обмеження права власності. Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно (ч. 5 ст. 173 КПК України).

З огляду на те, що правовою підставою для накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, враховуючи доведеність слідчим існування достатніх підстав вважати, що не накладення арешту на майно, зазначене у клопотанні, може призвести до його можливого відчуження на користь третіх осіб або настання інших негативних наслідків, слідчий суддя дійшов висновку, що заборона відчуження та розпорядження земельною ділянкою, квартирою та житловим будинком, виправдовує у цьому випадку ступінь втручання у право власності особи.

Керуючись ст. 2, 7, 131-132, 170-173, 175, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Задовольнити клопотання.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження та розпорядження, а саме на:

-1/2 квартири загальною площею 45.1, кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 земельної ділянки площею 0.0916 га, з кадастровим номером: :85:218:0003, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- 1/2 житлового будинку загальною площею 72.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1