ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/7267/23
Номер провадження: 11-кп/819/245/23
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

представника потерпілого

адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001265 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2023 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.10.2023 року обвинуваченому ОСОБА_9 у підготовчому судовому засіданні продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 01.12.2023 року включно без визначення розміру застави.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду від 03.10.2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце проживання за адресою : АДРЕСА_1 з застосуванням електронних засобів стеження.

Стверджує, що ухвала суду є незаконною.

У підготовчому засіданні суд не перевірив обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність та прийняв невмотивоване рішення щодо дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання запобіжного заходу.

Вказує, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжного заходу обраного слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного.

Звертаючись до суду із клопотанням про продовження строків тримання під вартою прокурор мав викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання під вартою. З часу обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 прокурором при поданні клопотань, як про обрання та продовження строків тримання під вартою ризики зазначалися однаковими без змін та доповнень.

Згідно з практикою ЄСПЛ після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі і суд має навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою, до того ж такі підстави мають бути чітко наведені.

Обґрунтованість продовження застосування запобіжному заходу має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказаний запобіжний захід застосовувався, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже зникли.

Ухвалюючи рішення про продовження строків тримання під вартою суд не мотивував його, як того вимагає процесуальне законодавство, чим порушив право на захист обвинуваченого, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Позиції учасників.

Адвокат ОСОБА_6 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог захисника.

Обвинувачений ОСОБА_9 заяву про участь під час апеляційного розгляду не подавав.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний розгляд проведено за відсутності обвинуваченого відповідно до положень ч.4 ст. 422-1, ч .4 ст. 405 КПК України.

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вбачається, що на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області надійшло кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001265 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Як видно із матеріалів провадження на стадії досудового розслідування ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва 11.05.2023 року щодо ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який в подальшому був продовжений.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07.08.2023 року строк тримання під вартою ОСОБА_9 було продовжено до 05.10.2023 року.

Під час підготовчого судового засідання 03.10.2023 року судом відповідно до приписів ст. 315 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 прокурор обґрунтував, як видно, продовженням існування ризиків, передбачених п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України з наведенням обставини , якими він обґрунтовує продовження існування цих ризиків на стадії судового розгляду. Задовольнивши клопотання прокурора, суд, як видно, погодився із доводами про продовження існування вказаних у клопотанні прокурора ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити спроби переховування від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків та потерпілого.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Застосування (продовження) запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Рішення про застосування (продовження) одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 суд виходив із того, що ризики, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги захисника такі висновки суду не спростовують.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути піддана обвинувачена особа, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральні якості, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь які зв`язки з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність продовження існування ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованих злочинів, та суспільну небезпечність інкримінованого злочину, а і сукупність даних про особу обвинуваченого, передбачених ст. 178 КПК України, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування встановлених ризиків та прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Сукупність відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_9 та наявні у нього соціальні зв`язки, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину , з урахуванням того, що судовий розгляд провадження знаходиться на початковій стадії , дають підстави погодитися із висновками суду, що на цій стадії судового розгляду продовжує існувати ризики, які стали підставою для обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Твердження захисника про те, що лише тяжкість інкримінованого злочину стала підставою для продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід визнати безпідставними.

Відомості, що характеризують обвинуваченого, його соціальні зв`язки, були фактично враховані, як видно, як на стадії застосування запобіжного заходу, так і при продовженні строку тримання під вартою.

Наявність у обвинуваченого фактичного місця проживання у м. Одесі та членів родини не може бути визнано таким чинником, який сам по собі нівелює встановлені у кримінальному провадженні ризики.

Зважаючи на те, що судовий розгляд перебуває на початковій стадії , у провадженні не були досліджені докази, колегія суддів погоджується із висновком суду, що продовжує існувати вірогідність ризику незаконного впливу на свідків , потерпілого покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого судового розгляду.

Апеляційний суд, зважаючи на обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК, його тяжкість та суспільну небезпечність, враховуючи обставини, передбачені ст.177, 178, 183 КПК, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, його соціальні зв`язки, погоджується із висновком суду, про наявність підстав для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Встановлені ризики із сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими на даній стадії кримінального провадження, що дає дійти висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам , що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Захисник в апеляційні скарзі не вказав , які саме обставини, що характеризують особу обвинуваченого чи інші обставини, що передбачені ст. 178 КПК залишилися поза увагою суду

Тривалість перебування обвинуваченого під вартою, сама по собі, не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України та існуванням реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, та необхідність забезпечення дієвості кримінального провадження з метою завершення розгляду кримінального провадження.

Твердження апелянта про те, що прокурор у клопотанні не навів обставини, якими він обґрунтовував свої доводи про продовження існування зазначених у клопотанні ризиків, не узгоджуються із матеріалами провадження та змістом клопотання.

Посилання захисника на те, що суд автоматично продовжив строк дії запобіжного заходу , який був застосований слідчим суддею слід визнати безпідставними.

Суд у підготовчому судовому засідання , як видно з ухвали, навів мотиви та обставини, які дали йому підстави для висновку про продовження існування раніше встановлених ризиків і на початковій стадії судового розгляду, та прийняв рішення , яке узгоджується із приписами ст. 315 КПК, згідно з якими під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги захисника задоволенню не підлягають.

Доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою підлягає перевірці через нетривалий час в порядку ст. 331 КПК України судом першої інстанції, а сторона захисту не позбавлена можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

Керуючись ст.ст. 315,404, 405, 407, 419, 422-1, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 03 жовтня 2023 року, якою в підготовчому судовому засіданні щодо обвинуваченого ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4