Справа № 591/3443/18
Провадження № 1-кп/591/67/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001345 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, не працюючого, судимого, зокрема: 09 вересня 2009 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

21 квітня 2018 року близько 20.00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в під`їзді 1 буд. 7 по вул. Серпневій в м. Суми, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин під час словесного конфлікту, умисно, з метою спричинення смерті, ножем, який тримав в руці, наніс ОСОБА_9 один удар в область грудної клітини з лівого боку, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового пошкодження грудної клітини, що розташовувалось на відстані 14 від серединної лінії в проекції 5 міжребер`я та супроводжувалось ушкодженням легені й ускладнилось гострим недокрів`ям, в результаті чого останній помер.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав повністю, зазначивши про те, що в наведений день йому зателефонувала дружина ОСОБА_10 та попросила приїхати до буд. АДРЕСА_2 , щоб допомогти з виселенням двох дівчат ( ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ), які винаймали її квартиру, оскільки квартира в занедбаному стані та пошкоджене майно. Тому вдень він прийшов за вказаною адресою, де перебували спочатку ОСОБА_13 з вказаними дівчатами, а в подальшому підійшли ще ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , з якими на вулиці біля зазначеного будинку відбувся конфлікт та штовханина. Пізніше в цей же день йому знову зателефонувала дружина та повідомила, що вона перебуває в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_2 , яку вона зачинила на замок, та просила прийти, оскільки її сину вказані хлопці погрожують та б?ють. Коли він прийшов до будинку по АДРЕСА_2 , там бачив на вулиці сусідів з 3-ї квартири (подружжя) та зайшов до під?їзду, де на сходовій площадці були дівчата ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 . Коли він почав підійматись по сходах, ОСОБА_17 вдарив його ногою в живіт, від чого він впав, а коли піднявся, ззаду на нього напали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які почали його бити, а потерпілий ОСОБА_17 дістав ніж, який тримав в лівій руці. ОСОБА_18 почав тримати за кисть руки ОСОБА_19 , в якій був ніж. В ході бійки його виштовхали з під?їзду, він впав, а коли піднявся, то бачив як з будинку вийшов ОСОБА_18 з ножем в руці. Злякавшись, він пішов додому, де вмився та пішов до поліції, щоб написати заяву про побиття. Ножа у нього не було та тілесних ушкоджень ним потерпілому він не завдавав. Зазначив також, що під час проживання зазначених дівчат, останні нібито квартиру тримали в занедбаному стані, де вони нібито займались непристойними речами та постійно там був галас.

Наведені покази обвинуваченого суд вважає неправдивими та обраним способом захисту, з метою уникнення відповідальності та її перекладення на інших осіб, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та навпаки спростовані доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала суду, що дійсно 21 квітня 2018 року їй зателефонувала її мати та повідомила, що її брата вбили. Про обставини події їй відомо від сторонніх осіб. Цивільний позов підтримала та наполягала на найсуворішій мірі покарання.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_20 , показали суду, що 21 квітня 2018 року між ними та власницею житла ( ОСОБА_10 ), яке вони винаймали, сталась конфліктна ситуація, з приводу виїзду з квартири АДРЕСА_3 . Зокрема, в призначений час 21 квітня 2018 року вони не могли потрапити до житла, щоб забрати речі, чули на це відмовки, тому вимушені були звертатись до поліції. При цьому, вони попросили знайомих хлопців ОСОБА_13 , ОСОБА_21 та ОСОБА_19 допомогти їм з переїздом. Коли вони були на вулиці в зазначений день та чекали власницю, то до них підходив ОСОБА_10 та провокував на конфлікт, висловлював відверті погрози та пішов від них. Коли свідки перебували в поліції, куди звернулись за допомогою, внаслідок того, що вони не могли потрапити до житла, то їм повідомили, що в зазначеній квартирі хтось перебуває. Після приїзду до згаданої квартири, до неї вони знову не змогли потрапити, оскільки вона була зачинена в тому числі на замок, від якого у них не було ключів, а двері їм ніхто не відчиняв, хоча було чутно, що в приміщенні хтось перебуває. В цей час на сходинках біля квартири перебували зазначені свідки та ОСОБА_15 , а ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були десь назовні. В якийсь момент до під`їзду зайшов ОСОБА_10 та дістав ніж, яким взмахнув перед обличчям ОСОБА_11 , а ОСОБА_15 вдарив ОСОБА_10 та намагався повалити його. Свідок ОСОБА_11 показала суду, що бачила взмах обвинуваченим ножем в напрямку лівої частини тулуба ОСОБА_22 . В цей час до під`їзду вбігли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яким вдалось виштовхати ОСОБА_10 з під`їзду, обеззброївши його, а ОСОБА_23 викликали швидку, але він помер в лікарні.

Свідок ОСОБА_24 , підтвердивши показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_20 , щодо конфліктної ситуації, викликаної провокативною поведінкою власниці квартири ( ОСОБА_25 ), показав суду, що дійсно при наведених в обвинуваченні обставинах, коли він та ОСОБА_14 на жіночі крики вбігли до під`їзду будинку, то побачили ОСОБА_10 з ножем в руках, який намагався вдарити і його ножем, тому між ними (свідком ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з одного боку та ОСОБА_10 з іншого) сталась бійка, під час якої їм вдалось виштовхати ОСОБА_10 назовні та позбавити його ножа, після чого він втік, а вони помітили поранення у ОСОБА_19 , якому викликали швидку і доправили його до лікарні.

Показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_20 є послідовними, узгоджуються між собою та підтверджуються показаннями інших свідків - ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , мешканців кв. АДРЕСА_4 , які були на той час сусідами ОСОБА_11 та ОСОБА_20 та які показали суду, що в зазначений в обвинуваченні час, бачили, як обвинувачений ОСОБА_10 вистрибував з вікна квартири дівчат (квартира була на першому поверсі) та зайшов до під`їзду будинку, звідки майже одразу пролунав жіночий крик, а до під`їзду забігли ОСОБА_13 та ОСОБА_28 . Через певний час хлопці виштовхали з під`їзду ОСОБА_10 та хтось відкидав в сторону ніж.

При цьому, свідок ОСОБА_27 , показання якої, надані при попередньому складі суду, були відтворені в судовому засіданні, внаслідок неможливості її безпосередньої участі в засіданні з об`єктивних причин, серед іншого, показала суду, що на виклик дівчат з квартири 4 приїздила поліція.

Покази наведених осіб, які в суттєвих обставинах провадження є послідовними та узгоджуються між собою та з іншими доказами справи, мова про які буде йти згодом, переконливо підтверджують суду той факт, що згадана конфліктна ситуація була викликана сумнівними діями власниці житла ОСОБА_25 , а також провокативними та нападницькими діями обвинуваченого ОСОБА_8 , який за наведених в обвинуваченні обставин, маючи при собі ніж, вистрибнув з вікна квартири, де проживали в той час зазначені вище дівчата та, зайшовши до під`їзду та не перебуваючи в умовах захисту, цілеспрямовано та умисно здійснив напад на осіб, які там перебували на свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , а загиблий ОСОБА_15 , намагаючись їх захистити та відбити напад ОСОБА_10 , отримав від останнього навмисне ножове поранення в область життєво важливих органів, від якого помер.

При цьому, позиція обвинуваченого в згаданому контексті зводиться до спроби ввести в оману суд, дискредитувати свідків (учасників події), використовуючи незначні суперечності та неточності в показаннях зазначених осіб. Водночас, такі твердження обвинуваченого жодним чином не викликають у суду сумнівів в достовірності та правдивості показань свідків, оскільки можливі суперечності (неточності) в свідченнях стосуються незначних обставин, що можливо віднести на давність подій та суб`єктивне сприйняття кожною особою стресової ситуації. Покази згаданих свідків в частині суттєвих обставин узгоджуються між собою та з іншими доказами в справі.

До речі, свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_26 характеризували мешканців сусідньої квартири (дівчат ОСОБА_11 та ОСОБА_20 ) лише з позитивного боку, що додатково свідчить про надуманість та неправдивість показань обвинуваченого в контексті обставин виникнення конфлікту та подальшого його розвитку, та навпаки з негативного боку характеризували власницю житла, так само як і підтвердили показання свідків та спростували покази обвинуваченого, зазначивши про те, що зазначені хлопці з компанії дівчат стояли та спокійно спілкувались на вулиці з сином власниці квартири.

Не на користь позиції сторони захисту та на спростування показань обвинуваченого говорить і той факт, що саме свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_20 намагались діяти при згаданих обставинах в правовому руслі, звернувшись до поліції за допомогою, з огляду на сумнівність дій власниці квартири та їх не допуск до житла, де перебували їх речі.

Натомість же суду не було надано жодного підтвердження факту тиску чи щодо вчинення інших неправомірних дій відносно обвинуваченого ОСОБА_8 або відносно власниці житла чи її сина, на які обвинувачений посилався в своїх показання, хоча об`єктивно, ніхто з перелічених осіб не був позбавлений можливості впродовж тривалого часу звернутись хоча б з відповідним повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (підтвердження вчинення навіть таких дій, суду не було надано, хоча неодноразово про це зазначалось обвинуваченому, а ОСОБА_29 навіть не виявила бажання дати покази в судовому засіданні, хоча для цього вживались всі передбачені законом заходи).

Крім цього, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується іншими доказами в справі, переконливих підстав для недовіри яким чи щодо недопустимості яких суду наведено не було, а саме:

-протоколом огляду місця події, яким зафіксована слідова картина, а також вилучений ніж, яким було вбито ОСОБА_19 , а також змиви речовини бурого кольору з вулиці біля під`їзду та з самого під`їзду буд. АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 48);

-протоколом огляду місця події (в примщенні лікарні), де було оглянуто труп ОСОБА_19 та вилучено його одежу (т. 2 а.с. 90);

-висновками судово-медичних експертиз (імунологічних) №№ 491, 493, 495, 494, 492, 423 (т. 2 а.с. 60, 65, 69, 73, 104, 243), відповідно до яких, на одежі загиблого виявлені сліди крові, які можуть походити від нього та не походять від обвинуваченого;

-висновком судово-медичної експертизи (цитологічної) № 109 (т. 2 а.с. 83), згідно якого, на клинку зазначеного вище ножа виявлені біологічні сліди, які можуть походити від загиблого, а біологічних слідів обвинуваченого на клинку не виявлено та навпаки на руків`ї ножа виявлені біологічні сліди, які можуть походити від обвинуваченого з можливістю домішок поту потерпілого ОСОБА_9 ;

-висновком судово-медичної експертизи № 395/262, яким визначено характер, ступінь тяжкості, механізм заподіяння та локалізацію, зазначених вище в обвинуваченні тілесних ушкоджень, від яких помер ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 99), а також встановлено проміжок часу, який пройшов з моменту заподіяння тілесних ушкоджень до моменту смерті та який є незначним, що свідчить про сумнівність можливості врятування життя загиблого з таким пораненням;

-висновком судово-медичної (медико-криміналістичної) експертизи № 165 (т. 2 а.с. 106), відповідно до якого, тілесні ушкодження загиблому могли бути заподіяні вилученим ножем, зазначеним вище;

-протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками свідкам ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , під час яких свідки в обвинуваченому ОСОБА_8 впізнали особу, яка за наведених вище обставин заподіяла ОСОБА_23 тілесні ушкодження, від яких останній помер (т. 2 а.с. 110, 119, 142, 151);

-протоколами слідчих експериментів з відеозаписами за участю свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , під час яких були перевірені та уточнені показання зазначених осіб (т. 2 а.с. 114, 123, 146, 155);

-висновками судово-медичних експертиз, проведених за результатами наведених слідчих експериментів зі свідками, якими підтверджений механізм утворення тілесних ушкоджень у загиблого саме за наведених в обвинуваченні обставин, що також підтверджує і показання свідків, заслуханих судом та які серед іншого дозволяють суду вважати їх достовірними та такими, що спростовують покази обвинуваченого (т. 2 а.с. 118, 127, 141, 150, 180);

-висновком судово-психіатричної експертизи, яким підтверджена осудність обвинуваченого (т. 3 а.с. 1).

Будь-яких переконливих доводів чи тверджень щодо недопустимості чи неналежності наведених доказів суду не наведено, вони на думку суду є такими, що в повній мірі узгоджуються між собою та підтверджують обставини вчинення ОСОБА_8 саме інкримінованого в провину кримінального правопорушення, а також спростовують його покази, в тому числі в частині його перебування в умовах захисту чи оборони під час згаданих подій чи щодо можливості заподіяння тілесних ушкоджень загиблому іншою особою.

Таких висновків суд дійшов з огляду на наступне.

Так, перебування особи в стані захисту чи оборони повинно підтверджуватись хоча б мінімальними доказами, які б ставили під сумнів позицію сторони обвинувачення, натомість досліджені судом докази не містять жодних відомостей стосовно таких тверджень ОСОБА_8 та, як зазначено вище, жодного підтвердження показам обвинуваченого щодо можливих неправомірних дій учасників події зі сторони дівчат наймачів квартири чи їх знайомих, суду надано не було (та навпаки спростовано зазначеними вище доказами).

Водночас, саме свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_20 викликали поліцію, внаслідок перешкод зі сторони обвинуваченого та власниці квартири в потраплянні до житла, де перебував обвинувачений з власницею квартири, що також підтвердили свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_30 .

Крім цього, як зазначено вище, саме ОСОБА_8 здійснив фактичний напад на дівчат, а дії загиблого ОСОБА_19 носили захисний характер, під час яких він від обвинуваченого отримав умисний удар ножем в область життєво важливих органів, від яких і помер.

При цьому, заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченому при згаданих подіях мають цілком розумне пояснення, з огляду на правомірність та пропорційність дій заподіювачів таких ушкоджень, які в такий спосіб намагались обеззброїти обвинуваченого та змусити його припинити напад (т. 2 а.с. 245-246). Так само як і відсутність слідів крові потерпілого на одязі обвинуваченого також не виключає його провини, з огляду на достатність часу після заподіяння поранення загиблому до моменту затримання, яке давало достатньо можливості ОСОБА_8 для приховування (знищення) можливих слідів.

Інші докази, надані стороною обвинувачення, зокрема протокол огляду, під час якого вилучено телефон ОСОБА_29 , протокол обшуку за місцем проживання обвинуваченого та висновок експертизи зброї не містять інформації стосовно предмета доказування, як і переконливого обґрунтування цьому стороною обвинувачення наведено не було.

Отже, наведені та досліджені судом докази, суд в повній їх сукупності вважає переконливими, достатніми, допустимими та такими, що доводять наявність в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого саме ч. 1 ст. 115 КК України, та які спростовують його покази в частині вчинення зазначених в обвинуваченні дій по спричиненню смерті особі в умовах оборони або щодо заподіяння смерті ОСОБА_9 іншою особою.

Таким чином, факт скоєння ОСОБА_8 цього кримінального правопорушення суд вважає доведеним, зазначені в обвинуваченні обставини встановленими, а його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки він, своїми умисними, протиправними діями заподіяв смерть потерпілого ОСОБА_9 , тобто вчинив вбивство.

Пом`якшуючих покарання обставин ОСОБА_8 суд не вбачає.

Обтяжуючих покарання обставин ОСОБА_8 суду не наведено.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є судимою особою, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину.

Враховуючи викладене та дані щодо особи обвинуваченого, його вік, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, пов`язаного з позбавленням життя людини, думку потерпілої, відсутність пом`якшуючих покарання обставини, а також вчинення злочину раніше судимою особою, яка не усвідомлює небезпечності своїх дій та невідворотних наслідків, до яких вони призвели, не виявляючи навіть мінімального каяття від скоєного, всупереч встановленим та доведеним обставинам та яка навпаки намагається перекласти відповідальність на інших осіб, суд вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише за умови його ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі в максимальних межах.

Іншими словами, доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, об`єктом якого є найвища цінність життя людини, та яке призвело до смерті молодого чоловіка, а також відсутність жодної обставини для пом`якшення покарання, дають підстави суду стверджувати, що в даному випадку єдиним належним, співмірним та справедливим видом та мірою покарання є позбавленням волі в максимальних межах, застережених у відповідній санкції статті, що сприятиме досягненню мети провадження, виправленню обвинуваченого та запобігатиме вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, який становить загрозу для суспільства, так і іншими особами.

Заявлений ОСОБА_6 цивільний позов суд вважає обґрунтованим та таким, що, у відповідності до вимог ст.ст. 1167, 1177 ЦК України, підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки завдання моральної шкоди в цій частині в повній мірі обґрунтовано потерпілою та зумовлюється стражданнями, завданими внаслідок непоправної втрати близької людини (брата), які безумовно викликають болісні відчуття, переживання, навіть зі сплином часу, та які призвели до негативних змін в житті.

Тому, виходячи з глибини та характеру страждань, враховуючи принцип розумності, виваженості, співмірності та справедливості, належною до стягнення на відшкодування моральної шкоди, завданої зазначеним злочином, на переконання суду є сума коштів заявлена потерпілою в 500000 гривень.

Питання по речовим доказам вирішується згідно вимог діючого законодавства.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертного дослідження та підтверджені довідкою, підлягають стягненню з обвинуваченого.

До вступу вироку в законну силу, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його негативну репутацію та наявність ризику ухилення, застосований до обвинуваченого запобіжний захід належить залишити без змін.

На підставі ч. 1 ст. 115 КК України, ст.ст. 1167, 1177 ЦК України, керуючись ст.ст. 368, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Строк відбування покарання обраховувати з 29 листопада 2023 року та зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 попереднє ув`язнення за період з 22 квітня 2018 року по 28 листопада 2023 року включно із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити та стягнути на її користь з ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди кошти в сумі 500000 гривень.

Речові докази: ніж, кепку, пляшку 2 л з прозорою рідиною, червоний джемпер, куртку синього кольору, пачку з-під цигарок, запальничку, спортивні штани, кросівки, плавки, сіру футболку, чорні шкарпетки знищити; мобільний телефон «LG» з білим чохлом - повернути ОСОБА_6 ; мобільний телефон «Xiaomi» з двома сім картками повернути ОСОБА_29 ; мобільний телефон «Нокіа» з сім карткою повернути ОСОБА_31 , зі скасуванням на вказане майно арешту.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати в сумі 858 гривень.

Застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін, але не більше чим до 27 січня 2024 року включно.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення, особою, що не була присутня під час його проголошення з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення вироку цій особі.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді