Справа № 361/5417/23
Провадження № 1-кп/361/603/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ПП «КОНЦЕРН-СВК» - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника потерпілого ПП «КОНЦЕРН-СВК» ОСОБА_8 про виключення з переліку речових доказів по справі автомобіля марки «TOYOTA RAV-4 HYBRID» у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000474 від 17.02.2023 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні представник ПП «КОНЦЕРН-СВК» заявив клопотання, в якому просив суд виключити з переліку речових доказів по справі автомобіль марки «TOYOTA RAV-4 HYBRID», р.н.з. НОМЕР_1 , і дозволити ПП «КОНЦЕРН-СВК» розпоряджатись автомобілем, а саме: продавати, ремонтувати і розпоряджатись в межах господарської діяльності підприємства. Вже протягом одинадцяти місяців підприємство не може розпоряджатись своїм майном, з 16.02.2023 пошкоджений автомобіль перебуває на зберіганні на підприємстві. Однак автомобіль оснащений літієвою акумуляторною батареєю, яка потребує постійної підзарядки, однак акумуляторна батарея вже протягом одинадцяти місяців не заражалась від силової установки автомобіля так як гібридна установка несправна і потребує діагностики та ремонту. Крім того, в даній кримінальній справі вже проведено всі необхідні експертизи.

Прокурор проти заявленого клопотання не заперечував.

Захисник обвинуваченого заперечував проти заявленого клопотання та просив суд врахувати, що по справі ним було заявлено проведення експертизи автомобіля TOYOTA RAV-4 HYBRID», р.н.з. НОМЕР_1 , яке судом ще не розглянуто.

Вислухавши учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 350 КПК України клопотання учасників судового провадження розглядаються судом після того, як буде заслухана думка щодо них інших учасників судового провадження, про що постановлюється ухвала. Відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню з інших підстав.

Відповідно до ч.2 ст.89 КПК України, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Згідно ч.3 ст. 358 КПК України якщо долучений до матеріалів кримінального провадження або наданий суду особою, яка бере участь у кримінальному провадженні, для ознайомлення документ викликає сумнів у його достовірності, учасники судового провадження мають право просити суд виключити його з числа доказів і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити відповідну експертизу цього документа.

Відповідно до ч.2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів в тому числі є і документи.

Згідно ст. 104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.

Відповідно до ч.3 та ч.6 ст.110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови, яка виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Встановлено, що в рамках кримінального провадження № 0000474 від 17.02.2023 автомобіль марки «TOYOTA RAV-4 HYBRID», р.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом постановою слідчого від 17.02.2023.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. За ч. 3 ст. 89 КПК сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Приймаючи до уваги, що представником ПП «КОНЦЕРН-СВК» не надано жодних доказів того, що автомобіль «TOYOTA RAV-4 HYBRID», р.н.з. НОМЕР_1 , є недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні, а отже заявлене клопотання в частині виключення з переліку речових доказів у кримінальному провадженні № 0000474 від 17.02.2023 т/з «TOYOTA RAV-4 HYBRID», р.н.з. НОМЕР_1 , не підлягає задоволенню.

Щодо надання дозволу на використання автомобіля «TOYOTA RAV-4 HYBRID» у господарській діяльності ПП «КОНЦЕРН-СВК» суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до обвинувального акту автомобіль «TOYOTA RAV-4 HYBRID» передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 .

Орган досудового розслідування не звертався до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль «TOYOTA RAV-4 HYBRID», р.н.з. НОМЕР_1 , з метою забезпечення збереження речового доказу.

Дана обставина свідчить про відсутність у органу досудового розслідування підстав для накладення арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу.

Крім того, в матеріалах справи міститься висновок судово-інженерної експертизи №СЕ-19/111-23/8945-ІТ від 07.03.2023, висновок транспортно-трасологічної експертизи №СЕ-19/111-23/8963-ІТ від 10.03.2023, висновок транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19-23/11031-АВ від 06.03.2023.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 100 КПК України, речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар «Спорронг та Льоннрот проти Швеції». Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами , які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

На теперішній час матеріали кримінального провадження не містять переконливих доказів того, що наявні підстави вважати, що автомобіль «TOYOTA RAV-4 HYBRID» є знаряддям вчинення злочину, що повинно бути встановлено в судовому порядку.

Крім того, прокурором не доведено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна як заборона використання автомобіля «TOYOTA RAV-4 HYBRID» з метою забезпечення його збереження.

Крім того, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Разом з цим, як вбачається з вищевикладеного, заборона на використання ПП «КОНЦЕРН-СВК» власного автомобіля у господарській діяльності жодним чином не сприятиме швидкому, повному та неупередженому розслідуванню у кримінальному провадженні та будь-яким чином не пов`язаний з розслідуванням конкретного злочину, оскільки посадовій особі ПП «КОНЦЕРН-СВК» не було повідомлено про підозру.

Суд також враховує, що подальша неможливість ПП «КОНЦЕРН-СВК» на даному етапі судового розгляду використовувати власний транспортний засіб, вплине на здійснення правомірної господарської діяльності товариства, тобто унеможливить її, що є надмірним порушенням прав юридичної особи.

Крім того, щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання представника потерпілого ПП «КОНЦЕРН-СВК» ОСОБА_8 в частині надати дозвіл ПП «КОНЦЕРН-СВК» розпоряджатись автомобілем марки «TOYOTA RAV-4 HYBRID», р.н.з. НОМЕР_1 , в межах господарської діяльності підприємства: користуватись та розпоряджатись.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 98, 100, 131, 132, 170, 174 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника потерпілого ПП «КОНЦЕРН-СВК» ОСОБА_8 про виключення з переліку речових доказів по справі автомобіля марки «TOYOTA RAV-4 HYBRID», у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000474 від 17.02.2023 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити частково.

Дозволити ПП «КОНЦЕРН-СВК» розпоряджатись автомобілем марки «TOYOTA RAV-4 HYBRID», р.н.з. НОМЕР_1 , в межах господарської діяльності підприємства: користуватись та розпоряджатись.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 15.01.2024.

Суддя ОСОБА_9