Провадження № 1-«кс»/522/6499/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000079 від 07.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, в провадженні СВ відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 07.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Приморською окружною прокуратурою м. Одеси.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Приморської окружної прокуратури міста Одеси 07.09.2023 звернулась ОСОБА_5 , яка повідомила, що вона 04.09.2023 уклала договір купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_6 , яка діяла на підставі доверності, виданої їй ОСОБА_7 01.08.2023, яка, на її думку, в цей час перебувала за межами України та не могла підписати довіреність.

В ході проведення досудового розслідування допитано в якості свідка ОСОБА_5 та встановлено, що 04.09.2023 року між ОСОБА_5 , яка виступає покупцем, та ОСОБА_6 , яка виступає представником продавця, укладено договір купівлі-продажу на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 75,4 кв. метрів. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , уповноважена представляти інтереси попередньої власниці вказаної квартири ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки рф згідно довіреності від 01.08.2023 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 . Однак, згідно допиту свідка ОСОБА_5 існують свідчення того, що попередня власниця квартири ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка рф, постійно проживала на території рф, а мешкала в даній квартирі, коли приїздила на відпочинок до міста Одеси, але вже тривалий час ніхто з сусідів не бачив ОСОБА_7 , хоча довіреність на представництво видана 01.08.2023 в місті Одесі.

Також, до слідчого надійшла заява власниці даної квартири ОСОБА_5 , в якій заявниця просить накласти арешт на набуту нею квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 75,4 кв. метрів задля збереження майна та неможливості його відчуження.

У зв`язку з чим вбачається необхідність накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 75,4 кв. метрів.

Прокурор та слідчий до суду не з`явились, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності, яке підтримали та просили задовольнити у повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_5 надала заяву, відповідно до якої просить накласти арешт на квартиру за адресою:. АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності слідчого, прокурора та власника майна.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників судового провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки всі особи, які беруть участь у судовому провадженні до суду не з`явилися.

Розглянувши клопотання, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Таким чином, на підставі вищезазначеного, можна дійти висновку, що вказані речі та документи відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на вилучені речі та документи необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та проведення з ними в подальшому відповідних експертних досліджень.

Відповідно до ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності». Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправне позбавлений права власності (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Враховуючи викладене вище та практику ЄСПЛ, застосування якої є безумовною складовою національного законодавства, є обґрунтовані підстави накладення арешту на відповідне майно, що при наявних обставинах кримінального провадження є виправданим та пропорційним заходом забезпечення кримінального провадження, який при наявних потребах досудового розслідування виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Таким чином, суд вважає, що клопотання є законним, обґрунтованим, та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, заборонивши відчуження та здійснення будь-яких реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в тому числі нотаріусами, іншими акредитованими суб`єктами, посадовими особами щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: місто Одеса, вулиця Єлісаветинська, будинок 10, квартира №3 загальною площею 75,4 кв. метрів.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: