Справа № 199/4358/20
ВИРОК

іменем України

26.12.2023 року м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001844 від 04.12.2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Підгородне Дніпропетровської області, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого директором ТОВ «Технопромзв`язок», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця м.Підгородне Дніпропетровської області, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , працюючого комерційним директором ТОВ «Технопром-зв`язок», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України -

В С Т А Н О В И В:

10.01.2020 року, в період часу з 14 год. 41 хв. до 16 год. 06 хв., ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи у кафе «Confetti» в ТРЦ «Вавілон» за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. 2, діючи спільно групою осіб, реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме: грошовими коштами у розмірі 52 000 грн., які належать ОСОБА_10 , з яким вони були знайомі протягом тривалого часу у зв`язку з веденням підприємницької діяльності, повідомили останньому про необхідність передачі грошових коштів для третьої особи ОСОБА_13 в розмірі 25 000 грн., а також грошових коштів для третьої особи ОСОБА_14 , за сприяння в підписанні договорів та укладанні в подальшому договорів на проведення ремонтних робіт в підрозділах ГУ ДМС в Дніпропетровській області.

Проте, не маючи на меті передачу грошових коштів третім особам, зловживаючи довірою ОСОБА_10 , 24.01.2020 в період часу з 15 год. 29 хв. до 16 год. 27 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи у кафе «Confetti» в ТРЦ «Вавилон» за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. 2, діючи спільно групою осіб, реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, одержали грошові кошти у розмірі 26 000 грн. під приводом передачі третій особі ОСОБА_14 та 25 000 грн. під приводом передачі третій особі ОСОБА_13 за підписання договорів, видаткових накладних, Акта форми Кб-2В №1 щодо виконання умов договорів на проведення поточного ремонту за рахунок бюджетних коштів у приміщенні ГУ ДМС у Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, вул. Курінна, буд. 57, та укладання в подальшому аналогічних договорів на проведення ремонтних робіт в підрозділах ГУ ДМС в Дніпропетровській області. В такий спосіб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи групою осіб, шляхом зловживання довірою, незаконно заволоділи чужим майном, а саме: грошовими коштами для себе в розмірі 51 000 грн., які належали ОСОБА_10 .

Умисні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які виразилися в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину не визнав. Пояснив, що він та ОСОБА_9 є засновниками ТОВ «Технопромзв`язок», яке займається постачанням електротехнічного обладнання. Він обіймає посаду директора товариства, а ОСОБА_9 є його заступником. Серед знайомих ОСОБА_8 є ОСОБА_13 , який надає юридичні послуги товариству та консультує його з правових питань. В 2019 році під час розмови ОСОБА_13 цікавився підприємцем, який займається ремонтними роботами, на що ОСОБА_15 порадив йому ТОВ «Білдінг Квартал», засновником якого був ОСОБА_10 і погодився організувати зустріч з останнім. В подальшому він зв`язався з ОСОБА_10 і разом вони прибули на зустріч з ОСОБА_13 на вул. Ширшова в м.Дніпро. Після розмови ОСОБА_13 разом з ОСОБА_10 пішли на зустріч з роботодавцем, а ОСОБА_8 залишився на вулиці. З ким та які саме договори ОСОБА_10 уклав в подальшому, ОСОБА_16 не відомо, начальника ГУ ДМС у Дніпропетровській області ОСОБА_14 він не знає. Через деякий час ОСОБА_13 попросив ОСОБА_8 забрати для нього у ОСОБА_10 гроші, які стосувалися підрядних робіт, виконаних останнім за його посередництвом. Сам ОСОБА_13 уникав зустрічі з ОСОБА_10 , маючи сумніви в його надійності. В протоколі НСРД, в якому зафіксована їх розмова, його та ОСОБА_10 репліки переплутані. 10.01.2020 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зустрілися у кафе «Confetti» ТРЦ «Вавілон», де отримали від ОСОБА_10 грошові кошти, приблизно 20000 грн. Також, під час зустрічі ОСОБА_10 повідомив, що має передати ОСОБА_13 ще 52000 грн., призначення цих грошей ОСОБА_8 було не відоме. Того ж дня ОСОБА_8 отримані від ОСОБА_10 грошові кошти передав ОСОБА_13 , з яких останній повернув йому 5000 - 6000 грн. в якості плати за посередництво. Пізніше ОСОБА_8 мав розмову з ОСОБА_13 , під час якої останній питав про борг, оскільки ОСОБА_10 не виходив на контакт. З метою збереження дружніх стосунків з ОСОБА_13 та своєї ділової репутації, ОСОБА_15 , порадившись з ОСОБА_9 , повернули йому борг ОСОБА_10 з каси ТОВ «Технопромзв`язок» та, які зберігалися за місцем їх роботи готівкою. 24.01.2020 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зустрілися у кафе «Confetti» ТРЦ «Вавілон», де ОСОБА_10 добровільно передав їм грошові кошти в сумі 51 000 грн і претензій до них не мав. Вказані гроші належать їм, оскільки вони віддали борг ОСОБА_10 у вказаному розмірі ОСОБА_13 , до якого правоохоронні органи претензій не мають. При зустрічі вони розмовляли на загальні теми, підписання договорів про ремонтні роботи за рахунок бюджетних коштів вони не обговорювали, оскільки не були обізнані про це, укладення договорів на виконання аналогічних робіт в подальшому йому не обіцяли, оскільки посадових осіб ГУ ДМС у Дніпропетровській області не знають і впливу на прийняття ними рішень не мають. Також, йому не відомі про обставини зустрічі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в кінці грудня 2019 року в кафе «Едбург» в м. Дніпро. Отримані від ОСОБА_10 грошові кошти взяв ОСОБА_9 для подальшого використання на потреби ТОВ «Технопромзв`язок».

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою вину не визнав. Пояснив, що в кінці грудня 2019 року на прохання ОСОБА_8 він зустрічався з ОСОБА_10 в кафе «Едбург» в м. Дніпро. Під час розмови ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_9 , що виконує підрядні роботи за рахунок бюджетних коштів і за домовленістю з ОСОБА_13 має поділити між ними прибуток, писав якість цифри. Натомість ОСОБА_9 відповів, що нічого не знає про їх домовленість з ОСОБА_13 і радив зателефонувати останньому. В протоколі НСРД, в якому зафіксована їх розмова, його та ОСОБА_10 репліки переплутані. 10.01.2020 року ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 під час обіду зустрілися з ОСОБА_10 за обідом в кафе «Confetti» ТРЦ «Вавілон». Там ОСОБА_10 передав їм близько 20 000 грн., точну суму не пам`ятає, для передачі ОСОБА_13 , з яким він не міг зв`язатися особисто. Через тиждень ОСОБА_13 в телефонній розмові повідомив ОСОБА_8 про борг ОСОБА_10 в розмірі 51 000 грн. ОСОБА_15 порадившись з ОСОБА_9 і вони передали ОСОБА_13 вказану суму з каси ТОВ «Технопромзв`язок», які зберігалися за місцем їх роботи готівкою. 24.01.2020 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зустрілися у кафе «Confetti» ТРЦ «Вавілон», де ОСОБА_10 добровільно передав їм грошові кошти в сумі 51 000 грн. і претензій не мав. При зустрічі вони розмовляли на загальні теми, зокрема щодо можливості співпрацювати з корпорацією АТБ щодо постачання електротехнічного обладнання. Ніяких договорів про ремонтні роботи за рахунок бюджетних коштів вони не обговорювали, посадових осіб ГУ ДМС у Дніпропетровській області він не знає і впливу на прийняття ними рішень не має, ОСОБА_10 бачив декілька разів в житті. Після зустрічі ОСОБА_9 з отриманими від ОСОБА_10 грошовими коштами збирався їхати у справах, однак коли він сів у власний автомобіль біля ТРЦ «Вавілон», то його затримали правоохоронні органи. Вказані грошові кошти були вилучені під час огляду його автомобіля. При цьому, дозволу на огляд автомобіля він не давав, його прохання запросити захисника було проігнороване.

Незважаючи на таку позицію обвинувачених, суд вважає, що їх вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується такими дослідженими в ході судового розгляду доказами в обсязі та порядку, визначеному з урахуванням думки учасників судового розгляду.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що він є директором ТОВ «Білдінг Квартал», яке співпрацювало з ТОВ «Технопромзв`язок», директором якого був ОСОБА_8 . В кінці 2019 року ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_10 роботу та познайомив з ОСОБА_13 , який привів його в ГУ ДМС у Дніпропетровській області. Там відбулася зустріч, на якій були присутні начальник ГУ ДМС у Дніпропетровській області ОСОБА_14 , її працівник по господарству - ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та він. ОСОБА_14 запропонувала йому виконати ремонтні роботи в паспортному столі Новокодацького району, без проведення тендеру, через систему «Прозоро», на що він погодився. Також, ОСОБА_14 натякнула на необхідність «подяки» за це, однак конкретно про цей нічого не казала. Після чого, між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 в кабінеті останнього відбулася зустріч, в ході якої він озвучив про необхідність передачі неправомірної посадовим особам ГУ ДМС у Дніпропетровській області після отримання плати за виконані роботи за рахунок бюджетних коштів. Наступного дня ОСОБА_10 зустрівся з бухгалтером ОСОБА_18 , вони обговорили всі істотні умови, після чого були підписані відповідні договори з підрядниками ТОВ «Білдінг Квартал», ТОВ «ТР- Групп», засновником яких був ОСОБА_10 , а також ФОП ОСОБА_19 , яку він представляв за довіреністю. В цей час у потерпілого виникли сумніви щодо висунутих йому умов, у зв`язку з чим він порадився зі знайомими, оскільки не був юридично обізнаним, після чого звернувся до ДБР в м. Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення. Ремонтні роботи за договорами проводилися до грудня 2019 року. Протягом цього часу ОСОБА_10 також зробив ремонт в робочому кабінеті ОСОБА_17 , оскільки ОСОБА_13 запевнив його в подальшій співпраці шляхом укладення аналогічних договорів на проведення ремонтних робіт в інших відділах ДМС у Дніпропетровській області. Коли в грудні 2019 року ремонтні роботи були виконані, ОСОБА_10 отримав оплату за них згідно умов договорів, після чого з ним зв`язався ОСОБА_13 та повідомив про необхідність передачі неправомірної вигоди в розмірі 15 % від вартості робіт, на теперішній час точну суму не пам`ятає, після чого вони домовилися про зустріч. Пізніше стало відомо, що замість ОСОБА_13 потерпілий мав зустрітися з ОСОБА_8 , однак замість нього на зустріч в кафе «Едбург» в м. Дніпро приїхав ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_10 зустрічався з ОСОБА_15 і вони призначили зустріч для передачі неправомірної вигоди. Вказана зустріч відбулася в кафе «Confetti», ОСОБА_8 був з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 передав їм 26 тисяч грн., а також вони домовилися про передачу ще 52 000 грн. Після першої зустрічі ОСОБА_10 мав телефонну розмову з ОСОБА_13 , зі змісту якої було зрозуміло, що останній отримав передані йому гроші в розмірі 26 000 грн. Друга зустріч відбулася також в кафе «Confetti», ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були разом, ОСОБА_10 передав їм грошові кошти в розмірі 51 000 грн. Вказані грошові кошти, які були власністю ОСОБА_10 , він передавав добровільно, спочатку ініціатива щодо їх передачі належала ОСОБА_13 за сприяння в підписанні підрядних договорів з ОСОБА_14 і обіцянку роботи на майбутнє, в якій потерпілий був зацікавлений. В свою чергу обвинувачені також володіли ситуацією, оскільки зустрічалися з потерпілим та фактично отримували від нього грошові кошти. ОСОБА_10 давно знав ОСОБА_8 , як надійного партнера по бізнесу, а ОСОБА_9 був його заступником, тому потерпілий довіряв їм, передаючи грошові кошти. Під час другої зустрічі обвинувачені повідомили, що це їх гроші, оскільки вони передали за ОСОБА_10 власні гроші ОСОБА_13 для надання неправомірної вигоди ОСОБА_14 . При цьому, чи дійсно обвинувачені могли передати та мали намір передавати грошові кошти для ОСОБА_14 , потерпілому не відомо. Після останньої зустрічі обвинувачені були затримані правоохоронним органами. В межах кримінального провадження він надав згоду на співпрацю з правоохоронним органам, які здійснювали аудіо та відео контроль його зустрічей з обвинуваченими. На теперішній час він має потребу в тих грошових коштах, які передавав обвинуваченим, однак вони залишаються речовими доказами у кримінальному провадженні. Інших претензій до обвинувачених не має.

Свідок ОСОБА_13 повідомив, що восени 2019 року він зустрівся випадково на заправці зі своїм знайомим ОСОБА_17 , який працював в ДМС Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра. Під час розмови ОСОБА_17 запитав, чи може ОСОБА_13 порадити будівельну компанію для проведення ремонтних робіт в міграційній службі, яка шукала підрядників. ОСОБА_13 відповів, що він надає юридичні послуги ТОВ «Технопромзв`язок», яке займається ремонтом, постачанням та монтажем електрообладнання, співзасновники якої ОСОБА_8 та ОСОБА_9 можуть допомогти в цьому питанні. Після чого, ОСОБА_13 зустрівся з ОСОБА_8 та поцікавився підприємцем, який займається ремонтними роботами, на що ОСОБА_15 повідомив, що їх фірма займається тільки постачанням електрообладнання, а для будівельних робіт порадив ТОВ «Білдінг Квартал», засновником якого був ОСОБА_10 і погодився організувати зустріч з останнім. В подальшому ОСОБА_15 познайомив ОСОБА_13 з ОСОБА_10 , разом з яким вони пішли до ГУ ДМС у Дніпропетровській області, де була зустріч з начальником ОСОБА_14 . Вислухавши пропозицію ОСОБА_10 , ОСОБА_14 покликала бухгалтера, з яким було потрібно оглянути об`єкт для узгодження кошторису. Під час зустрічі ОСОБА_14 чи будь-хто з посадових осіб ДМС про неправомірну вигоду не казали, вимогою до підрядника була якість виконаних робіт. В подальшому між ДМС та ОСОБА_10 були укладені відповідні договори підряду, з суми яких ОСОБА_13 мав отримати винагороду 10-15%. Підставою для отримання такої винагороди ОСОБА_13 зазначає надання юридичного супроводу договорів, укладених з міграційною службою, згідно договірну про надання юридичних послуг з ТОВ «Технопромзв`язок», засновники якого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в свою чергу мали договірні відносини з ОСОБА_10 . Впливу на прийняття рішення посадовими особами ДМС ОСОБА_13 не вчиняв, обвинувачені з цього приводу до нього не зверталися. При цьому, між ОСОБА_13 та ГУ ДМС в Дніпропетровській області чи ОСОБА_10 жодних договірних відносин не існувало, представництва останнього він не здійснював. В грудні 2019 року ОСОБА_8 передав йому частину винагороди, точну суму якої не пам`ятає, решту не отримував. Також, між ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 мала місце телефонна розмова на гучному зв`язку, під час якої останній повідомив, що ОСОБА_17 за власник рахунок просив зробити в його кабінет ремонтні роботи та купити йому телевізор, інші обставини розмови не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що з 2019 року він працював в ДМС Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра на посаді провідного спеціаліста. Керівником ГУ ДМС у Дніпропетровській області була ОСОБА_14 , з якою у нього були стосунки підлеглого та керівника. З ОСОБА_14 він бачився нечасто, за своїми посадовими обов`язками з нею не перетинався. В приміщенні, де знаходилося його робоче місце, ремонтні роботи не проводилося, його кабінет був відремонтований до його призначення на посаду. В 2013-2014 році ОСОБА_17 працював в ВП Дніпровського району, а ОСОБА_13 в цей час працював в прокуратурі цього ж району, у зв`язку з чим вони познайомилися. В 2019 році вони стосунки не підтримували, іноді випадково зустрічалися в громадських місцях, розмовляли на загальні теми. З пропозицією вплинути на посадову особу ГУ ДМС у Дніпропетровській області ОСОБА_13 до нього не звертався, про ремонтні роботи з ним не розмовляв. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 йому не відомі.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що в період жовтня 2019 року лютого 2020 року вона обіймала посаду першого заступника начальника, яка належить до категорій «Б» і одночасно виконувала обов`язки начальника ГУ ДМС у Дніпропетровській області, посада якого належить до категорії «А». З метою покращення надання адміністративних послуг громадянам Управлінням було прийнято рішення про проведення ремонтних робіт в окремих районних відділах ДМС, в тому числі Новокодацького району м. Дніпра, який потребував косметичного ремонту. З пропозицією виконання ремонтних робіт до Управління звернувся ОСОБА_10 , з яким вона мала зустріч одного разу в своєму кабінеті. Під час зустрічі були присутні працівники Управління, відповідальні за проведення ремонтних робіт, ОСОБА_17 серед них не було. Останнього вона знає, як свого підлеглого, який працював в ДМС Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра і не має жодного відношення до проведення Управлінням будівельних ремонтних робіт. ОСОБА_10 приходив на зустріч зі своїм представником, надав документацію, яка в подальшому перевірялася і невідповідностей вимогам чинного законодавства встановлено не було, обґрунтованість вартості робіт була підтверджена бухгалтерськими розрахунками. Після чого, було прийнято рішення про укладення відповідних договорів підряду з фірмами, представником яких був ОСОБА_10 . Ремонтні роботи були завершені своєчасно, після чого комісією, до складу якої входили головний бухгалтер ОСОБА_18 , начальник ресурсного забезпечення та інші посадові особи, хто саме - не пам`ятає, було перевірено їх відповідність актам виконаних робіт, наданих виконавцем. Вказані акти були затверджені нею в кінці грудня 2019 року, після чого були видані платіжні доручення, на підставі яких казначейська служба до кінця фінансового року переказала грошові кошти за виконані ремонтні роботи на рахунки фірм підрядників. Рішення про укладення договорів підряду та затвердження актів приймання виконаних будівельних робіт було прийнято нею в межах посадових обов`язків, без будь-якого впливу, жодної необхідності в цьому не було, в бухгалтерські розрахунки вона не втручалася, неправомірну вигоду не вимагала та не отримувала, ОСОБА_13 , який був представником ОСОБА_10 на зустрічі, вона не знає, більше він не приходив і ніколи не телефонував їй, з обвинуваченими вона не знайома. В травні-червні 2020 році в Управлінні проводився аудит, за результатами якого порушень щодо виконання вказаних ремонтних робіт виявлено не було.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що в 2019-2020 роках вона працювала на посаді головного бухгалтера ГУ Державної міграційної служби у Дніпропетровській області. В кінці 2019 року в Новокодацькому районному відділі ДМС м. Дніпра, за адресою: м. Дніпро, вул. Курінна, 57, проводився ремонт приміщення. Пошук підрядників здійснювався у відкритих джерелах, в тому числі і через Інтернет. Назву підрядника, який виконував ремонтні роботи на цьому об`єкті, вона не пам`ятає, їх представником був ОСОБА_10 . Ціна робіт за одним договором була перевірена бухгалтерським відділом і не перевищувала 200 000 грн., у зв`язку з чим тендери не проводилися. Після закінчення ремонтних робіт виконавцем були складені Акти виконаних робіт за формою КБ-2В, які перевірялися комісією, да складу якої входила вона та інші посадові особи, недоліків виявлено не було, будівельні роботи були виконані своєчасно і якісно. Після чого, Акти виконаних робіт були надані нею на затвердження керівнику ОСОБА_14 . В разі відсутності останньої на роботі, Акти виконаних робіт чи інші документи могли бути підписані її заступником. На підставі затверджених Актів виконаних робіт були оформлені платіжні доручення, на виконання яких казначейська служба переказала грошові кошти на рахунки фірм підрядників. Відображені в зазначених Актах відомості були достовірними, з пропозицією отримати чи надати неправомірну вигоду до неї ніхто не звертався, з ОСОБА_13 чи обвинуваченими вона не знайома. В 2020 році в Управлінні проводився аудит, за результатами якого порушень щодо виконання вказаних будівельних робіт виявлено не було.

Згідно протоколу обшуку від 24.01.2020 року прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 було проведено обшук за адресою: м.Дніпро, вул. Липинського, 7, каб.301, в приміщенні робочого кабінету в.о. начальника ГУ ДМС в Дніпропетровській області ОСОБА_14 , де були виявлені та вилучені грошові кошти купюрами по 200 грн. в кількості 8 шт., флеш-карта пам`яті Micro SD 32 Gb «Team», ноутбук Lenovo чорного кольору, відео реєстратор Alpha DH-XVR511HS-X чорного кольору, а також оригінали документів, добровільно виданих головним бухгалтером ОСОБА_18 щодо проведення поточного ремонту приміщення міграційної служби за адресою: м.Дніпро, вул. Курінна, 57, які постановою прокурора від 26.01.2020 року були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.01.2020 року від 29.01.2020 року на них накладено арешт. Дослідженням в судовому засіданні відеозапису вказаної слідчої дії, який є додатком до протоколу встановлено, що його зміст повністю відповідає зафіксованій в ньому інформації. (Т.4 а.с. 26-38, 121-126, 280-288).

В судовому засіданні досліджено вказані речові докази, в обсязі наданому стороною обвинувачення (Т.4 а.с. 132-172), а саме: грошові кошти купюрами по 200 грн. в кількості 8 шт. (ТЕ3093870, ХВ7949631, ТЕ3093871, СЄ0815126, ТА5362177, УЛ3874889, УМ2684740, СЖ0552231), а також договір № 374 від 29.11.2019 на закупівлю товарів між ГУ ДМС в Дніпропетровській області та ТОВ «Білдінг квартал» з додатком, сума договору 107 296,56 грн.; договір №375 від 29.11.2019 на закупівлю товарів між ГУ ДМС в Дніпропетровській області та ТОВ «ТП-ГРУПП», сума договору 82 907,34 грн. з додатком та документи до нього (виписка за рахунком від 24.12.2019, видаткові накладні, платіжне доручення №17884 від 23.12.2019; акт №3 від 20.12.2019 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2019 року; виписка за 21.12.2019; платіжне доручення №17483 від 19.12.2019; рахунок на оплату №42 від 18.12.2019); договір № 376 від 29.11.2019 на закупівлю товарів між ГУ ДМС в Дніпропетровській області та ТОВ «Білдінг квартал» та виписка від 09.12.2019 до нього, сума договору 44 643,61 грн.; договір № 377 від 29.11.2019 на закупівлю товарів між ГУ ДМС в Дніпропетровській області та ТОВ «ТП-ГРУПП», сума договору 78841,59 грн., видаткова накладна та платіжне доручення від 23.12.2019 року до нього; договір підряду № 378 від 29.11.2019 між ГУ ДМС в Дніпропетровській області та ФОП ОСОБА_19 , сума договору 199 145,27 грн. та документи нього (дефектний акт, договірна ціна, локальний кошторис, розрахунок загальновиробничих витрат, пояснювальна записка, виписка від 13.12.2019, платіжне доручення № 16839 від 13.12.2019, акт за формою КБ-2В №1 від 12.12.2019 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2019 року; розрахунок загальновиробничих витрат до локального кошторису №2-1-1, розрахунок загальновиробничих витрат до Акту КБ-2; акт №2 від 18.12.2019 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2019 року; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2019 року; підсумкова відомість ресурсів).

Згідно висновку судово-технічної експертизи документів №19/104-7/7/150 від 27.02.2020 року надані на дослідження грошові купюри, а саме: вісім банкнот номіналом по 200 (двісті) гривень Національного банку України зразка 2014 року із серійними номерами: ТЕ3093870, ХВ7949631, ТЕ3093871, СЄ0815126, ТА5362177, УЛ3874889, УМ2684740, СЖ0552231 відповідають за способами друку та спеціальними елементами захисту грошовим знакам аналогічного номіналу та зразка, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника України (т.5 а.с.201-203).

Згідно наказів голови ДМС України № 778-к від 23.10.2014 року ОСОБА_20 була призначена на посаду першого заступника начальника ГУ ДМС в Дніпропетровській області, з 25.06.2016 року до 03.03.2020 року виконувала обов`язки начальника ГУ ДМС в Дніпропетровській області (накази № 489-к від 25.07.2016, № 37-кт від 03.03.2020). Згідно витягу з наказу № 41-к від 07.02.2017 року ОСОБА_18 обіймала посаду начальника відділу бухгалтерської служби та фінансово-ресурсного забезпечення головного бухгалтера ГУ ДМС в Дніпропетровській області (т.3 а.с. 203-264).

Згідно протоколу обшуку від 24.01.2020 року прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_21 було проведено обшук на третьому поверсі буд.34 по вул. Радищева в м.Дніпрі, в приміщеннях офісів №3 та № 4, які орендує ТОВ «Технопромзв`язок», під час якого було виявлено та вилучено: бухгалтерська документація, добровільно видана бухгалтером ОСОБА_22 , грошові кошти номіналом 200 грн. у кількості 21 шт., номіналом 20 грн. 1 шт., номіналом 5 грн. 1 шт., ноутбук марки ASUS біло-чорного кольору із зарядним пристроєм, два блокноти червоного та чорного кольору, грошові кошти номіналом 500 грн. у кількості 40 шт., номіналом 200 грн. у кількості 100 шт., номіналом 20 грн. у кількості 2 шт., ноутбук марки ASUS із зарядним пристроєм; мобільний телефон iPhone 6s сірого кольору; мобільний телефон Bravis чорного кольору, два металевих сейфи. Дослідженням в судовому засіданні відеозапису вказаної слідчої дії, який є додатком до протоколу встановлено, що його зміст повністю відповідає зафіксованій в ньому інформації. (т.4 а.с.43-50).

В судовому засіданні були досліджені вказані речові докази, в обсязі наданому стороною обвинувачення (Т.4 а.с. 74-109), а саме: акти звірок розрахунків ТОВ «Технопромзв`язок» з ТОВ «Білдінг квартал» та ТОВ «ТП-Груп» за період січень грудень 2019 рік; видаткові накладні, постачальник: ТОВ «Технопромзв`язок», одержувачі: ТОВ «Білдінг квартал» та ТОВ «ТП-Груп» за період січень грудень 2019 рік, видаткова накладна від 23.12.2019 року, постачальник: ТОВ «Технопромзв`язок», одержувач: ГУ ДМС в Дніпропетровській області; взаєморозрахунки ТОВ «Технопромзв`язок» з контрагентами ТОВ «Білдінг квартал» та ТОВ «ТП-Груп»; довідки про рух банківських рахунків ТОВ «Технопромзв`язок».

Згідно протоколу про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 10.01.2020 року були оглянуті грошові кошти, купюрами по 200 грн. в кількості 130 шт., на загальну суму 26 000 грн., які належать ОСОБА_10 . Після чого, на копіювальному апараті виготовлено копію вищевказаних грошових коштів, які в присутності понятих били передані ОСОБА_10 для участі в проведенні негласної слідчої (розшукової) дії (Т.5 а.с. 89-135).

З протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 11.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_10 10.01.2020 року були вручені грошові кошти у сумі 26000 грн. 10.01.2020 о 10:50 год. ОСОБА_10 зі свого мобільного телефону в месенджері «WhatsApp» зателефонував ОСОБА_8 і повідомив, що він за їх попередньою домовленістю знаходиться у місті та чекає подальших вказівок. ОСОБА_8 повідомив, що він разом з ОСОБА_13 будуть чекати останнього в кафе «Confetti» за адресою: адреса м.Дніпро, вул.Маршала Малиновського, 2 ТРЦ «Вавілон» о 15 годині. Цього ж дня, о 15:00 год. за вказаною адресу на зустріч з ОСОБА_10 прибули ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Під час спілкування ОСОБА_8 зі свого мобільного телефону телефонував ОСОБА_13 в режимі гучного зв`язку. Після чого, ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 26000 (двадцять шість тисяч) гривень, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вийшли з кафе (т.5 а.с.2-3).

Згідно протоколу про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 24.01.2020 року були оглянуті грошові кошти, купюрами по 500 грн. в кількості 100 шт., купюрами по 200 грн. в кількості 5 шт., на загальну суму 51 000 грн., які належать ОСОБА_10 . Після чого, на копіювальному апараті виготовлено копію вищевказаних грошових коштів, які в присутності понятих били передані ОСОБА_10 для участі в проведенні негласної слідчої (розшукової) дії (Т.5 а.с. 136-173).

З протоколу про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 25.01.2020 року вбачається, що ОСОБА_10 24.01.2020 були вручені грошові кошти у сумі 51000 грн. 24.01.2020 о 10:15 год. ОСОБА_10 зі свого мобільного телефону в месенджері «WhatsApp» зателефонував ОСОБА_8 і повідомив, що він за їх попередньою домовленістю знаходиться у місті та чекає подальших вказівок. ОСОБА_8 повідомив, що він буде чекати останнього в кафе «Confetti» за адресою: м.Дніпро, вул.Маршала Малиновського, 2 ТРЦ «Вавілон» о 16 годині. Цього ж дня, о 16:00 год., за вказаною адресу на зустріч з ОСОБА_10 прибули ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Під час спілкування ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 51 000 гривень. Після чого, ОСОБА_8 передав грошові кошти ОСОБА_9 , який вийшов з кафе та направився до свого автомобіля (т.5 а.с.4-5).

Згідно протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 12.03.2020 року було здійснено аудіо запис розмови ОСОБА_10 та ОСОБА_18 12.12.2019 року, зі змісту якої вбачається, що вони обговорювали кошторис на виконання будівельних ремонтних робіт (т.5 а.п.8-13). Дослідженням в судовому засіданні додатку до вказаного протоколу на Micro SD встановлено, що його зміст повністю відповідає зафіксованій інформації.

Згідно протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 12.03.2020 року було проведено аудіо, відео контроль ОСОБА_14 , згідно якого зафіксована зустріч останньої з ОСОБА_10 в Новокодацькому відділі ДМС в Дніпропетровської області під час виконання ремонтних робіт (т.5 а.с.14-16). Дослідженням в судовому засіданні додатку до вказаного протоколу на Micro SD встановлено, що його зміст повністю відповідає зафіксованій інформації.

З протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 12.03.2020 року вбачається, що було здійснено аудіо та відео записи розмови ОСОБА_10 та ОСОБА_9 28.12.2019 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 28.12.20219 року, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 10.01.2020 рр. (т.5 а.п.17-35).

Дослідженням в судовому засіданні додатку до вказаного протоколу на Micro SD встановлено, що його зміст відповідає зафіксовані інформації, однак в розмовах 28.12.2019 року, час 14:41 год. та 15:13 год. під ідентифікатором «Ф» містяться репліки ОСОБА_9 , під ідентифікатором «М» - ОСОБА_10 , 28.12.2019 року, час 15:54 год., під ідентифікатором «Ф» містяться репліки ОСОБА_8 , під ідентифікатором «М» - ОСОБА_10 .

Так, розмова 28.12.2019 року о 14:41 год. містить обговорення між фігурантами розміру грошових коштів, які має передати ОСОБА_10 , зокрема такі репліки (мовою оригіналу):

ОСОБА_9 «что там говорить, минус 12%, получается по 24000 ты должен отдать, умножить на 2 48000 ты должен отдать, правильно, и отдельно ты даешь 52, отдельно 48, правильно»

ОСОБА_10 «Саше или тебе»

ОСОБА_9 «можешь Саше, можешь мне, не важно»

ОСОБА_10 «Вы дальше передадите»

ОСОБА_9 «мы передадим наверх туда и»

ОСОБА_10 «и передадите Борисовне»

ОСОБА_9 «да»

ОСОБА_10 «Борисовне отдельно и себе заберете»

ОСОБА_9 «себе 48 заберем»

Розмова 28.12.2019 року о 14:41 год. містить обговорення між фігурантами дати передачи ОСОБА_10 грошових кошів, зокрема такі репліки (мовою оригіналу):

ОСОБА_10 «Подытожили, 52 для боссов»

ОСОБА_9 «на 08.01 и две по 24-48 на какую дату?»

ОСОБА_10 «давай 9»

ОСОБА_9 «48 ты пишешь на 09.01, при этом, если 28 это оплата, ты отдаешь вот эту сумму полностью, если нет отнимаешь сколько?»

ОСОБА_10 «я просто Димины деньги не отдам, я вам отдам только половину 24»

ОСОБА_9 «я понял тебя, хорошо»

Розмова 28.12.2019 року о 15:54 год. містить обговорення між фігурантами розміру грошових коштів та дати їх передачи ОСОБА_10 , зокрема такі репліки (мовою оригіналу):

ОСОБА_8 «давай 9 встретимся и все»

ОСОБА_10 «мне проще будет частями отдавать»

ОСОБА_8 «лучше сразу все, мы встретились, ты бабины отдал и мои отдал, за Димона я решу до 9 числа»

ОСОБА_10 «если Димон скажет ни фига, я только твои отдам»

ОСОБА_8 «да»

ОСОБА_10 «Димону ничего не дам»

ОСОБА_8 «все»

ОСОБА_10 «ты сам занесешь ей или он занесет»

ОСОБА_8 «да, то наше»

ОСОБА_10 «она готова дальше работать»

ОСОБА_8 «да»

Розмова 10.01.2020 року містить обговорення між фігурантами розміру грошових коштів, які має передати ОСОБА_10 , з урахуванням проведеного ремонту в кабінеті ОСОБА_17 , зокрема такі репліки (мовою оригіналу):

ОСОБА_10 «то есть на перспективу есть работа»

ОСОБА_8 «так она будет работа, вы ж этот сделали»

ОСОБА_10 «просто вы ж молчите и вы не рассказываете»

ОСОБА_8 «…в феврале будет следующий»

О 15:17 зафіксовано телефонну розмову на гучному зв`язку ( ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_13 і передав телефон ОСОБА_10 ). Зі змісту розмови вбачається, що фігуранти обговорювали кошторис з урахуванням проведеного ремонту в кабінеті ОСОБА_17 , при цьому ОСОБА_13 запевняв ОСОБА_10 в перспективі укладення нових договорів на ремонт в приміщеннях міграційної служби.

Після чого, розмова між ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 містить такі репліки (мовою оригіналу):

ОСОБА_10 «просто вопрос такой, 52 мы поняли что оно незыблемая сума, вот остается только наши 12 500»

ОСОБА_9 «типа мало»

ОСОБА_10 «вопрос не в мало, а то что это была перспектива изначально для меня, тупить начала бухгалтерша, ну что были высокие цены»

ОСОБА_10 «…я прекрасно понимаю, что я это сделал, чтобы дальше продолжать быть в работе быть, поэтому я вообще не против… в идеале, что пока она не заключит сама договор, то тогда допустим половину могу вам отдать, а половину после договора, потому что никто ж не знает наверняка

ОСОБА_8 «ты хочешь»

ОСОБА_10 «я хочу понять, что я точно буду с ней работать…»

ОСОБА_8 «вот эти 52»

ОСОБА_10 «не, нет 52 я отдам»

ОСОБА_8 «так ты ж говоришь, я не хочу отдавать»

ОСОБА_10 «12 500, просто по 12 500 я отдам, 12 500, когда просто договор будет заключен, сказали на Чечеловку»

ОСОБА_8 «да»

ОСОБА_10 «токо на веру, токо на веру и токо, шо я вас знаю много лет»

ОСОБА_8 «… ну мы ж сказали, мы с тобой договорились..»

Після чого, фігурнти домовилися про дату наступної зустрічі.

З протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 2703.2020 року вбачається, що було здійснено аудіо та відео записи розмови ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в кафе «Confetti» ТРЦ Вавілон за адресою: м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 2, 24.01.2020 року (т.5 а.с.36-39).

Дослідженням в судовому засіданні додатку до вказаного протоколу на Micro SD встановлено, що його зміст повністю відповідає зафіксованій інформації. Також, зафіксовано, що ОСОБА_10 передає грошові кошти ОСОБА_9 , який забирає їх в кишеню.

Розмова між фігурантами містить такі репліки (мовою оригіналу):

ОСОБА_10 «здесь 26 ее Кулябины, правильно? … и 25 ваши»

ОСОБА_8 «все правильно. Просто мы отдали уже свои. Мы ту уже суму отдали, а ту суму я отвез ей. Ты понял?»

ОСОБА_10 «то есть Вы с Кулябой расчитались сами?»

ОСОБА_8 «да. Мы тогда просто ей не дали двадцать шесть, а сейчас отдали 52. В понедельник и забыли об этой ситуации».

Згідно протоколу повернення майна від 12.05.2020 року ОСОБА_10 були повернуті грошові кошти в розмірі 51000 грн., які були надані ним 24.01.2020 року (Т.5 а.с. 211-214).

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 22.05.2020 прокурором ОСОБА_21 на підставі ухвали слідчого судді (справа 202/545/20) було отримано доступ по грошових коштів ОСОБА_10 в розмірі 51000 грн., які були вилучені згідно опису, які були досліджені в судовому засіданні (т.5 а.с.232-238).

Також, в судовому засіданні були досліджені такі процесуальні документи, надані стороною обвинувачення на підтвердження допустимості вищевказаних письмових доказів.

Так, згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 04.12.2019 року були внесені відомості за № 00001844 за заявою ОСОБА_10 за фактом вимагання в нього неправомірної вигоди групою осіб за ч.3 ст. 368 КК України (Т.2 а.с. 1-2).

Постановою начальника Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві від 04.12.2019 року для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні визначено групу слідчих у складі слідчих вказаного відділу, старший групи ОСОБА_23 (Т.2 а.с. 4-5).

Постановою прокурора Київської області від 04.12.2019 року для здійснення повноважень прокурорів у кримінальному провадженні визначено групу прокурорів у складі прокурорів вказаної прокуратури, старший групи ОСОБА_24 (Т.2 а.с. 7-8).

Згідно постанови слідчого від 04.12.2019 року та протоколу попередження про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування ОСОБА_10 на підставі його письмової згоди був залучений до конфіденційного співробітництва та проведення негласних слідчих (розшукових) дій (т.2 а.с. 25-30).

Постановою прокурора ОСОБА_24 від 09.01.2020 року постановлено про проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді спеціального слідчого експерименту щодо наступних осіб: ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 (Т.5 а.с. 44-46).

Ухвалами слідчого судді Київського апеляційного суду від 09.12.2019 року надано дозвіл на два місяці на проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номеру ОСОБА_10 , аудіо-, відео контроля ОСОБА_10 (Т. 7 а.с. 12-17).

Ухвалами слідчого судді Київського апеляційного суду від 09.12.2019 року надано дозвіл на два місяці на проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номеру ОСОБА_14 , аудіо-, відео контроля ОСОБА_14 (Т. 7 а.с. 18-23).

Ухвалами слідчого судді Київського апеляційного суду від 09.12.2019 року надано дозвіл на два місяці на проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номеру ОСОБА_18 , аудіо-, відео контроля ОСОБА_18 (Т. 7 а.с. 24-31).

Ухвалами слідчого судді Київського апеляційного суду від 23.12.2019 року надано дозвіл на два місяці на проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номеру ОСОБА_13 , аудіо-, відео контроля ОСОБА_13 (Т. 7 а.с. 7-11).

Ухвалами слідчого судді Київського апеляційного суду від 15.01.2020 року надано дозвіл на два місяці на проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж з абонентського номеру ОСОБА_8 , аудіо-, відео контроля ОСОБА_8 (Т. 7 а.с. 1-6).

Ухвалами слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.01.2020 року надано дозвіл на обшук протягом одного місяця за адресою: м.Дніпро, вул. Липинського, 7, каб. 301 та 503, слідчому ОСОБА_23 , слідчим з групи слідчих та прокурорам з групи прокурорів у кримінальному провадженні (Т.4 а.с. 16, 26).

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.01.2020 року надано дозвіл на обшук протягом одного місяця за адресою: м.Дніпро, вул. Радищева, 34, слідчому ОСОБА_23 , слідчим з групи слідчих та прокурорам з групи прокурорів у кримінальному провадженні (Т.4 а.с. 43).

Постановою прокурора ОСОБА_24 від 22.01.2020 року визначено підслідність вказаного правопорушення за СУ ГУНП в Дніпропетровській області (Т.2 а.с.12-13).

Постановою прокурора Дніпропетровської області від 24.01.2020 року для здійснення повноважень прокурорів у кримінальному провадженні визначено групу прокурорів у складі прокурорів вказаної прокуратури, в тому числі ОСОБА_25 , ОСОБА_4 , ОСОБА_21 , старший групи ОСОБА_25 (Т.2 а.с. 14-15).

Постановою начальника СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 25.01.2020 року для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні визначено групу слідчих у складі слідчих вказаного відділу, в тому числі ОСОБА_26 та ОСОБА_27 (старший групи) (Т.2 а.с. 16).

Постановою прокурора ОСОБА_25 від 25.01.2020 року кримінальне правопорушення перекваліфіковане з ч.3 ст. 368 КК України на ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 369-2 КК України (Т.3 а.с. 1).

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у чиненні злочину від 24.01.2020 року, ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 24.01.2020 року о 16:10 год. (т.3 а.с.2-6).

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.01.2020 року підозрюваному ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який був продовжений ухвалою від 18.03.2020 року (т.3 а.с.44-46, 164-167).

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у чиненні злочину від 24.01.2020 року, ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 24.01.2020 року о 21:30 год. (т.3 а.с.47-50).

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25.01.2020 року підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, який був продовжений ухвалою від 18.03.2020 року (т.3 а.с.104-106, 154-157).

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 18.03.2020 року строк досудового розслідування продовжений до 25.05.2020 року (т.3 а.с. 145- 147).

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22.05.2020 року надано дозвіл на тимчасовий доступ до грошових коштів ОСОБА_10 в розмірі 51 000 грн. (купюри з відповідними серіями та номерами) з можливістю їх вилучення (Т.5 а.с. 232-236).

Повідомленням від 22.05.2020 року ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про тимчасове обмеження прав внаслідок проведення негласних слідчих (розшукових) дій (Т.5 а.с. 244-249).

25.05.2020 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч.2 ст. 28 ч.3 ст. 369-2 КК України на ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 369-2 КК України (Т.6 а.с. 8-12, 21-25).

Оцінюючи показання, дані в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_10 , суд вважає їх правдивими, оскільки вони не суперечать іншим дослідженим судом доказам, є логічними та послідовними. При цьому, незначні прогалини та протиріччя в показаннях потерпілого з протоколами НСРД за його участю суд пояснює тим, що подія кримінального правопорушення мала місце більше трьох років тому. Крім того, ОСОБА_10 з 2022 року є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 (т.10 а.с. 74), мав бойові поранення, наслідком яких до теперішнього часу є порушення мови.

В той же час, суд вважає, що вказані показання потерпілого були отримані в ході судового розгляду відповідно до вимог ч.ч.3-5 ст. 95 та ст. 353 КПК України.

При цьому, кримінальне провадження мало правову кваліфікацію за ч.2 ст. 28 ч.2 ст. 369-2 КК України, де ОСОБА_10 мав статус викривача і був допитаний в судовому засіданні 18.08.2023 року в якості свідка. Після зміни прокурором обвинувачення на ч.1 ст. 190 КК України, яке є кримінальним правопорушенням з матеріальним складом, статус ОСОБА_10 був визначений, як потерпілий.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

В судовому засіданні була досліджена заява ОСОБА_10 від 04.12.2019 року, в якій він повідомив про факт вимагання саме в нього неправомірної вигоди посадовими особами ГУ ДМС України в Дніпропетровській області та адвокатом ОСОБА_13 (Т.2 а.с. 2). При цьому, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 є юридично необізнаним, зокрема в питаннях кваліфікації кримінального правопорушення, тому не переймався статусом, який він мав у кримінальному провадженні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_10 автоматично набув статус потерпілого у вказаному кримінальному провадженні з моменту подання ним заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення. Тобто, після зміни кваліфікації кримінального правопорушення, обов`язковою ознакою якого є суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому, він був допитаний судом саме в такому статусі.

Зазначений висновок, на думку суду, узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеного в постанові від 21.06.2023 у справі № 946/5793/21.

За таких обставин, суд визнає показання потерпілого ОСОБА_10 належним, допустимим та достовірним доказом у кримінальному провадженні.

Оцінюючи показання, дані в судовому засіданні свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 суд враховує, що вони були безпосередньо отримані в ході судового розгляду відповідно до вимог ч.ч.3-5 ст. 95, ст. 352 КПК України. Доказів, які б спростовували повідомлені свідками обставини, в судовому засіданні не встановлено, тому підстав не приймати їх за основу у суду немає. В той же час, показання свідка ОСОБА_17 не містять жодних відомостей щодо обставин, які підлягають встановленню під час судового розгляду, тому визнає їх неналежними доказами.

Оцінюючи вищевказані письмові докази, суд вважає їх належними та допустимим, оскільки вони містять відомості щодо фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також отримані та надані стороною обвинувачення в порядку, встановленому КПК України.

В той же час, захисником ОСОБА_7 в судовому засіданні заявлені клопотання, які підтримали захисник ОСОБА_6 та обвинувачені, про визнання недопустимим таких доказів:

-протоколу обшуку від 24.01.2020 року за адресою: м.Дніпро, вул. Липинського, 7, каб.301. В обґрунтування клопотання сторона захисту посилається на те, що ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на проведення обшуку слідчому ОСОБА_23 , слідчим групи слідчих та прокурорам групи прокурорів, до складу яких до 22.01.2020 року прокурор ОСОБА_4 не входив. Отже, обшук проведено не уповноваженою особою, тобто вказаний доказ отримано в порушення КПК України. Крім того, в порушення вимог ч.9 ст. 236 КПК України другий примірник протоколу обшуку особі, в якої проведено обшук вручено без доданого до нього опису вилучених документів та тимчасово вилучених речей. Також, на відеозаписі, який є додатком до протоколу не зафіксовано момент виявлення грошових коштів в шухляді, оскільки в цей час здійснювалася зйомка в іншій частині кабінету, що викликає сумнів в достовірності виявлення вказаних грошових коштів;

-висновку судово-технічної експертизи документів №19/104-7/7/150 від 27.02.2020 року. В обґрунтування клопотання сторона захисту посилається на те, що об`єктом дослідження експертів були грошові кошти, вилучені згідно протоколу обшуку від 24.01.2020 року за адресою: м.Дніпро, вул. Липинського, 7, каб.301, тобто за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, тому їх слід також визнати недопустимими за доктриною «плодів отруйного дерева»;

-протоколу обшуку від 24.01.2020 року в приміщеннях офісу 3, 4 на третьому поверсі буд. АДРЕСА_4 . В обґрунтування клопотання сторона захисту посилається на те, що ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на проведення обшуку слідчому ОСОБА_23 , слідчим групи слідчих та прокурорам групи прокурорів, до складу яких до 22.01.2020 року прокурор ОСОБА_21 не входив. Крім того, ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_28 . В той же час в ухвалі слідчого судді не вказана юридична особа ТОВ «Техпромзв`язок» та приміщення офісів № 3 та № 4, які знаходилися в її фактичному користування, де було проведено обшук. Крім того, в порушення вимог ч.9 ст. 236 КПК України другий примірник протоколу обшуку особі, в якої проведено обшук вручено без доданого до нього опису вилучених документів та тимчасово вилучених речей. Крім того, було порушено право на захист, оскільки особі в присутності якої проводився обшук, не було роз`яснено право користуватися правовою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Вирішуючи на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України питання щодо допустимості доказу, який отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав чи свобод людини, суд має обґрунтувати, яке саме фундаментальне право чи свобода особи були порушені, в чому саме полягає істотність такого порушення, що обумовлює недопустимість доказу.

При вирішенні питання щодо допустимості похідних доказів, суд має встановити, що первісний доказ був отриманий з істотним порушенням фундаментальних прав і свобод людини, а похідний доказ отриманий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим на підставі частин 1-3 ст. 87 КПК України. Визнання недопустимими первісних доказів за іншими правилами допустимості, передбаченими КПК України, саме по собі не дає підстав для визнання недопустимими похідних доказів на підставі ч. 1 ст. 87 КПК України.

В разі встановлення іншого порушення прав і свобод людини, крім істотних, суд в кожному конкретному випадку має перевірити, у тому числі, чи вплинуло таке порушення на загальну справедливість судового розгляду за критеріями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ та національного законодавства. Будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону не тягне недопустимість доказу.

Доводи сторони захисту щодо проведення обшуків неуповноваженими прокурорами спростовується дослідженими судом ухвалами слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.01.2020 року про надання дозволу на обшук групі прокурорів в даному кримінальному провадженні та постановою прокурора Дніпропетровської області від 24.01.2020 року, згідно якої для здійснення повноважень прокурорів у кримінальному провадженні визначено групу прокурорів, в тому числі ОСОБА_4 та ОСОБА_21 , якими і були проведені вказані слідчі дії.

Зі змісту протоколів обшуку вбачається, що перелік виявлених та вилучених речей та документів перерахований безпосередньо в тексті самого протоколу, без складання відповідних описів окремим документом.

Також, дослідженням в судовому засіданні відеозапису обшуку за адресою: м.Дніпро, вул. Липинського, 7, каб.301, підтверджується вилучення зі стелажу біля входу грошових коштів, 8 купюр, номіналом по 200 грн.

Крім того, обшук за адресою: м. Дніпро, вул. Радищева, 34, зазначеною в ухвалі слідчого судді, був проведений в приміщеннях офісу 3, 4 на третьому поверсі, які безпосередньо знаходилися в користування ТОВ «Технопромзв`язок», про що зазначено в протоколі. Доповнень та зауважень, в тому числі і особи, в присутності якої проводився обшуку бухгалтера ОСОБА_22 , протокол не містить.

При цьому, така слідча дія, як обшук, пов`язана з необхідністю отримання доказів, які носять об`єктивний характер, і не залежать від волі особи, в якої вони вилучаються. Будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону не тягне недопустимість доказу. Закон зобов`язує суд визначити допустимість доказу з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи. (правова позиція, викладена в Постанові Верховного Суду від 18.02.2021 року, справа № 193/375/19).

За таких обставин, у суду не викликає сумніву належність та допустимість протоколу обшуку від 24.01.2020 року за адресою: м.Дніпро, вул. Липинського, 7, каб.301 та протоколу обшуку від 24.01.2020 року в приміщеннях офісу 3, 4 на третьому поверсі буд. АДРЕСА_4 . Так, кожна слідча дія проведена уповноваженою особою на підставі ухвали слідчого судді, в обсязі, необхідному для досягнення його мети. Також, у відповідності до ч.10 ст. 236 КПК України під час обшуку здійснювалася фіксація за допомогою аудіо- та відеозапису. Істотних порушень прав людини і основоположних свобод, а також порядку, встановленого КПК України, при проведенні кожної слідчої дії не встановлено, тому суд відхиляє доводи сторони захисту про визнання вказаних доказів недопустимими за необґрунтованістю.

Також, захисником ОСОБА_7 в судовому засіданні заявлене клопотання, яке підтримали захисник ОСОБА_6 та обвинувачені, про визнання недопустимим протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту та протоколів проведення негласних слідчих (розшукових) дії аудіо -, відео контролю ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 . В обґрунтування клопотання сторона захисту посилається на те, що з 04.12.2019 року до 22.01.2020 року досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснювалося з порушенням визначеної ст. 216 КПК України підслідності, в результаті чого вказані негласні слідчі (розшукові) дії були проведені неуповноваженими особами, а саме: слідчими ДБР в м. Києві за процесуального керівництва прокуратури Київської області. В той же час, підслідність кримінальних правопорушень за ст. 368 КК України, відомості за якою були внесені до ЄРДР, віднесена до слідчих органів Національної поліції. Станом на 04.12.2019 року посада в.о. начальника ГУ ДМС у Дніпропетровській області ОСОБА_14 належала до категорії «Б», на яку не розповсюджувалася підслідність ДБР. Також, протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 11.01.2020 року був складений та направлений прокурору з порушенням вимог ст. 104 КПК України та ст. 252 КПК України.

Вирішуючи питання допустимості вказаних доказів, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 216 КПК України слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 КПК України якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він зобов`язаний протягом п`яти днів з дня встановлення таких обставин письмово повідомити про них прокурора та проводити розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

Прокурор розглядає письмове повідомлення слідчого протягом десяти днів з дня його отримання та в разі підтвердження наведених у ньому обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.

Прокурор у разі самостійного встановлення обставин, що свідчать про необхідність визначення іншої підслідності, протягом десяти днів з дня встановлення таких обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.

З матеріалів справи вбачається, що у вказаному кримінальному провадженні 04.12.2019 року на підставі заяви ОСОБА_10 відомості до ЄРДР за ч.3 ст. 368 КК України були внесені слідчим Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, ОСОБА_23 . Цього ж дня начальником Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, було доручено проведення досудового розслідування слідчим вказаного відділу та постановою прокурора Київської області визначено групу прокурорів у складі прокурорів вказаної прокуратури.

Слідчими зі складу групи слідчих у кримінальному провадженні були проведені слідчі дії, після чого постановою прокурора від 22.01.2020 року було визначено підслідність кримінального провадження за СУ ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до вимог ч.1 ст. 216 КПК України.

Тобто, слідчими Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні проводилось доти, поки прокурор не визначив іншу підслідність, що узгоджується з положеннями ч.2 ст.218 КПК України.

Вказана позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 520/2989/16-к, від 08 грудня 2021року у справі № 517/639/17.

В той же час, в обґрунтування своїх доводів сторона захисту посилалася на висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 24 травня 2021 року у справі 640/5023/19, який стосується ситуації, коли прокурор передає справу до НЕНАЛЕЖНОГО за підслідністю органу, не оцінюючи при цьому ефективність дій належного за підслідністю органу.

Таким чином, суд відхиляє доводи сторони захисту про визнання вказаних доказів недопустимими за необґрунтованістю.

В той же час, стороною обвинувачення були надані та досліджені в судовому засіданні такі докази: протокол огляду предметів від 13.02.2020 року, вилучених 24.01.2020 року під час проведення обшуку приміщення в АДРЕСА_4 (т.4 а.п.58-71); протокол огляду предметів від 19.02.2020 року, вилучених 24.01.2020 року під час проведення обшуку за адресою: м.Дніпро, вул. Липинського, 7, каб.301, (т.4 а.п.127-131); протокол огляду місця події від 24.01.2020 року (ділянки місцевості перед ТЦ «Вавілон», розташованого за адресою: м.Дніпро, вул. Маршала Малиновського, 2); висновок судово-технічної експертизи документів №19/104-7/7/54 від 05.02.2020 року.

Оцінюючи протоколи огляду предметів від 13.02.2020 та 19.02.2020 судом встановлено, що вказані слідчі дії були проведені старшим оперуповноваженим УСР в Дніпропетровській області ОСОБА_29 , як вбачається з їх змісту, на підставі доручення прокурора.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 36 КПК України прокурор уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

В той же час, матеріали справи не містять доручень прокурора оперуповноваженим УСР в Дніпропетровській області на проведення вказаних слідчих дій. Тобто, стороною обвинувачення не доведено, що вказані огляди були проведені уповноваженою особою, визначеною ст. 237 КПК України, що виключає можливість посилатися на відповідні протоколи при ухваленні вироку, тому суд визнає їх недопустимим.

При цьому, самі речі та документи, вилучені 24.01.2020 року під час проведення обшуків, які в подальшому визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, були безпосередньо досліджені в судовому засіданні і визнані судом допустимим.

Оцінюючи протокол огляду місця події від 24.01.2020 року судом встановлено наступне.

Зі змісту вказаного протоколу вбачається, що прокурором була оглянута ділянка місцевості поряд з ТРЦ Вавілон за адресою: м.Дніпро, вул. Малиновського, 2, за участі ОСОБА_9 , який добровільно видав грошові кошти в сумі 51000 грн., які було вилучено. Огляд проводився з 16:26 до 17:00 год.

Однак, як вбачається з відеозапису вказаної слідчої дії, на початку огляду ОСОБА_9 знаходився в автомобілі BMW, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . На вимогу прокурора він відчинив двері і на питання прокурора дістав з кишені грошові кошти, які поклав біля сидіння. На заяву ОСОБА_9 залучити адвоката, прокурор не заперечував його права, однак обмежив його можливість скористатися мобільним телефоном. Після чого, на вимогу прокурора ОСОБА_9 переніс грошові кошти з салону автомобіля до багажнику, який він перед цим відчинив, де вони були оглянуті і вилучені.

При цьому, згідно протоколу затримання ОСОБА_9 був затриманий 24.01.2020 року о 16:10 год., тобто до початку слідчої дії, про що у відповідному протоколі не відображено. Протокол затримання, який містить роз`яснення прав затриманого, складений з 20:07 год. до 20:12 год., право на захист згідно протоколу роз`яснено 25.01.2020 року (т.3 а.с. 21).

В той же час, відповідно до ч.4 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Також, за вимогою ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті, тобто лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. За приписами ст. 237 КПК вказана слідча (розшукова) дія здійснюється за правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

В ході огляду місця події грошові кошти були оглянуті в багажнику автомобіля, який ОСОБА_9 відчинив на вимогу прокурора, звідки вони і були вилучені. Тобто, фактично було проведено огляд автомобіля, який здійснюється за правилами обшуку.

В той же час, з клопотанням про дозвіл на проведення огляду (обшуку) транспортного засобу ОСОБА_9 сторона обвинувачення до слідчого судді не зверталася. Будь-якого дозволу на проведення огляду (обшуку) транспортного засобу з боку його власника, матеріали провадження не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку, що огляд місця події був проведений з порушенням права на захист ОСОБА_9 та без дотриманням вимог кримінального процесуального закону щодо слідчої дії, яка потребує попереднього дозволу суду, що відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст. 87 КПК України є істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з чим клопотання сторони захисту слід задовольнити, визнавши відповідний протокол недопустимим доказом у справі.

Також, при оцінці вказаних доказів суд враховує концепцію «плодів отруйного дерева», згідно якої отримання доказів на підставі інформації, отриманої з недопустимого доказу, тягне за собою їх безумовну недопустимість. Таким чином, речові докази, які були вилучені в ході огляду місця події від 24.01.2020 року, а саме: грошові кошти в розмірі 51 000 грн., а також висновок судово-технічної експертизи документів №19/104-7/7/54 від 05.02.2020 року, об`єктом дослідження якого були вказані грошові кошти, суд визнає недопустимими, а відповідне клопотання сторони захисту є таким, що підлягає задоволенню.

Крім того, в судовому засіданні були досліджені такі надані стороною обвинувачення письмові докази, як протокол обшуку від 25.01.2020 року за місцем проживання ОСОБА_14 , під час якого нічого не виявлено та не вилучено, а також протокол обшуку від 24.01.2020 року за адресою: м.Дніпро, вул. Липинського, 7, каб.301, під час якого нічого не виявлено та не вилучено, тому суд визнає вказані докази не належними, оскільки вони не містять жодних відомостей щодо обставин, які підлягають встановленню під час судового розгляду.

Таким чином, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність належних, допустимих та достовірних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вони узгоджуються між собою і в своїй сукупності доводять подію кримінального правопорушення, вину обвинувачених, в його вчиненні, а також є достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Надаючи кримінально-правову оцінку діям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд враховує, що в диспозиції частини ч.1 ст. 190 КК України міститься визначення шахрайства як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману або зловживання довірою.

Об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.

Зловживання довірою це спосіб обману, коли шахрай недобросовісно використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна. Такі стосунки можуть виникати внаслідок особистого знайомства, родинних або дружніх зв`язків, рекомендацій інших осіб, зовнішньої обстановки, цивільно-правових або трудових відносин, соціального статусу винного чи інших осіб тощо.

Зловживання довірою при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього.

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_10 та ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в особі в.о. начальника ОСОБА_14 29.11.2019 року були укладені договори на проведення поточного ремонту в приміщеннях міграційної служби за адресою: АДРЕСА_5 , за рахунок бюджетних котів. Вказані роботи згідно підписаних актів приймання будівельних робіт форми КБ-2В, в тому числі Акт КБ-2В № 1 були виконані в грудні 2019 року, остаточний розрахунок за них був проведений 24.12.20219 року, що підтверджується дослідженими письмовими доказами, які були вилучені згідно протоколу обшуку від 24.01.2020 року за адресою: м.Дніпро, вул. Липинського, 7, каб.301, протоколами проведення НСРД від 12.03.2020 року аудіо-, відео контролю ОСОБА_14 та ОСОБА_18 , а також показанням в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_18 .

В той же час, протягом 2019 року ОСОБА_10 мав цивільно-правові відносини з ТОВ «Технопромзв`язок», був особисто знайомий та підтримував ділові стосунки з його керівниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджується письмовими доказами, які були вилучені згідно протоколу обшуку від 24.01.2020 року за адресою: АДРЕСА_4 , а також показанням в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_10 та не оспорюється обвинуваченими.

Саме ОСОБА_8 порекомендував ОСОБА_10 адвокату ОСОБА_13 , який в подальшому представив його ОСОБА_14 , як підрядника для виконання ремонтних робіт. Під час зустрічі ОСОБА_14 натякнула ОСОБА_10 на необхідність «подяки» за укладення договорів без тендеру, а в подальшому ОСОБА_30 повідомив йому розмір винагороди 10-15 % від суми договорів. В результаті збігу вказаних обставин потерпілий після укладення договорів звернувся з заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення до правоохоронних органів. В кінці грудня 2019 з потерпілим зв`язався ОСОБА_13 та повідомив про необхідність передачі обумовленої суми грошових коштів під час зустрічі, що підтверджується показаннями в судовому засіданні потерпілого та частково свідка ОСОБА_31 . При цьому, останній повідомив, що не чув, щоб в його присутності ОСОБА_14 натякнула чи вимагала у ОСОБА_10 неправомірну вигоду і він також цього не робив. Про свій гонорар в розмірі 10-15 % від суми договорів він дійсно повідомляв ОСОБА_10 , маючи на увазі посередництво в укладенні договорів та юридичний супровід, оскільки він надавав юридичні консультації щодо цих договорів ТОВ «Технопромзвязок», з яким у ОСОБА_10 були договірні відносини. Хто саме мав оплачувати цей гонорар, його не цікавило.

Пізніше стало відомо, що з ОСОБА_10 замість ОСОБА_13 мав зустрітися ОСОБА_8 , однак замість останнього на зустріч 28.12.2019 року приїхав ОСОБА_9 , де між ними відбулася розмова, в ході якої останній запевняв потерпілого, що грошові кошти будуть передані для «боссов» в розмірі 52 000 грн., обвинувачені мають отримати 48 000 грн., а також ОСОБА_13 , розмір грошових коштів для якого ще потрібно уточнити. Того ж для ОСОБА_10 мав зустріч з ОСОБА_8 , який також запевняв в подальшій співпраці щодо ремонту в приміщеннях міграційної служби та в передачі грошей ОСОБА_14 . Також, вони обговорювали дату передачі грошових коштів. При цьому ОСОБА_8 пропонував передати все однією сумою, а ОСОБА_10 вагався щодо передачі грошових коштів ОСОБА_13 , тому просив про два платежі. Зазначенні обставини підтверджуються протоколом проведення НСРД від 12.03.2020 року і не викликають сумнів в їх достовірності.

10.01.2020 року під час зустрічі обвинувачені отримали від потерпілого грошові кошти в розмірі 26 000 грн., що підтверджується показаннями ОСОБА_10 в судовому засіданні, протоколом про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 10.01.2020 року, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 11.01.2020 року, протоколом проведення НСРД від 12.03.2020 року. Під час зустрічі потерпілий цікався, чи дійсно грошові кошти в розмірі 52 000 грн., які він має передати наступного разу, будуть гарантувати йому укладення аналогічних договорів з ГУ ДМС в Дніпропетровській області в майбутньому, на що обвинувачені його запевняли. При цьому, ОСОБА_10 повідомив, що передаватиме обумовлену суму, оскільки довіряє обвинуваченим, що підтверджуються протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 12.03.2020 року і не спростовуються жодним іншим належним та допустимим доказом у справі.

Під час зустрічі 24.01.2020 року потерпілий передав обвинуваченим 51000 грн., які взяв ОСОБА_9 , що підтверджується протоколом про використання заздалегідь ідентифікованих засобів від 24.01.2020 року, протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 25.01.2020 року, протоколом проведення НСРД від 27.03.2020, а також в судовому засіданні показаннями ОСОБА_10 та не оспорюється обвинуваченими. При цьому, під час розмови ОСОБА_8 повідомив, що раніше передані потерпілим грошові кошти в сумі 26 тис. грн. вони нікому не передавали, а в понеділок передали ОСОБА_14 свої 52 000 грн., тому передані ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 51 000 грн. він був винен саме їм.

В той же час, в судовому засіданні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомляли, що отримані від ОСОБА_10 26 000 грн. вони передали ОСОБА_13 , який це підтвердив. При цьому, згідно показів ОСОБА_13 , він отримував вказану грошову суму в якості адвокатського гонорару.

Однак, факт отримання 52 000 грн. ОСОБА_13 заперечував, ОСОБА_10 з цього приводу нічого відомо не було. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 не мав з ОСОБА_13 жодних договірних відносин чи боргу. Щодо ОСОБА_14 , то факт отримання нею будь яких грошових коштів за укладених договорів на проведення ремонтних робіт вона заперечувала (вказані договори, акти за формою КБ-2В, видаткові накладні були підписані нею без будь-якого впливу), з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вона знайома не була, з ОСОБА_13 бачилася одного разу, питання щодо укладення договорів на проведення ремонтних робіт в майбутньому не обговорювала. При цьому, факт вилучення з шухляди біля входу в службовому кабінеті ОСОБА_14 грошових коштів в розмірі 1600 грн. (8 купюр по 200 грн.), які передавалися ОСОБА_10 10.01.2020 року не підтверджує, що вони були отримані саме нею і саме від ОСОБА_13 , ОСОБА_8 чи ОСОБА_9 . При цьому, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також заперечували намір та можливість впливати на прийняття рішення посадовою особою ОСОБА_14 .

За таких обставин, суд вважає, що обвинуваченими не надано жодних логічних пояснень, які б спростовували версію сторони обвинувачення, чому ОСОБА_10 мав передати їм грошові кошти, які вони фактично отримали і привласнили. Доводи сторони захисту про те, що обвинувачені не встигли передати вказані грошові кошти ОСОБА_13 , оскільки були затримані правоохоронним органами, спростовуються їх же показами в судовому засіданні, згідно яких вони вважали ці грошові кошти своїми, планували витратити їх в підприємницькій діяльності і не збиралися нікому передавати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у обвинувачених, які були обізнаними в справах ОСОБА_10 щодо виконання ремонтних робіт в ГУ ДМС в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних коштів, виник кримінально протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння грошовими коштами останнього в розмірі 52 000 грн. Недобросовісно використовуючи довірчі стосунки, які склалися між ними у зв`язку з веденням підприємницької діяльності, обвинувачені повідомили потерпілому про необхідність передачі грошових коштів для ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за сприяння в підписанні договорів на проведення ремонтних робіт в підрозділах ГУ ДМС в Дніпропетровській області, однак не збиралися цього робити. В результаті вказаних дій потерпілий, будучи впевненим у вигідності та обов`язковості, добровільно передав обвинуваченим грошові кошти в розмірі 51 000 грн., в результаті чого йому була спричинена матеріальна шкода на вказану суму.

При цьому, в судовому засіданні не встановлено обставин, чи домовлялися обвинувачені про спільне вчинення кримінального правопорушення до його початку, тобто діяли за попередньою змовою, однак вказана кваліфікуюча обставина їм не інкримінується. Також, суд не дає оцінку діям ОСОБА_13 , на причетність якого до вчинення кримінального правопорушення вказувала сторона захисту, оскільки судовий розгляд відповідно до ст. 337 КПК України проводиться в межах висунутого обвинувачення і стосовно особи, якій висунуто обвинувачення.

Перевіряючи доводи сторони захисту про наявність ознак провокації відносно обвинувачених, суд враховує критеріїв, наведених в постанові ККС ВС від 13.01.2021 у справі № 663/2885/17.

Так, згідно з рекомендаціями Європейського суду з прав людини з метою перевірки дотримання права на справедливий судовий розгляд у випадку використання таємних агентів Суд насамперед перевіряє, чи влаштовувались пастки (те, що зазвичай називається «матеріальним критерієм провокації»), і якщо так, то чи міг заявник у національному суді скористатися цим задля свого захисту («процесуальний критерій провокації») (пункти 37, 51 рішення у справі «Банніков проти Росії» від 04 листопада 2010 року, заява № 18757/06).

Суд визначає пастку як ситуацію, коли задіяні агенти - працівники органів правопорядку або особи, що діють на їх прохання, не обмежуються суто пасивними спостереженнями протиправної діяльності, а здійснюють на особу, за котрою стежать, певний вплив, провокуючи її скоїти правопорушення, яке вона в іншому випадку не вчинила би, з метою зафіксувати його, тобто отримати доказ і розпочати кримінальне правопорушення (пункт 55 рішення у справі «Раманаускас проти Литви» від 05 лютого 2008 року, заява № 74420/01).

Поведінкою, яка провокує особу на скоєння злочину, незалежно від того, чи був «таємний агент» працівником правоохоронного органу чи особою, яка діяла на їх прохання, може бути встановлення контакту із особою за відсутності об`єктивних підозр у її причетності до злочинної діяльності (пункт 44 рішення у справі «Burak Hunпроти Туреччини» від 15 грудня 2009 року, № 17570/04), поновлення пропозиції, незважаючи на її попередню відмову (пункт 67 рішення у справі «Раманаускас проти Литви» від 05 лютого 2008 року, заява № 74420/01).

В судовому засіданні встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 на підставі його письмової згоди був залучений до конфіденційного співробітництва та його зустрічі з обвинуваченими фіксувалися за допомогою аудіо- та відео обладнання.

Зі змісту показань ОСОБА_10 в судовому засіданні вбачається, що він приходив на зустрічі з обвинуваченими, обговорював з ними питання передачі грошових коштів та їх розмір, оскільки реально сприймав існуючи між ними домовленості і маючи зацікавленість в них. Так, потерпілий добровільно передавав обвинуваченим власні грошові кошти, що свідчить про його впевненість в обов`язковості такої передачі, на зустрічі 24.01.2020 року він мав повний пакет документів щодо ремонту наступного приміщення міграційної служби, про який була домовленість з обвинуваченими, який він передав ОСОБА_8 . При цьому, зустрічі призначалися, як потерпілим, так і обвинуваченими, які жодного разу від них не відмовлялися, як і від отримання грошових коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що ОСОБА_10 під час передачі грошових коштів брав участь у негласній слідчий (розшуковій) дії, правоохоронні органи здійснювали лише пасивне спостереження протиправної діяльності і жодним чином не впливали, провокуючи вчинення правопорушення.

Враховуючи викладене, невизнання обвинуваченими своєї вини суд розцінює, як усталену модель захисту від висунутого обвинувачення і бажання уникнути кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні повністю доведена вина ОСОБА_8 в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 190 КК України. Також, в судовому засіданні повністю доведена вина ОСОБА_9 в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, а його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст. 190 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд керується вимогами статей 65-68 КК України, роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Так, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до категорії кримінального проступку проти власності, характеризується прямим умислом.

Розглядаючи питання про особу винного ОСОБА_8 суд враховує, що він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, працює директором ТОВ «Технопромзв`язок», одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліках лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення нових злочинів можливе шляхом призначення йому покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 190 КК України, що буде відповідати меті призначення покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Розглядаючи питання про особу винного ОСОБА_9 суд враховує, що він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, працює комерційним директором ТОВ «Технопромзв`язок», одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліках лікаря-рколога та лікаря-психіатра не перебуває. Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення нових злочинів можливе шляхом призначення йому покаранняу виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 190 КК України, що буде відповідати меті призначення покарання відповідно до ст. 50 КК України.

При цьому, датою вчинення інкримінованого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, є 24.01.2020 року.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки, у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Враховуючи, що строк давності за вчинення обвинуваченими інкримінованого їм кримінального проступку сплинув 24.01.2023 року, перебіг зазначеного строку не переривався, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підлягають звільненню від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

При цьому, при вирішенні питання про долю грошових коштів в розмірі 51 000 грн., які були вилучені під час огляду місця події від 24.01.2020 року у ОСОБА_9 , сторона захисту посилалася на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2020 року, якою прокурора ОСОБА_25 було зобов`язано повернути вказане тимчасово вилучене майно (т.1 а.с. 72). В той же час під час судового розгляду достовірно встановлена належність вказаних грошових коштів потерпілому ОСОБА_10 , які були добровільно надані ним для проведення слідчих дій (т.5 а.с. 136) і долучені до матеріалів справи в якості речових доказів після отримання тимчасового доступу до них на підставі ухвали слідчого судді. Таким чином, відповідно до п.5 ч.9 ст. 100 КПК України вказані грошові кошти слід повернути власнику потерпілому ОСОБА_10 .

Крім того, до матеріалів справи в якості речових доказів долучені грошові кошти в розмірі 1600 грн., причетність яких до вчинення кримінального правопорушення не встановлена, тому їх відповідно до п.5 ч.9 ст. 100 КПК України також слід повернути власнику потерпілому ОСОБА_10 .

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Керуючись ст.ст. 371, 373-374, ч.15 ст. 615 Кримінального процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 процесуальні витрати на проведення судових технічних експертиз:

- №19/104-7/7/54 від 05.02.2020 року в розмірі по 785 (сімсот вісімдесят п`ять) грн. 05 коп. з кожного;

- №19/104-7/7/150 від 27.02.2020 року в розмірі по 549 (п`ятсот сорок дев`ять) грн. 53 коп. з кожного;

Речові докази: грошові кошти в розмірі 51 000 грн., номіналом: 500 грн. в кількості 100 шт., 200 грн. у кількості 5 шт. (квитанція №001037), грошові кошти в розмірі 1600 грн., номіналом: 200 грн. в кількості 8 шт. (квитанція №001038) повернути власнику ОСОБА_10 ; документи, вилучені під час обшуків 24.01.2020 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1