Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання старшої слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000926 від 06.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.292, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчої про накладення арешту на майно. Вилучене майно повернути власнику - ОСОБА_8 .. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що 30.11.2023 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді, у якій в порушення вимог ст.235 КПК України не було визначено строк її дії. Вказує, що клопотання слідчої про арешт майна не відповідає вимогам КПК України, оскільки в ньому не зазначено підстав для арешту майна, а також за якими критеріями вказане майно визнано речовими доказами. Звертає увагу, що ОСОБА_8 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні та не має відношення до нього. Вважає, що при накладенні арешту на майно слідчий суддя не дотримався вимог закону щодо розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження. Посилається на те, що вона брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, повний текст оскаржуваної ухвали слідчого судді було отримано 11.01.2024 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження пропущеним з поважних причин.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що 01.12.2023 року слідча за погодженням із прокурором надіслала засобами поштового зв`язку на адресу Корольовського районного суду м. Житомира клопотання, в якому просила накласти арешт у виді заборони права на відчуження, розпорядження та користування на документи та речі належні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були виявленні та вилученні 30.11.2023 в ході обшуку за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: банківську картку Монобанк № НОМЕР_1 та мобільний телефон марки Samsung Galaxy M33SG ІМЕІ-1: НОМЕР_2 , ІМЕІ-2: НОМЕР_3 темно коричневого кольору з сім-картою НОМЕР_4 .

В обґрунтування клопотання слідча зазначила, що СУ ГУНП в Житомирській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000926 від 06.08.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.292, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 за пособництва ОСОБА_18 та участю інших невстановлених осіб у несанкціонованому втручанні (врізці) в магістральний нафтопровід «Мозир-Броди» AT "Укртранснафта", що порушило його нормальну роботу.

30.11.2023 року старшим слідчим СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_19 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 16.11.2023 року у справі №296/11537/23 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого у присутності останнього вилучено: банківську картку Монобанк № НОМЕР_1 , мобільний телефон марки Samsung Galaxy M33SG ІМЕІ-1: НОМЕР_2 , ІМЕІ-2: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 , про що складено протокол обшуку.

Постановою слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 від 30.11.2023 року вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000926.

Посилаючись на те, що майно, вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_1 , мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, слідча просила накласти арешт на вилучене майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи, обставини кримінального провадження, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а також беручи до уваги, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчої.

З`ясувавши думку прокурора щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає можливим поновити апелянту строк на апеляційне оскарження зазначеної ухвали слідчого судді, який пропущений з поважних причин, оскільки апелянт приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, повний текст ухвали слідчого судді отримав 11.01.2024 року, а апеляційну скаргу подав 16.01.2024 року.

Заслухавши доповідача, доводи представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався та постановив обгрунтоване рішення про арешт майна, вилученого 30.11.2023 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_20 за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Житомирській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000926 від 06.08.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.292, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 за пособництва ОСОБА_18 та участю інших невстановлених осіб у несанкціонованому втручанні (врізці) в магістральний нафтопровід «Мозир-Броди» AT "Укртранснафта", що порушило його нормальну роботу.

В ході досудового розслідування, 30.11.2023 року старшим слідчим СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_19 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 16.11.2023 року у справі №296/11537/23 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого за його участю вилучено: банківську картку Монобанк № НОМЕР_1 , мобільний телефон марки Samsung Galaxy M33SG ІМЕІ-1: НОМЕР_2 , ІМЕІ-2: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 , про що складено протокол обшуку (а.п.11-18).

30.11.2023 року постановою слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000926 (а.п.24-27).

Враховуючи, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, а саме: може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні та у разі залишення його в користуванні ОСОБА_8 є ризики знищення, пошкодження та передачі цього майна, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність арешту вказаного майна.

Доводи апелянта про те, що обшук було проведено на підставі ухвали слідчого судді, яка не містить зазначення кінцевого строку дії ухвали, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані доводи є аналогічними тим, які були надані представником власника майна під час розгляду клопотання слідчим суддею, і на них в оскаржуваній ухвалі слідчого судді надано вичерпну відповідь.

Так, слідчий суддя зазначив, що відхиляє доводи представника ОСОБА_20 - адвоката ОСОБА_7 про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_20 поза межами строку дії ухвали слідчого судді, оскільки хоча ухвала слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 16.11.2023 року у справі №296/11537/23, якою надано дозвіл на обшук за місцем проживання ОСОБА_20 , не містить зазначення кінцевого строку дії ухвали, однак обшук було проведено 30.11.2023 року, тобто в межах місячного строку з дати постановлення ухвали слідчого судді, установленого п. 1 ч. 2 ст. 235 КПК України., а тому зазначене не є істотним порушенням вимог КПК України.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і апеляційний суд та вважає, що таке порушення не є істотним, оскільки не перешкодило слідчому судді ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

Крім того, як вбачається з протоколу обшуку від 30.11.2023 (а.п.11-18), обшук за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено за участю ОСОБА_20 , який жодних заперечень чи зауважень не заявляв, про що зазначив у вказаному протоколі.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_8 не є підозрюваним та не має відношення до даного кримінального провадження, а вказане майно належить саме йому, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження і може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Доводи апеляційної скарги адвоката про те, що слідчим в клопотанні не зазначена, а слідчим суддею не встановлена підстава арешту майна, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки в клопотанні слідчого та в оскаржуваній ухвалі слідчого судді зазначено, що підставою арешту майна є збереження речових доказів.

Доводи апелянта про те, що майно, на яке накладено арешт не містить ознак речових доказів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Більш того, дозвіл на вилучення вказаного майна наданий ухвалою слідчого судді від 16.11.2023 з урахуванням обставин кримінального провадження та інформації, яка міститься в матеріалах НСРД, що може свідчити про причетність ОСОБА_8 до кримінального правопорушення.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно практики ЄСПЛ, втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Отже, колегія суддів вважає, що в даному випадку дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, оскільки іншим чином неможливо збереження речових доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 170-173 КПК України, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 05 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання старшої слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000926 від 06.08.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.292, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :