ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/759/23 Справа № 711/7937/23 Категорія: ст.331 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання за участі: прокурора обвинуваченого захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси виділені матеріали кримінального провадження №0002255 від 05.07.2023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 16 листопада 2023 року, якою щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14.01.2024 включно, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України ,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебувають матеріали кримінального провадження №0002255 від 05.07.2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

У судовому засіданні 16 листопада 2023 року ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14.01.2024 включно, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Продовжуючи ОСОБА_7 даний запобіжний захід, місцевий суд виходив з того, що він обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту та у збуті психотропної речовини, вчиненому особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 КК України, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту та у збуті психотропної речовини, вчиненому особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.309 КК України, вчиненому повторно, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Вказані злочини відносяться до категорії тяжких, за вчинення яких законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років. Тому в разі зміни запобіжного заходу, ОСОБА_7 усвідомлюючи те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, з метою уникнення від покарання, матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також наявність міцних соціальних зв`язків, які б утримували його в місті, не встановлено, оскільки ОСОБА_7 , хоча і має цивільну дружину, на що вказує сторона захисту, проте не працює, дітей не має, та враховуючи те, що на частині території України ведуться активні бойові дії, отже в разі переховування особи від органу досудового розслідування це значно ускладнить розшук обвинуваченого.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 обґрунтовується тим, що останній, не має власного постійного джерела доходів, про що свідчить відсутність працевлаштування, як джерела законного доходу, в зв`язку з цим він може вчинити злочин повторно.

Крім того судом прийнято до уваги, що ОСОБА_7 раніше судимий 24 квітня 2023 року вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік, тобто вчинив злочини повторно, будучи на іспитовому терміні.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу, суд вважав необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст.197 КПК України, а саме на 60 днів, тобто до 14.01.2024 включно, з можливістю внесення застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80520 грн. 00 коп., у разі внесення якої, покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: 1) прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; 2) не відлучатися з місця проживання, про яке негайно повідомити прокурора або суд, без дозволу прокурора або суду; 3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, 4) утриматись від спілкування зі свідками по справі.

Не погоджуючись з ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 16 листопада 2023 року, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_7 подано доповнення до апеляційної скарги, в якому він просить оскаржувану ухвалу скасувати, винести іншу ухвалу, якою застосувати до нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, визначивши для нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі посилається на те, що матеріали кримінального провадження сфабриковані.

Вказує, що його захисник ОСОБА_10 неналежно виконує свої обов`язки, при цьому ОСОБА_7 просить перерахувати 2000 дол.США, сплачені захиснику, в рахунок внесення застави, визначеної ухвалою.

Вважає, що суд при продовженні дії запобіжного заходу порушив вимоги КПК України та практику Європейського суду з прав людини, навіть не розглянувши можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Зазначає, що розмір застави судом визначено з порушенням, зокрема, вимог ст.182 КПК України, оскільки як було встановлено в судовому засіданні, на час затримки він не був дійсно офіційно працевлаштований, проживав разом з цивільною дружиною та через затримання і перебування в слідчому ізоляторів не мав змоги отримувати дохід, що само собою вже виключає можливість внесення застави у будь-якому розмірі.

Звертає увагу, що 16.11.2023 судом винесена оскаржувана ухвала в кримінальному провадженні № 0000033 від 23.01.2023, тоді як в провадженні суду перебуває кримінальне провадження №0002255 від 05.07.2023, де він є обвинуваченим, тобто ухвала фактично винесена в іншому провадженні.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про задоволення апеляційної скарги з доповненнями з наведених в ній підстав, прокурора ОСОБА_6 про залишення апеляційної скарги з доповненнями без задоволення, вивчивши виділені матеріали кримінального провадження, та доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст.199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , в порядку ст.331 КПК України, було врахував норми КПК України та в повній мірі обґрунтовано своє рішення щодо необхідності продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження. При продовженні обвинуваченому ОСОБА_7 зазначеного запобіжного заходу місцевим судом також враховано практику Європейського суду з прав людини.

Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 не працює та немає джерела доходу, при цьому не вживає заходів до працевлаштування, за місцем реєстрації проживає не постійно, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, та який раніше судимий, і який вчинив даний злочин повторно, будучи на іспитовому терміні.

Тоді як проживання ОСОБА_7 у фактичних шлюбних відносинах, колегія суддів приймає до уваги, однак зазначене не свідчить про його міцні соціальні зв`язки і не є самостійною підставою для зміни обраного останньому запобіжного заходу на більш м`який.

Вищезазначене свідчить про ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує в разі доведення винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину; ризик вчинення нового кримінального правопорушення, враховуючи у обвинуваченого постійного джерела доходу, оскільки він ніде не працює, раніше судимий та вчинив даний злочин повторно, будучи на іспитовому терміні.

На думку колегії суддів, обрання обвинуваченому ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою є необґрунтованим та невиправданим.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилається на те, що матеріали кримінального провадження сфабриковані.

Колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта неспроможними, оскільки вагомість доказів, наданих стороною обвинувачення, підлягає оцінці в ході розгляду справи по суті пред`явленого обвинувачення.

Не слугують підставою для скасування оскаржуваного рішення, яке на думку колегії суддів відповідає критеріям законності, обґрунтованості та вмотивованості, доводи ОСОБА_7 , що 16.11.2023 судом винесена оскаржувана ухвала в кримінальному провадженні № 0000033 від 23.01.2023, тоді як в провадженні суду перебуває кримінальне провадження №0002255 від 05.07.2023, де він є обвинуваченим, тобто ухвала фактично винесена в іншому провадженні, оскільки на думку колегії суддів зазначене є опискою, яку суд може виправити у судовому рішенні шляхом постановлення відповідної ухвали, що передбачено ст.379 КПК України.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України, в зв`язку із чим безпідставними є доводи апеляційної скарги з доповненнями про те, що суд при продовженні дії запобіжного заходу не розглянув можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Разом з тим, з урахуванням обставин даного кримінального провадження та того, що ОСОБА_7 є раніше судимою особою, за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, при цьому, протягом короткого часу повторно обвинувачується у вчиненні аналогічного злочину, що говорить про причетність до системного вчинення ним кримінальних правопорушень, у колегій суддів відсутні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу на особисте зобов`язання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 також посилається, що його захисник ОСОБА_10 неналежно виконує свої обов`язки, при цьому просить перерахувати 2000 дол.США, сплачені захиснику, в рахунок внесення застави, визначеної ухвалою.

На думку колегії суддів дані доводи є неприйнятними, оскільки питання щодо порушення права обвинуваченого на захист через неналежне виконання захисником своїх обов`язків під час розгляду доцільності продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, позаяк, у даному випадку, вони не стосується предмета доказування.

Тоді як порядок внесення застави визначений ст.182 КПК України, при цьому суд не наділений правом вчиняти дії, про які зазначає обвинувачений.

При цьому, колегія суддів не приймаються до уваги доводи ОСОБА_7 щодо визначеного судом розміру застави із обставин зазначених ним в доповненнях до апеляційної скарги, позаяк районним судом при обранні останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відповідно до вимог ч.4, п.2 та абз.2 ч.5 ст.182 КПК України, обґрунтовано визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, в разі внесення якої обвинуваченого буде звільнено з-під варти.

Як під час розгляду справи місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду, не здобуто даних, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Інформація про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутня та стороною захисту не надана.

З огляду на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого з мотивів, наведених в ній, та скасування чи зміни ухвали суду із застосуванням до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, відсутні.

Керуючись ст.ст.183, 199, 331, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Придніпровського районного суду м.Черкаси від 16 листопада 2023 року, якою щодо ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14.01.2023 включно, з визначенням розміру застави та покладенням, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді