ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисників обвинуваченихОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у порядку, передбаченому ст.422-1 КПК України, у м. Полтава кримінальне провадження №0004781 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 07 грудня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою під час судового розгляду кримінального провадження №0004781 щодо

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого неповнолітню дитину, несудимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.4 ст.190 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, до 04 лютого 2024 року,

ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , мешканця АДРЕСА_3 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, несудимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, до 04 лютого 2024 року,

ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 та ч.2 ст.263 КК України, продовжено строк тримання під вартою на 60 діб, до 04 лютого 2024 року.

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд встановив відсутність даних, що дозволяють скасувати тримання під вартою та взяв до уваги обставини, які свідчать про те, що наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися.

В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду та постановити нове рішення, яким застосувати щодо підзахисних запобіжний захід у виді домашнього арешту або у виді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

При цьому зазначає про порушення судом першої інстанції вимог статей 177, 178 КПК України, оскільки будь-яких доказів під час розгляду клопотання прокурора судом досліджено не було, у зв`язку з чим продовжено запобіжний захід за обставин, які судом не були належним чином обґрунтовані.

Наголошує, що всупереч приписам КПК України суд не надав обвинуваченим чи їх захиснику копію ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

При цьому зазначає, що судом належним чином не обґрунтовано жодну із підстав для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що передбачена ст.177 КПК України.

Вважає, що судом не спростовано можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який здатний забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинувачених та їх захисників на підтримання доводів апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ст.422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України) при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, суд, всупереч твердженням апелянтів, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Належним чином врахував, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні умисних корисливих кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким злочином. Крім того, врахував необхідність дослідження доказів, що не можливо до закінчення строку тримання під вартою обвинувачених.

Також суд взяв до уваги вік та стан здоров`я обвинувачених, дані про їх особи, сімейний і майновий стан.

Необхідність застосування запобіжного заходу в апеляційних скаргах не оспорюється.

Твердження про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених шляхом застосування до них більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту або застави, є непереконливими з огляду на доведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися.

При цьому, апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинувачених під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання та в подальшому продовження стосовно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та свідчать, що належну процесуальну поведінку обвинувачених не може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

На думку колегії суддів, місцевий суд правильно вказав про наявність ризику переховування обвинувачених від суду з огляду на тяжкість покарання, що передбачена санкціями інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Крім того, апеляційний суд також враховує конкретні обставини інкримінованого особливо тяжкого злочину проти власності за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, та спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах, з проникненням у житло, що свідчить про свідоме, умисне нехтування обвинуваченими принципом мирного володіння майном, а з урахуванням відсутності даних про їх офіційне працевлаштування та наявності законних джерел до існування - також про схильність до протиправної поведінки та прагнення до незаконного збагачення за рахунок чужого майна.

Наведене, в свою чергу, свідчить про підвищену суспільну небезпеку обвинувачених та наявність ризику вчинення ними іншого кримінального правопорушення.

Матеріали справи та апеляційні скарги не містять об`єктивних даних про неможливість тримання обвинувачених під вартою з огляду на стан їх здоров`я.

Твердження захисника в апеляційних скаргах про недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з огляду на недослідження судом доказів винуватості підзахисних під час розгляду клопотання прокурора, в даному випадку не спростовують наведених висновків суду, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що питання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою вирішене на стадії судового розгляду.

Разом з тим, обґрунтованість обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене під час ухвалення остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання прокурором доведено існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинувачених та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України. При цьому, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, що слугували підставою для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стороною захисту під час апеляційного розгляду не наведено.

Враховуючи наведене, суд обґрунтовано скористався встановленим ч.4 ст.183 КПК України правом не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, з огляду на підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу.

Також в матеріалах провадження наявні копії розписок обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про вручення їм копій оскаржуваної ухвали Октябрського районного суду м. Полтава від 07 грудня 2023 року цього ж дня, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.

У зв`язку з наведеним, висновки суду про продовження тримання під вартою обвинуваченим ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Отже, апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 418 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 07 грудня 2023 року у кримінальному провадженні №0004781 щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишити без змін, а апеляційній скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_11 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4