КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 14 вересня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2023 року,

за участі:

представника адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської ОСОБА_7 та накладено арешт на деревину породи «Акація» об`ємом близько 5 кубів, бензинову пилу марки «Дніпро-М DSG-52Н S/N ZТМ2 та вантажний автомобіль марки «ГАЗ 53Б» р.н. « НОМЕР_1 », який згідно реєстраційної картки транспортного засобу належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , котрі були виявлені та вилучені 03.08.2023 під час проведення огляду місця події, а саме 13 відділу 79 кварталу Снітинського лісництва розташованого неподалік с. Великі Гуляки Фастівського району Київської області за ОРБ-координатами: 50.196229, 29.6733536 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним рухомим майном.

Не погоджуючись з таким рішенням представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на транспортний засіб вантажний автомобіль марки «ГАЗ 53Б» р.н. « НОМЕР_1 », та заборони відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним автомобілем та в цій частині постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт зазначає, що користувач арештованого майна ОСОБА_5 та інші особи не є підозрюваними чи обвинуваченими у кримінальному провадженні.

Також, ні клопотання, ні оскаржувана ухвала не містять відомостей, що ОСОБА_5 чи будь-які інші особи намагалися приховати, пошкодити, зіпсувати, знищити, перетворити або відчужити арештований автомобіль.

Звертає увагу, що прокурором не долучено документів, які підтверджують право власності ОСОБА_8 на вказаний автомобіль.

Окрім того, слідчим суддею порушено вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України та розглянуто клопотання без повідомлення власника майна.

В судове засідання прокурор не з`явився, на електронну пошту суду надіслав клопотання про відкладення, через зайнятість у іншому судовому засіданні, однак доказів поважності причин не явки не наддав. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, який повідомлений про час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України)

Заслухавши доповідь судді, доводи апелянта адвоката ОСОБА_6 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені апелянтом доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СВ Фастівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 04 серпня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002297, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Як зазначено у клопотанні прокурора, 03 серпня 2023 року до Фастівського РУП ГУ НП в Київській області звернувся лісничий Снітинського лісництва "Білоцерківського господарства" ДП "Ліси України" про те, що на даний час невстановлені на землях 13 відділу 79 кварталу Снітинського лісництва розташованого неподалік с. Великі Гуляки Фастівського району Київської області без будь яких дозволів здійснюють порубку дерев, чим завдали збитку Снітинському лісництву "Білоцерківського господарства" ДП "Ліси України".

03 серпня 2023 року під час проведення огляду місця події ,а саме 13 відділу 79 кварталу Снітинського лісництва розташованого неподалік с. Великі Гуляки Фастівського району Київської області за вР8-координатами: 50.196229, 29.6733536, в ході якого виявлено 68 пеньків сироростучих дерев породи «Акація», 7 пеньків сироростучих дерев пороли «Глід», 1 пеньок сироростучого дерева породи «Берест» та 1 пеньок сироростучого дерева породи «Яблуня». Окрім цього на місці виявлено та вилучено порізану деревину породи «Акація» близько 4 кубів, бензинову пилу марки «Дніпро-М DSG-52Н S/N ZТМ2 та вантажний автомобіль марки «ГАЗ 53Б» р.н. « НОМЕР_1 » в кузові якого знаходились порізана деревина породи «Акація» близько 1 куба.

Постановою старшого слідчого СВ Фастівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_9 від 04 серпня 2023 року деревина породи «Акація» об`ємом близько 5 кубів, бензинова пила марки «Дніпро-М DSG-52Н S/N ZТМ2 та вантажний автомобіль марки «ГАЗ 53Б» р.н. « НОМЕР_1 », визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0002297.

04 серпня 2023 року прокурор Фастівської окружної прокуратури Київської ОСОБА_7 поштовим зв`язком направив до Фастівського міськрайонного суду Київської області клопотання про накладення арешту на майно із забороною відчуження, розпорядження та користування.

Ухвалою слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2023 року клопотання задоволено.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на

мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч.11 ст. 170 КПК України).

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0002297 про накладення арешту на вказане майно,слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співмірність втручання у права власника майна та користувача цим майном, з потребами кримінального провадження.

З огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому, доводи апелянта про те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, не можуть прийматися до уваги, оскільки арешт на вказане майно накладено з правових підстав, передбачених п. 1 ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Також, колегія суддів погоджується і з тим, що арешт на вказане майно накладено із забороною відчуження, розпорядження та користування ним у зв`язку із необхідністю його схоронності.

З матеріалів справи убачається, що ласником вказаного транспортного засобу є ОСОБА_8 (відповідно до реєстраційної картки ТЗ а.с. 21), а ОСОБА_5 користується вказаним транспортним засобом, який є знаряддям вчинення злочину.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Доводи апелянта, що клопотання розглянуто без виклику власника майна, хоча і заслуговують на увагу, однак не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 ,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

Єдиний унікальний № 381/3391/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження № 11сс/824/5448/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК