Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3621/23
Провадження №: 1-кп/332/314/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Заводського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця за мобілізацією, молодшого сержанта військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді командира ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 06 березня 2022 року за № 7 молодшого сержанта ОСОБА_6 з 06 березня 2022 року зараховано в списки особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення. Під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_6 обіймав посаду командира ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан продовжено та діє до цього часу.

Так, ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду командира ІНФОРМАЦІЯ_2, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 21 жовтня 2022 року, в умовах воєнного стану, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, не з`явився з лікувального закладу до місця тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 на околицях АДРЕСА_2 .

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч 4 ст. 408 КК України, а саме: дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилитися від військової служби з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану.

3. Позиція обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що він у 2015 році добровільно звернувся до військкомату та пішов служити, був учасником бойових дій. 22.10.2016 його демобілізували. Ще на той період у нього були проблеми зі здоров`ям. Після демобілізації він працював на заводі Феросплавів та на ЗТМК. Після початку повномасштабного вторгнення російської федерації, 04.03.2022 він знов добровільно пішов до військкомату, а вже наступного дня його направили до частини, при цьому медичне обстеження не проводили. Коли почалися проблеми зі здоров`ям, через біль у ногах, він сидів на знеболювальних, потім ще додалися проблеми із нирками, він звернувся до військових медиків. 19.10.2022 його направили в госпіталь у м. Запоріжжя. Після того, як зробили знімок, йому лікарі сказали, що необхідно робити операцію. Але для того, щоб зробили цю операцію безкоштовно, потрібно було направлення від ВЧ. Він повернувся до дому, та почав чекати. З частини йому дзвонили, спочатку обіцяли направлення, потім періодично дзвонили, він повідомляв, що він знаходиться вдома. Лікування не проводив. Самостійно до частини за направленням не звертався. Через якийсь час йому подзвонили з частини та повідомили, що будуть оформляти СЗЧ. Співробітники ДБР до нього приїжджали у квітні місяці цього року, а затримали у червні місяці. Весь цей час він до ВСП, командування або до поліції не звертався, про те, де він знаходиться не повідомляв. Критично ставиться до вчиненого, шкодує про це. Від служби не відмовляється, готовий знов іти служити.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні були досліджені наступні письмові докази:

- витяг з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2022 № 7, відповідно до якого солдата ОСОБА_6 , призначено на посаду командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 39),

- направлення на обстеження / лікування військовослужбовця військової частини в/ч НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_6 № 0173/б від 19.10.2022 (а.с. 112),

- рапорт начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 , зі змісту якого вбачається, що 20.11.2022 на базі Запорізької обласної клінічної лікарні за направленням лікаря-хірурга ВЧ НОМЕР_2 було проведено діагностику та консультацію ОСОБА_6 . З 21.11.2022 по 23.11.2022 на дзвінки не відповідав. 24.11.2022 під час чергової спроби встановити його місцезнаходження відповів на дзвінок та повідомив про закінчення обстеження. В подальшому зобов`язався повернутися до розташування військової частини НОМЕР_1 . 25.11.2022 та 26.11.2022 повідомив, що не має змоги дістатися до частини через відсутність транспорту. Під час контрольних дзвінків 25.11.2022, 26.11.2022, 28.11.2022 та 29.11.2022 повідомив, що має намір повернутися, але немає змоги дістатися до частини через відсутність транспорту. Станом на 30.11.2022 при намаганнях додзвонитися, виклик проходить, але відповіді від ОСОБА_6 немає. Медичних документів ОСОБА_6 не надав (а.с. 102),

- витяг з Наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 404 від 30.11.2022 про призначення службового розслідування по факту неповернення з лікарні до військової частини командира 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти молодшого сержанта ОСОБА_6 з 21.11.2022 (а.с. 98-99),

- акт службового розслідування, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2022, відповідно до якого факт неповернення до військової частини командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти молодшого сержанта ОСОБА_6 запропоновано вважати військово-кримінальним правопорушенням та вважати доведеною вину щодо порушень норм ст.ст. 9, 11, 16, 128, 216, 260 Статуту внутрішньої служби, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (а.с. 94-97),

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.12.2022 № 327 про підсумки службового розслідування відносно молодшого сержанта ОСОБА_6 (а.с. 106-108),

- відповідь на запит командира військової частини НОМЕР_2 № 302 від 22.02.2023, з якої вбачаться, що молодший сержант ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні у військовій частині з 19.11.2022 по теперішній час не перебував (а.с. 111),

- повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст. 214 КПК України від 06.03.2023 № 17/5/4-1033нт, де зазначено, що молодший сержант ОСОБА_6 , з метою ухилення від проходження військової служби в умовах воєнного стану та бойової обстановки, вчасно не з`явився без поважних причин у встановлений законодавством строк з лікувального закладу на місце служби до в/ч НОМЕР_1 (а.с. 93),

- довідка військово-лікарської комісії від 05.06.2023 № 5806, відповідно до якої на підставі статей 39-в, 42-в, 45- ґ графи ІІ Розкладу хвороб ОСОБА_6 придатний до військової служби (а.с. 125).

В ході розгляду справи був змінений порядок та об`єм дослідження доказів, так після надання показів та визнання вини обвинуваченим, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, документів про затримання та обрання запобіжного заходу обвинуваченому.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Під час допиту обвинувачений не заперечував, що він з 21.10.2022 до моменту затримання 30.05.2023, будучи військовослужбовцем за мобілізацією, перебуваючи в умовах воєнного стану, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, не з`явився з лікувального закладу до місця тимчасової дислокації підрозділів в/ч НОМЕР_1 , за вказаних в обвинувальному акті обставинах, і беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України. Покази обвинуваченого суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 408 КК України як дезертирство, тобто нез`явлення на службу з метою ухилення від військової служби з лікувального закладу, вчинене в умовах воєнного стану.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття у скоєному, адже у судовому засіданні він визнав вину, висловив критику до своєї протиправної поведінки, щиро покаявся.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий, за місцем служби має негативну характеристику, на обліку лікаря нарколога або лікаря психіатра не перебуває, соціальні зв`язки - неодружений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, проходить військову служу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира ІНФОРМАЦІЯ_2, з 17.09.2015 по 10.12.2015, з 01.02.2016 по 29.06.2016 та з 13.07.2016 по 22.10.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції Донецької та Луганської областей.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до положень ст. 69 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення злочину) за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Санкцією ч. 4 ст. 408 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину), ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, позицію обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, положення ст.ст. 61 і 69 КК України, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При визначенні строку покарання суд вважає за доцільне застосувати вимоги ст. 69 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення) та призначити обвинуваченому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 408 КК України.

Підстав для застосування ст.ст.75,76 КК України судом не встановлено.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , враховуючи призначення покарання у вигляді позбавлення волі, суд не вбачає підстав для заміни обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту затримання, тобто з 30 травня 2023 року, час фактичного затримання 11 година 05 хвилини (а.с. 137-140).

Цивільний позов не заявлений, речові докази у справі відсутні, витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на ЧОТИРИ роки.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_6 залишити - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 30.05.2023 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1