В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 542/37/24

Кримінальне провадження № 1-кп/542/28/24

19 січня 2024 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2023 за № 0000044 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руденківка Полтавського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

Вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.07.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 299 КК України,

В С Т А Н О В И В :

16 липня 2023 року близько 09:00 год ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_6 , побачив собаку кавказької породи рудого окрасу віком близько 2 років, по кличці «Балу». З метою подальшого утримання у домогосподарстві за фактичним місцем проживання по АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 домовився із ОСОБА_6 про безоплатну передачу йому цієї собаки. Після цього він зателефонував раніше знайомому ОСОБА_7 , щоб той приїхав на мотоциклі та привіз ланцюг для транспортування собаки. Далі у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на жорстоке поводження з собакою, що належить до класу ссавців, типу хордових, має кровоносну та нервову системи, кістковий хребет, що відноситься до хребетних тварин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, протиправно, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи щодо поводження з тваринами, в порушення вимог ст. 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», якими передбачено, що при поводженні з тваринами не допускається нанесення побоїв, травм, отруєння тварин та забороняються інші дії чи бездіяльність, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, ОСОБА_4 взяв заздалегідь підготовлений металевий ланцюг, один кінець якого прикріпив до одягненого на собаку нашийника, сів на мотоцикл МТ-10-36, державний номерний знак НОМЕР_1 , спиною до ОСОБА_7 , який керував транспортним засобом, а інший кінець ланцюга тримав у руках та повідомив ОСОБА_7 про необхідність здійснення руху. Розуміючи, що собака чинить супротив та відмовляється рухатися за мотоциклом, з метою заподіяння травм та знущання над собакою, ОСОБА_4 із застосуванням фізичної сили та у активний спосіб, всупереч волі хребетної тварини, тримаючи руками ланцюг, зафіксований на нашийнику собаки по кличці «Балу», протягнув останнього силоміць по асфальтованому покриттю по АДРЕСА_1 .

У результаті застосування жорстоких методів, що завдали тварині мучення, фізичний біль та страждання, ОСОБА_4 шляхом тертя і ковзання собаки по кличці «Балу» по твердому покриттю дороги, спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: множинних саден на дистальних ділянках грудних і тазових кінцівок, травматичної ампутації двох кігтів на грудних кінцівках, що є ушкодженнями легкого ступеня з короткочасним розладом здоров`я та втратою загальної здатності тварини до виконання корисної роботи тривалістю понад 6 діб, але не більше як 21 добу.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, яке виразилося у жорстокому поводженні з тваринами, що належать до хребетних, яке призвело до тілесних ушкоджень, вчинене активним способом.

09 січня 2024 року між начальником Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали укладену угоду про визнання винуватості, просили її затвердити, при цьому обвинувачений підтвердив свою згоду на застосування узгодженої в угоді міри покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299КК України, визнав беззастережно, пояснив, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно зі ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 299 КК України як жорстоке поводження з тваринами, що належать до хребетних, яке призвело до тілесних ушкоджень, вчинене активним способом. Враховуючи, що між прокурором та підозрюваним досягнуто угоди, суд розглядає справу відповідно до положень статтей 474, 475 КПК України.

Судом встановлено, що між сторонами кримінального провадження - прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 09 січня 2024 року укладено угоду про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299КК України, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, сприяв розслідуванню кримінального провадження.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам статтей 468-470, 472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання. Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у швидкому здійсненні правосуддя, призначення особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінального правопорушення, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснені положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений просив затвердити угоду.

Судом вивчалась особа обвинуваченого ОСОБА_4 та встановлено, що він має постійне місце проживання, не перебуває під наглядом у лікаря-психіатра, перебуває під наглядом у лікаря-нарколога з 2016 року, раніше судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується задовільно, визнав вину, що ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась та нести кримінальну відповідальність за вчинене, добровільно здійснив перерахування грошових коштів, як благодійного внеску у розмірі 2000,00 грн на рахунок Благодійного фонду допомоги безпритульних тварин ім. ОСОБА_8 , де перебуває собака породи кавказець, щодо якої обвинуваченим було вчинено жорстоке поводження.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України, а також характер обвинувачення та вид покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.

Суд вважає, що узгоджені прокурором та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільна грошова допомога на утримання притулку для тварин.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Зі змісту угоди вбачається, що сторонами угоди узгоджено покарання ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 299 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді двохсот годин громадських робіт, без конфіскації тварини.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 КК України, на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приймаючи до уваги наведені вище обставини, суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання із врахуванням ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 299 КПК України, а саме: покарання у виді громадських робіт на строк двісті год, без конфіскації тварини. На думку суду, таке покарання обвинуваченому є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, обставини, які б унеможливлювали призначення покарання у виді громадських робіт, що визначені у ч. 3 ст. 56 КК України відсутні.

Крім того, судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.07.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до положень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Таким чином, вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.07.2023 слід виконувати самостійно.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження укладеної між прокурором і підозрюваним угоди про визнання винуватості, призначення останньому узгодженого сторонами покарання.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує за правилами ст. 124 КПК України.

Встановлено, що документально підтверджені прокурором витрати на залучення експерта становлять 12904,92 грн.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Під час судового провадження клопотань від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило, підстави для його обрання до вступу вироку в законну силу відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 січня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.07.2023 за № 0000044, укладену у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 між начальником Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 про визнання ним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання за ч. 3 ст. 299 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді двохсот годин громадських робіт, без конфіскації тварини.

Вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24.07.2023 відносно ОСОБА_4 виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази мотоцикл марки «МТ 10-36»д.н.з. НОМЕР_1 , металевий ланцюг довжиною 9 м та ошийник довжиною 54 см шириною 3 см 5 мм, повернути власникам.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 12904,92 грн (дванадцять тисяч дев`ятсот чотири грн дев`яносто дві коп).

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Роз`яснити учасникам провадженням, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1