Справа № 276/1802/20
Провадження по справі№ 1-кп/276/14/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження №0000200 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глезно Любарського району Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня технічна, одружений, працює ТОВ «Надра», особа з інвалідністю 2 групи, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 29 липня 2020 року близько 18 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї біля свого будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , в результаті сварки із своєю співмешканкою ОСОБА_8 , вирішив залишити місце свого проживання, для чого у вказаний час ОСОБА_5 взяв із гаражного підсобного приміщення металеву п`ятилітрову каністру з бензином та став заливати бензин у мопед, який стояв на подвір`ї біля будинку по АДРЕСА_1 .

В цей час до ОСОБА_5 підійшла співмешканка ОСОБА_8 , яка продовжуючи сварку, взялася за руку обвинуваченого, який заливав бензин в бак мопеда, та потягнула її до себе внаслідок чого частина бензину з каністри потрапила на верхній одяг ОСОБА_8 .

Після цього, в цей же день та час ОСОБА_5 заніс каністру з бензином до гаража, повернувся до мопеду, сидячи на мопеді підпалив сірника щоб підкурити сигарету та розуміючи, що верхній одяг ОСОБА_8 облитий легкозаймистою речовиною бензином, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, і, відповідно, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, викинув палаючого сірника поряд з ОСОБА_8 , від чого її верхній одяг загорівся, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_8 отримала термічний опік ІІ А ступеню в ділянці обличчя, шиї, грудної клітки та верхніх кінцівок ( 28% ), які утворились від дії високих температур та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України, а саме - необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК Українизаперечив, вказав, що не вчиняв дій, зазначених в обвинувальному акті, так як все трапилося випадково, він не бажав ні вбивати, ні заподіювати потерпілій тілесні ушкодження та в судовому засіданні пояснив, що 29 липня 2020 року зранку вжив трохи спиртного з друзями, в подальшому у післяобідній час перебуваючи за місцем проживання у нього виник конфлікт із співмешканкою ОСОБА_8 (наразі є його дружиною ОСОБА_9 ) з приводу відсутності у нього постійної роботи та грошей, оскільки необхідно було придбати пам`ятник для померлої дочки співмешканки. Через сварку вирішив поїхати з дому, а тому пішов до гаражу, що розташований у нього на подвір`ї, звідки вивів свого мопеда, в гаражі взяв 5-літрову металеву каністру з бензином, яка була майже повною, та почав заливати його в бензобак. В цей час до нього підійшла його співмешканка, стала зліва та шарпнула його за руку до себе внаслідок чого бензин з каністри вилився на неї, зокрема, на руки та груди, яка кількість бензину вилилася не знає. Після цього обвинувачений заніс каністру з бензином до гаража, сів на мопед та почав підкурювати сигарету, кинувши сірника на землю біля ОСОБА_9 , яка продовжувала стояти поряд, і в цей час щось на потерпілій спалахнуло, вона почала бігти за хату в душ, а обвинувачений в цей час розірвав із тильної сторони на ній футболку, що горіла, яку потерпіла кинула на землю. Після цього обвинувачений не став нікуди їхати, завів мопеда до гаражу та пішов до будинку. Через 5-10 хвилин до їх домоволодіння прийшли сусіди ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачений вийшов на вулицю та став розмовляти з ОСОБА_12 . Ще через 10-15 хвилин приїхала швидка допомога та працівники поліції, які затримали його, провели освідування на стан сп`яніння.

Захисник обвинуваченого під час судових дебатів зазначив, що інкриміноване ОСОБА_5 діяння, передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи в суді, оскільки досліджені докази свідчать про відсутність у обвинуваченого умислу на спричинення потерпілій як смерті так і тілесних ушкоджень, обвинувачений не висловлював погроз потерпілій, а вона із заявами про притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності не зверталася, натомість сукупність дій обвинуваченого свідчать про вчинення ним необережних дій, у зв`язку із чим захисник просив кваліфікувати дії ОСОБА_5 за ст. 128 КК України та звільнити його від покарання у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 підтвердила показання обвинуваченого, зазначила, що все трапилося випадково через необережність, у тому числі і її, оскільки вона шарпала обвинуваченого за руки, обвинувачений їй не погрожував та вона б з ним не жила, якщо б він хотів її вбити. В судовому засіданні потерпіла пояснила, що в липні 2020 року у неї через фінансові проблеми, пов`язані із встановленням пам`ятника для її дочки, виник конфлікт зі співмешканцем ОСОБА_5 , сварка спочатку була в будинку, потім обвинувачений вийшов на вулицю, вивів свого мопеда з гаража та став заливати в нього бензин із каністри. Вона підійшла до нього з лівої сторони щоб він нікуди не їхав, смикнула з силою його за руку, коли ОСОБА_5 заливав бензин і в цей час частина бензину вилилась на неї, на футболку в районі грудей, але вона не приділила цьому уваги та продовжувала стояти біля мопеда. ОСОБА_5 заніс каністру до гаража, сів на мопед, почав підкурювати цигарку, кинувши сірник на землю. Оскільки вона з обвинуваченим знаходилися на відстані близько 1 метра один від одного, в той час як ОСОБА_5 кинув сірник її верхній одяг спалахнув та почав горіти. Потерпіла побігла за хату в душ, в цей час обвинувачений розірвав з заду футболку, яка горіла, вона зняла її та кинула футболку біля душа, де вона згоріла. Потерпіла зазначила, що бензин на руки не потрапляв, а опіки на руках появилися від того що вона знімала палаючу футболку, також опіки виникли на шиї. Коли потерпіла виходила з душу побачила сусіда ОСОБА_13 , який розмовляв з обвинуваченим та попросила сусіда викликати швидку і пішла до літньої кухні, в будинок вже не заходила. Через декілька хвилин до літньої кухні прийшла її сестра ОСОБА_14 та сусідка ОСОБА_11 , які почали надавати їй допомогу, робити компреси, про обставини події потерпіла їм нічого детально не розповідала, в подальшому приїхала швидка медична допомога. Хто викликав поліцію потерпілій не відомо, поліція приїхала десь через 20-30 хвилин, поліцейська зайшовши до літньої кухні спитала «Хто це зробив?», на що потерпіла відповіла, що чоловік, чи ще щось пояснювала поліцейським не пам`ятає. Після приїзду працівників поліції ОСОБА_5 разом з сусідом перебували на вулиці, коли його затримували вона за нього не вступилася, так як була зла на нього в той день через сварку. Потерпіла зазначила, що жодних погроз вбивством чи спричинення тілесних ушкоджень 29.07.2023 або раніше обвинувачений в її сторону не висловлював, вона заяв про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності до органів поліції не подавала та не бажає щоб обвинуваченого притягували до будь-якої кримінальної відповідальності.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що проживає в АДРЕСА_2 по сусідству з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за 250 метрів. Десь в кінці липня 2020 року він прийшов до свого сусіда ОСОБА_5 щоб взяти закурити, обвинувачений сидів на лавці на вулиці, а його співмешканка вийшла із-за хати та він побачив у неї якісь пухирі в області грудей та руки в опіках. ОСОБА_8 йшла до літньої кухні але йому нічого не розповідала, лише попросила його викликати швидку допомогу, для чого він пішов до сусідки ОСОБА_14 , яка і викликала швидку допомогу, свідок знову повернувся до будинку ОСОБА_15 . Коли він повернувся до будинку ОСОБА_15 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_14 там на місці вже були працівники поліції, а пізніше приїхала швидка допомога. ОСОБА_11 та ОСОБА_14 пішли до літньої кухні та були з ОСОБА_8 , свідок до літньої кухні не заходив. Також свідок зазначив, що обвинувачений в цей день розповів свідку, що він заправляв мопеда, а його дружини шарпнула його за руку та бензин потрапив на неї, при свідку обвинувачений та потерпіла не сварилися.

Свідок ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що їй подзвонила потерпіла, яка живе по сусідству, щоб викликати їй швидку допомогу, проте потерпіла не повідомляла про обставини події, що саме з нею трапилося. Коли вона разом з ОСОБА_14 прийшла до місця проживання потерпілої, то ОСОБА_8 була в літній кухні і вони їй надавали допомогу, пізніше приблизно через півгодини приїхала швидка медична допомога, яку викликала ОСОБА_14 . Свідок вказала, що потерпіла була одягнута, але в чому саме не пам`ятає, у потерпілої були руки червоні, на інші ушкодження вона не звертала уваги, пам`ятає, що спочатку вони потерпілій прикладали до тіла мокрий рушник, а потім допомогу надавали вже лікарі, а свідок перебувала на вулиці. Обвинуваченого також в той день бачила на подвір`ї, його затримували працівники поліції, проте вона з ним про обставини події не спілкувалася.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні зазначила, що біля свого будинку зустріла ОСОБА_11 , яка їй сказала йти до потерпілої, так як з нею щось трапилося. Прийшовши до будинку потерпілої, ОСОБА_8 перебувала в літній кухні та сказала їй що «опарилась», більше подробиць не розповідала, зокрема, не казала, що її облив і підпалив обвинувачений, свідок зі свого мобільного телефону викликала швидку медичну допомогу. Через півгодини приїхала швидка допомога, а свідок почала збирати речі потерпілої в лікарню. З тілесних ушкоджень у потерпілої свідок бачила почервоніння на руках та грудях. ОСОБА_5 в той день не бачила та з ним не говорила.

Вина обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України крім показань самого обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_7 та свідків підтверджена також сукупністю наданих і безпосередньо досліджених письмових доказів, які суд вважає належними та допустимими, зокрема:

1) витяг з ЄРДР №0000200, сформований 29.07.2020 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України із фабулою кримінального правопорушення, згідно якої ОСОБА_5 29.07.2020 близько 18 год. 30 хв. перебуваючи в приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_1 , маючи умисел на заподіяння смерті ОСОБА_8 , обілляв останню легкозаймистою речовиною схожою на бензин та підпалив останню горючим сірником, але з причин, що не залежали від його волі не вчинив усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця (Т.1 а.сп. 72);

2) рапорт чергового Хорошівського ВП ОСОБА_17 від 29.07.2020, відповідно до якого 29.07.2020 о 18 год. 55 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 29.07.2020 о 18:55 за адресою АДРЕСА_1 , диспетчер ЕМД повідомила, що поступив виклик, що сусідку Куліш 42 роки чоловік облив бензином та підпалив. Більше інформації невідомо (Т.1 а.сп. 73);

3) протокол огляду місця події від 29.07.2020 року, згідно з яким огляд проведений за адресою: АДРЕСА_1 - в період часу з 22 год. 30 хв. по 00 год. 10 хв. Під час проведення огляду оглянуто територію домоволодіння, на якому розташовано гараж, господарські будівлі (літня кухня, сарай) та одноповерховий цегляний будинок, в якому оглянуто веранду, стеля якої вкрита фарбою та не має кіптяви, на підвіконні виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із запахом паливно-мастильних матеріалів, а на підлозі - передній фрагмент футболки білого кольору. Також в будинку оглянуто коридор, кімнати №№ 2,3,4, де в кімнаті №4 виявлено диван з постільною білизною, який не має залишок паливно-мастильних матеріалів, а також на столі виявлено і вилучено коробку із сірниками. Далі на території домоволодіння оглянуто дерев`яне приміщення гараж, в середині якого виявлено мопед та металеву каністру об`ємом 5 літрів, яка частково заповнена рідиною з характерним запахом бензину, яку вилучено слідчим. До протоколу огляду також приєднано фототаблицю (Т.1 а.сп. 74-85);

4) довідка, видана КНП «Хорошівська центральна районна лікарня» про те, що потерпіла ОСОБА_8 зверталась у ВНЕМД КНП «Хорошівська ЦРЛ» 29.07.2020 о 20 год. 20 хв., діагноз: термічний опік полум`ям обличчя, шиї, грудної клітини спереду, обох китиць ІІ-ІІІа ст. Надано медичну допомогу, направлено в опікове відділення ЖОКЛ (Т.1 а.сп. 88);

5) протокол затримання ОСОБА_5 від 29.07.2020,фактичний час затримання 19 год. 10 хв., місце затримання АДРЕСА_1 . Під час затримання у підозрюваного вилучено труси, а також зрізи з нігтьових пластин та змиви на марлевий бинт з обох рук (Т.1 а.сп. 91-92);

6) довідка, видана 29.07.2020 черговим лікарем КНП «Хорошівська центральна районна лікарня», згідно якої ОСОБА_5 освідуваний в приймальному відділенні 29.07.2023 о 23 год. 30 хв., показник драгер 0,45 проміле, висновок: алкогольне сп`яніння (Т.1 а.сп. 93);

7) протокол огляду предметів від 30.07.2020, в якому зафіксовано огляд слідчим вилучених під час проведення 29.07.2020 в АДРЕСА_1 : металевої каністри, на дні якої наявна речовина з характерним запахом бензину; прозорий поліетиленовий пакет із запахом бензину; виріз з килимової доріжки розміром 22*5,2 см., на якому наявне пошкодження у вигляді прогорілого матеріалу; передній фрагмент футболки білого кольору, в нижній правій її частині виявлено плями речовини бурого кольору (Т.1 а.сп. 97);

8) довідки Хорошівської селищної ради №345 та 346 від 30.07.2020, відповідно до яких ОСОБА_5 зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , являється власником даного житлового будинку, до складу його сім`ї входить співмешканка ОСОБА_8 (Т.1 а.сп. 104-105);

9) протокол проведення слідчого експерименту із потерпілою ОСОБА_8 від 25.09.2020 із фототаблицею, під час якого потерпіла на місці події показала, що чоловік вивів мопед з гаража у напрямку виїзду з двору, обвинувачений знаходився з лівого боку від мопеду та тримав у руках каністру з бензином, з якої заливав бензин в бак. В цей час з зліва від обвинуваченого підійшла потерпіла та почала шарпати за руку обвинуваченого від чого близько 100-150 мл бензину вилилося на футболку потерпілої, вона відскочила та стала праворуч від мопеду. Після цього обвинувачений запалив сірниками собі цигарку, а сірник кинув на землю, куди точно не пам`ятає, і в цей час загорілась футболка потерпілої в місці куди потрапив бензин (Т.1 а.сп. 122-125);

10) протокол проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_5 від 29.09.2020 із фототаблицею, під час якого підозрюваний на місці події показав, як він вивів мопед з гаража на подвір`я у напрямку виїзду з подвір`я, взявши в гаражі металеву каністру, з якої заливав бензин в бак. В цей час зліва від нього підійшла потерпіла, яка вхопила своєю рукою руку підозрюваного, від чого з каністри пальне линулося на футболку потерпілої. Після цього він заніс каністру до гаража та біля мопеду запалив сірник аби підкурити цигарку, кинув сірник на землю і в цей час у потерпілої загорілась футболка, яку вона почала знімати, а він їй допомагав (Т.1 а.сп. 126-130);

11) висновок судово-медичної експертизи №1926 від 29.09.2020, згідно якого у ОСОБА_8 виявлено термічний опік ІІ А ступеню в ділянці обличчя, шиї, грудної клітки та верхніх кінцівок ( 28% ), які утворились від дії високих температур не виключно в термін та за обставин, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи, не виключено так як зазначено в протоколі проведення слідчого експерименту за участі потерпілої та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я (Т.1 а.сп. 120-121).

Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України підтверджується висновками судових експертиз, призначених у ході судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення.

Так, згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 15.12.2021 №КСЕ-19/106-21/10637-ФХД, на поверхнях наданих на експертизу предметів: фрагмента різнокольорового килимового виробу, фрагмента килимового виробу світло- коричневого кольору («вирізів з коврової доріжки»); пакету та пакетів, що знаходились у ньому; трусів, які були упаковані у спеціальний пакет № 4448372, виявлено сліди змінених світлих нафтопродуктів, встановити вид яких не видалось можливим з причин їх фізико-хімічних змін у процесі випаровування, окиснення, сорбції.

На поверхні наданої на експертизу коробки з сірниками, яка була упакована згідно з правилами пакування речових доказів у паперовий конверт ГСУ НПУ, виявлено сліди зміненого дистилятного нафтопродукту, встановити вид якого не видалось можливим з причин його фізико-хімічних змін у процесі випаровування, окиснення, сорбції.

На наданій на експертизу передній частині футболки, упакованій згідно з правилами пакування речових доказів слідів нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів не виявлено.

Надана на експертизу рідина світло-жовтого кольору, що знаходиться у металевій каністрі, яка була поміщена у мішок із полімерного матеріалу білого кольору, є світлим нафтопродуктом та має вуглеводневий склад, характерний для бензинів (Том 2, а.сп. 2-20).

Згідно висновків комплексної судової пожежно-технічної та судово-медичної експертизи від 12.05.2022 №1344/21-25/26, час горіння одягу та вплив небезпечних чинників пожежі на тіло ОСОБА_8 , внаслідок якого вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, наведені у висновку судово-медичної експертизи №1926 від 29.09.2020, можливий від моменту займання одягу, надітого на потерпілу до його зняття з неї. Згідно даних медичних документів і результатів судово-медичної експертизи опікові рани були виявлені на обличчі, шиї, грудній клітині, верхніх кінцівках, що дає підстави вважати потрапляння на ці ділянки тіла горючої рідини до моменту внесення джерела запалювання в утворену пароповітряну суміш парів горючої рідини із киснем повітря, після потрапляння згаданої рідини на потерпілу. Загорання верхньої частини одягу, вдягненого на потерпілу ОСОБА_8 , облитої 100-150 мл бензину, у випадку кидання безпосередньо на неї палаючого сірника імовірно можливе за умови безпосереднього контакту палаючого сірника із горючим середовищем утвореною пароповітряною сумішшю парів вилитого бензину з киснем повітря; загорання верхньої частини одягу облитого бензином, у випадку кидання на землю неподалік її палаючого сірника можливий лише у тому випадку, коли полум`я сірника потрапить у зону утвореної пароповітряної суміші парів вилитого бензину з киснем повітря у концентрації, здатній до займання. Судово-медичних даних, по яких можна встановити тривалість горіння, щоб виникли опіки конкретно, являється неможливим, не виключена можливість, що це могло статися за короткий проміжок часу, конкретно встановити кількість бензину, необхідного для виникнення опіку в потерпілої, являється неможливим, проте не виключена можливість, що вони могли виникнути від 100 150 мл бензину (Том 2, а.сп. 38-58).

Стаття 374 ч. 3 КПК України вказує, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою має міститись, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.

Так, органом досудового розслідування, з урахуванням зміненого прокурором відповідно до ст.338 КПК України обвинувачення, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 29 липня 2020 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї біля свого будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , в результаті сварки із своєю співмешканкою ОСОБА_8 , на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин, вирішив позбавити її життя, тобто вчинити її умисне вбивство, шляхом спалення.

Так, перебуваючи на території власного домоволодіння у вказаний час ОСОБА_5 взяв із гаражного підсобного приміщення металеву п`ятилітрову каністру з бензином, коробку сірників та став заливати бензин у мопед, який стояв на подвір`ї біля будинку по АДРЕСА_1 .

Коли ОСОБА_8 підійшла до ОСОБА_5 та продовжила раніше виниклий конфлікт, ОСОБА_5 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажаючи виконання злочинного наміру, спрямованого на вчинення умисного вбивства співмешканки, облив ОСОБА_8 бензином в область розміщення її життєво важливих органів, а саме: обличчя, шиї та грудної клітини.

Усвідомлюючи, що ОСОБА_8 облита легкозаймистою речовиною та знаходиться у безпосередній близькості від нього, ОСОБА_9 одразу запалив сірник та кинув його на ОСОБА_8 , від чого на останній спалахнув одяг.

Спостерігаючи, як ОСОБА_8 горить, усвідомлюючи, що вона перебуває внаслідок його дій у небезпечному для життя стані, ОСОБА_5 не вживав заходів щодо її гасіння, а залишив місце події, пішовши до приміщення будинку по АДРЕСА_1 .

Внаслідок дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_8 було спричинено термічний опік ІІ А ступеню в ділянці обличчя, шиї, грудної клітки та верхніх кінцівок ( 28% ), які утворились від дії високих температур та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Органом досудового розслідування зазначені дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Однак, сукупність зібраних по справі доказів, які всебічно досліджені судом, їх системний аналіз, дають підстави об`єктивно вважати, що кваліфікація дій обвинуваченого є невірною.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В свою чергу стандарт доведення «поза розумним сумнівом», визначений практикою ЄСПЛ (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A № 25), може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Згідно вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Згідно зі ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Закінченим є замах, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Якщо умисне вбивство може бути вчинено як з прямим, так і з непрямим умислом, то замах на умисне вбивство можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчило про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від його волі обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КК України, вбивство - це умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. За змістом ст. 24 КК України, наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Відповідно до висновків Верховного Суду України, що викладені у рішеннях, прийнятих за результатами перегляду судових рішень з підстав, передбачених ст. 445 КПК України (постанови № 5-46кс13 від 14 листопада 2013 року, № 5-10кс14 від 26 червня 2014 року, № 5-32кс14 від 11 грудня 2014 року, №5-24к15 від 18 червня 2015 року), замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення та наміру вчинити злочин, а тому він є актом, що виконується виключно за наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль його діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, вона не могла й вчиняти замаху на їх досягнення.

У разі заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень за відсутності умислу на вбивство або заподіяння більш тяжкої шкоди здоров`ю дії винного слід кваліфікувати за наслідками, що фактично настали.

Таким чином, з вищенаведеного випливає, що кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_5 як замах на умисне вбивство можливо у випадку встановлення під час судового слідства в його діях прямого умислу на вбивство (коли винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій, передбачав можливість або неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак смертельний результат не настав з незалежних від нього обставин).

Доведення вини особи поза розумним сумнівом є стандартом доведення, необхідним для визнання особи винною із застосуванням принципу змагальності судового процесу.

Саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, наведених стороною обвинувачення в судовому засіданні, то вони як кожний окремо, так і в сукупності, не надають підстав для висновку щодо доведеності провини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті.

При цьому, обвинувачення повинно довести "кожний факт", пов`язаний зі злочином, щоб "не існувало жодної розумної підстави для сумнівів". Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.

Згідно формулювання обвинувачення в обвинувальному акті, ОСОБА_5 інкримінується те, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник конфлікт, під час якого у обвинуваченого виник умисел на заподіяння смерті потерпілій. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на вчинення умисного вбивства співмешканки, ОСОБА_5 перебуваючи на подвір`ї свого домоволодіння та заправляючи з металевої каністри свій мопед, облив ОСОБА_8 бензином в область розміщення її життєво важливих органів, а саме: обличчя, шиї та грудної клітини, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 знаходиться у безпосередній близькості від нього, ОСОБА_9 одразу запалив сірник та кинув його на ОСОБА_8 , від чого на останній спалахнув одяг. Спостерігаючи, як ОСОБА_8 горить, усвідомлюючи, що вона перебуває внаслідок його дій у небезпечному для життя стані, ОСОБА_5 не вживав заходів щодо її гасіння, а залишив місце події, пішовши до приміщення будинку по АДРЕСА_1 .

Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Однак, при перевірці зазначених обставин у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 будь-яких належних і допустимих доказів в підтвердження існування взагалі таких обставин, які прокурор вважав встановленими, зокрема, щодо навмисного облиття потерпілої бензином в область життєво важливих органів, а саме: обличчя, шиї та грудної клітини та вчинення відразу після цього дій по підпалу потерпілої з метою позбавлення її життя, за обставин вказаних у пред`явленому обвинуваченні, - стороною обвинувачення під час судового розгляду надано не було. Тому такі твердження сторони обвинувачення є безпідставними та не ґрунтуються на допустимих та належних доказах.

Зокрема, згідно показів як обвинуваченого ОСОБА_5 так і потерпілої ОСОБА_8 , які узгоджуються між собою, 20.07.2020 обвинувачений заливав бензин у бак мопеду з метою поїхати з дому через сварку із співмешканкою, а не виніс каністру з бензином з метою облиття потерпілої. При цьому бензин на верхній одяг потерпілої, а саме на футболку в районі грудей, про що зазначила потерпіла, потрапив саме внаслідок її дій, пов`язаних із шарпанням руки обвинуваченого, в якій він тримав каністру.

Крім того, не підтверджено жодними доказами висунуте обвинувачення в частині того, що ОСОБА_9 після того як облив потерпілу бензином з каністри одразу запалив сірник та кинув його на ОСОБА_8 , від чого на останній спалахнув одяг, оскільки вказані обставини спростовуються як показами обвинуваченого і потерпілої про те, що ОСОБА_5 спочатку заніс каністру до гаражу, а потім повернувшись до мопеду та підкурюючи цигарку кинув сірника на землю, а не безпосередньо на потерпілу, так і протоколом огляду місця події від 29.07.2020, з якого вбачається, що металева каністра виявлена саме в приміщенні гаража.

Вказане свідчить про відсутність активних та цілеспрямованих дій обвинуваченого, пов`язаних з облиттям потерпілої бензином та відразу після цього її підпалом за допомогою сірника, які ставляться йому в провину стороною обвинувачення, та відповідно про відсутність суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме прямого умислу на заподіяння смерті потерпілій.

При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що до події 29.07.2020 обвинувачений з потерпілою перебували у добрих стосунках, проживали разом і раніше конфліктів між ними не було, а стороною обвинувачення не вказано мотивів дій обвинуваченого та суду не було надано жодних доказів існування стійких неприязних відносин між ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , які могли б викликати у обвинуваченого бажання позбавити проживаючу з ним потерпілу життя, а сама сварка між ними виникла вдома з незначного приводу через відсутність коштів для встановлення пам`ятника для померлої дочки потерпілої. Більше того, потерпіла пояснила, що обвинувачений жодних погроз їй не висловлював, дії обвинуваченого як загрозу для її життя вона не сприймала, що також узгоджується з її показаннями, наданими 27.08.2020 в судовому засіданні під час продовження обвинуваченому запобіжного заходу (Том 1, а.сп.116-119), у подальшому ОСОБА_8 14.01.2022 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 (Том 2, а.сп.72).

Також не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду посилання прокурора на ту обставину, що обвинувачений виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. Так, з пояснень як обвинуваченого ОСОБА_5 так і потерпілої ОСОБА_9 , а також письмових матеріалів провадження вбачається, що потерпіла не залишала територію домоволодіння після загорання її футболки, в каністрі залишався бензин, а сторонні особи не перешкоджали обвинуваченому вчиняти в подальшому будь-які дії, що свідчить про те, що у ОСОБА_5 була реальна можливість при наявності прямого умислу на вбивство довести його до кінця, у тому числі використовуючи залишки бензину у каністрі, оскільки перепон для цього не було, проте будь-яких подальших дій для вчинення вбивства ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_5 не вчиняв.

Показання обвинуваченого та потерпілої підтверджуються як показаннями свідка ОСОБА_18 , який в судовому засіданні зазначив, що обвинувачений в день події, коли він прийшов до нього до дому, розповів свідку, що він заправляв мопеда, а його дружина шарпнула його за руку та бензин потрапив на неї, при свідку обвинувачений та потерпіла не сварилися, так і протоколами слідчих експериментів, проведених за участі підозрюваного та потерпілої, які на місці події відтворили взаєморозташування та механізм потрапляння на одяг потерпілої бензину, які повністю відповідають показанням, наданим ними в судовому засіданні.

Крім того, механізм спричинення потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень за обставин, вказаних нею під час слідчого експерименту підтверджується також висновком судово-медичної експертизи №1926 від 29.09.2020.

При цьому, допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що потерпіла могла перебувати в будь-якому положенні тіла, доступному для травмуючого фактору, зокрема, у вертикальному положенні і отримати тілесні ушкодження у вигляді опіків як зазначено у протоколу слідчого експерименту від 25.09.2020. Вказати який проміжок часу був між загоранням одягу потерпілої та отриманням нею опіків експерт не змогла, оскільки їй не надано одяг потерпілої, в який вона була одягнута на час загорання, проте, у разі одягу із синтетичної тканини такий проміжок міг бути до 1 хвилини. Експерт також зазначила, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження у вигляді опіків, які складають 28% ураження шкіри, не відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та не могли призвести до смерті, навіть за умови не надання їй своєчасної медичної допомоги.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №54 від 29.10.2021, враховуючи наявність опіків на обличчі, передній поверхні передпліччя потерпіла могла знаходитися під час спалаху облитого бензином одягу в вертикальному або близькому до нього положенню тіла і могла бути обернута передньою поверхнею тіла до нападника. Судово-медичних даних, по яких можна встановити тривалість горіння, щоб виникли опіки конкретно, являється неможливим, не виключена можливість, що це могло статися за короткий проміжок часу. Конкретно встановити кількість бензину, необхідного для виникнення опіку в потерпілої, являється неможливим, проте не виключена можливість, що вони могли виникнути від 100-150 мл бензину.

Крім того, висновком комплексної судової пожежно-технічної та судово-медичної експертизи від 12.05.2022 №1344/21-25/26 підтверджено, що загорання верхньої частини одягу, вдягненого на потерпілу ОСОБА_8 , облитої 100-150 мл бензину, у випадку кидання на землю неподалік її палаючого сірника можливо у тому випадку, коли полум`я сірника потрапить у зону утвореної пароповітряної суміші парів вилитого бензину з киснем повітря у концентрації, здатній до займання.

Верховний Суд у постанові від 19.09.2023 року (справа №206/647/20) зазначив, що у разі неможливості надання експертом категоричного висновку, суд, зважаючи на позицію сторони захисту, має виходити з вимог ч.4 ст. 17 КПК України і приймати ті висновки, які є найбільш сприятливими для засудженого (п. 27 постанови).

При цьому допитаний в судовому засіданні судовий експерт Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_20 , який має кваліфікацію судового експерта за спеціальністю «Дослідження обставин виникнення і поширення пожеж та дотримання вимог пожежної безпеки», стаж експертної роботи з 2016 року, стаж роботи в галузі дослідження пожеж з 1985 року, підтвердив надані ним висновки, викладенні у висновку комплексної судової пожежно-технічної та судово-медичної експертизи від 12.05.2022 №1344/21-25/26, а також пояснив, що загорання пароповітряної суміші здійснюється за умови перебування джерела запалювання над поверхнею джерела випаровування та відповідного прогрівання верхнього шару пароповітряної суміші. Таким чином, за умови напрямку вітру від потерпілої в сторону обвинуваченого то ймовірне загорання пароповітряної суміші від вилитого бензину, у тому числі за рахунок сірника, який попадає в зону пароповітряної суміші, у випадку зворотнього напрямку вітру таке займання могло статися за умови потрапляння сірника на змочену бензином футболку, однак за відсутності наданих стороною обвинувачення даних про розташування обвинуваченого та потерпілої відносно сторін світу, а відповідно і відносно напрямку вітру, а також температури бензину в каністрі на момент облиття потерпілої, дати конкретний висновок на поставлені запитання не було можливим. За рахунок прогрівання від сонця та навколишнього повітря, в той період як ОСОБА_5 заніс каністру з бензином до гаражу та повернувся до мопеда, збільшувалась інтенсивність випаровування пролитої на потерпілу речовини, що підвищувало ймовірність загорання пароповітряної суміші. З якої частини тіла почалось горіння потерпілої ОСОБА_8 експерт не зміг відповісти, проте зазначив, що якщо людина перебуває у вертикальному положенні, то полум`я спрямовується до верху, а тому шия і частина обличчя, навіть за умови не потрапляння на них бензину, за рахунок висхідних потоків палаючої речовини все рівно могли піддаватися опіковому ураженню. Крім того, експерт ОСОБА_20 зазначив, що надана йому на дослідження передня частина футболки не має жодних слідів горіння, а тому це не може бути та футболка, в якій відбувалось горіння потерпілої, а також через тривалий проміжок часу, що минув від моменту події, не можливо встановити внаслідок чого утворились сліди прогарів на коврових доріжках, вилучених у ході огляду місця події з веранди житлового будинку.

Вказані вище судові висновки, а також показання судового експерта ОСОБА_20 жодним чином не суперечать версії стороні захисту, а також показанням як обвинуваченого так і потерпілої щодо механізму потрапляння травмуючого фактору (бензину) на тіло потерпілої, обсягу пального, вилитого на потерпілу, та механізму загорання верхньої частини одягу потерпілої і отримання тілесних ушкоджень у вигляді опіків, зокрема можливість отримання опіків від палаючої футболки за відсутності безпосереднього потрапляння бензину на шию, обличчя потерпілої, про що вказується в обвинувальному акті. У той же час вказані вище судові висновки, а також показання судового експерта ОСОБА_20 спростовують доводи прокурора, висловлені ним у судових дебатах, про те, що займання потерпілої могло статися лише внаслідок безпосереднього контакту запаленого сірника із одягом потерпілої, що свідчить про умисний характер дій обвинуваченого, а також те, що показання обвинуваченого, що він кинув запалений сірник на землю є надуманими, так як потерпіла не отримала опіків ніг. Зокрема, про відсутність опіків ніг потерпілої свідчать ті обставини, що бензин потрапив на футболку у районі грудей, загоряння пароповітряної суміші здійснюється внаслідок попадання полум`я сірника до верхнього шару пароповітряної суміші, а потоки полум`я спрямовуються до верху, що виключає спричинення опіків ніг потерпілої.

Разом з тим, суд відхиляє, як беззаперечні докази вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, досліджені письмові документи, надані прокурором у судовому засіданні, зокрема:

- витяг з ЄРДР №0000200, сформований 29.07.2020 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, який в розумінні ст. 99 КПК України не є протоколом процесуальної дії та містить виключно суб`єктивну інформацію слідчого про фабулу можливого кримінального правопорушення;

- протокол огляду місця події від 29.07.2020 року та протокол огляду предметів від 30.07.2020, якими лише зафіксовано обстановку на місці події, зокрема наявність в гаражному приміщенні мопеда та каністри з бензином, що повністю відповідає показам обвинуваченого і потерпілої, наданим в судовому засіданні, вилученні у житловому будинку інші речові докази (поліетиленовий пакет із запахом паливно-мастильних матеріалів, передній фрагмент футболки білого кольору) жодним чином не стосуються та не підтверджують пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення;

- довідки, видані КНП «Хорошівська центральна районна лікарня» 29.07.2020, з яких вбачається наявність у потерпілої тілесних ушкоджень у вигляді опіків, а у обвинуваченого стану сп`яніння, оскільки вони не суперечать показанням потерпілої та обвинуваченого, не спростовують версію сторони захисту та жодним чином не свідчать про наявність прямого умислу в обвинуваченого на позбавлення життя потерпілої за обставин, викладених в обвинувальному акті;

- рапорт чергового Хорошівського ВП ОСОБА_17 від 29.07.2020, відповідно до якого 29.07.2020 о 18:55 за адресою АДРЕСА_1 , диспетчер ЕМД повідомила, що поступив виклик, що сусідку Куліш 42 роки чоловік облив бензином та підпалив. Більше інформації невідомо. Зокрема, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 , яка зі свого мобільного телефону викликала швидку медичну допомогу, пояснила, що ОСОБА_8 перебувала в літній кухні та сказала їй що «опарилась», більше подробиць не розповідала, зокрема, не казала, що її облив і підпалив обвинувачений, а тому відомості рапорту чергового Хорошівського ВП від 29.07.2020 не відповідають показанням свідка ОСОБА_16 , які є першоджерелом.

Також, суд відхиляє доводи прокурора про те, що дії ОСОБА_5 вчинені з прямим умислом, оскільки він потерпілій допомогу не надавав, зокрема, швидку медичну допомогу не викликав, а покази обвинуваченого про те, що він допоміг розірвати футболку потерпілої є неспроможними так як обвинувачений не отримав опіків рук.

Зокрема, з показань як обвинуваченого так і потерпілої вбачається, що ОСОБА_5 розірвав палаючу футболку, в яку була одягнена ОСОБА_8 , із тильної сторони, яка не була піддана вогню, оскільки за даними судово-медичних висновків у потерпілої відсутні опіки на спині, а тому і ОСОБА_5 не міг отримати опіків рук. При цьому потерпіла після загоряння футболки не перебувала у безпорадному стані, що потребував невідкладної медичної допомоги, а самостійно пішла до літнього душу та лише після такого як вийшла з відти попросила викликати швидку медичну допомогу у сусіда ОСОБА_18 який в той час прийшов до їх місця проживання, а ОСОБА_5 будь-яких перешкод для цього не чинив.

Доводи прокурора, висловлені у судових дебатах, про те, що обвинувачений знаючи, що бензин з каністри потрапив на потерпілу, підкурюючи цигарку не відійшов в сторону щоб не допустити загорання потерпілої, жодним чином не свідчать про умисел обвинуваченого на вчинення умисного вбивства потерпілої чи спричинення їй тілесних ушкоджень, а вказують на злочинну недбалість обвинуваченого, який не вжив розумних і достатніх заходів для запобігання виникненню загорання одягу потерпілої ОСОБА_7 .

Підставою кримінальної відповідальності відповідно до ст. 2 КК України є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.

Як встановлено в ч. 1 ст. 11 Кримінального кодексу України, злочин (кримінальне правопорушення) - передбачене кримінальним законом суспільно-небезпечне, винне діяння (дія чи бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Частиною 1 ст. 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Разом з тим, у ході судового розгляду жодних даних на підтвердження того, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 , які узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_8 , про механізм потрапляння на одяг потерпілої легкозаймистої речовини бензину внаслідок дій саме потерпілої та його запалювання від сірника, кинутого поряд з нею, є такими, що не відповідають дійсності, доказів, які об`єктивно та безперечно спростовують такі їх твердження, стороною обвинувачення суду не надано.

Відтак, обставини вчинення злочину, наведені прокурором у обвинувальному акті в частині умислу ОСОБА_5 на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_8 , є припущенням, заснованим на його власному сприйнятті того, як могли відбуватись події, а не на фактичних обставинах, підтверджених сукупністю належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні.

Відповідно до ч.3 ст.337 КПК України, суд, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного у обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Частиною 3 ст. 25 КК України визначено, що необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Під час судового розгляду, стороною обвинувачення поданими доказами поза «розумним сумнівом» не доведено пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме не доведено, що ОСОБА_5 мав прямий умисел на вбивство ОСОБА_8 , оскільки воно суперечить встановленим фактичним обставинам, спростовується доказами у кримінальному провадженні, які у своїй сукупності дають підстави вважати, що в цьому конкретному випадку дії обвинуваченого були вчиненні з необережною формою вини на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 .

Зокрема, сукупність досліджених судом доказів свідчать про те, що у обвинуваченого ОСОБА_5 був відсутній умисел на вбивство потерпілої або заподіяння їй тілесних ушкоджень, у тому числі обвинувачений не вчиняв умисних дій щодо облиття потерпілої бензином та її навмисного підпалу сірником, а тому дії ОСОБА_5 , пов`язані з необережним поводженням із сірником поряд з людиною, одяг якої був облитий легкозаймистою речовиною, повністю охоплюються диспозицією ст.128 КК, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що були помилково кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК, як закінчений замах на умисне вбивство потерпілого.

Таким чином, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення - необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження та перекваліфікує його дії з ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на ст.128 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Обвинувачений ОСОБА_5 згідно ст. 12 КК України вчинив необережний нетяжкий злочин, передбачений ст.128 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, одружений, має 2 групу інвалідності, характеризується як такий, відносно якого компрометуючі матеріали не надходили.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачений вчинив необережне кримінальне правопорушення, з врахуванням особи обвинуваченого, який не судимий, характеризується посередньо, врахувавши думку потерпілої, яка не наполягала на притягненні обвинуваченого до кримінальної відповідальності, обираючи захід примусу суд вважає, що до ОСОБА_5 як особи з інвалідністю 2 групи може бути застосовано покарання лише у виді позбавлення волі, а тому призначає обвинуваченому покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ст.128 КК України.

При цьому, судом встановлено, що з часу вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення минуло понад 3 роки.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Санкцією ст.128 КК України передбачено наступні види покарання: громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до двох років, або обмеження волі на строк до двох років, або позбавлення волі на той самий строк

Станом на час постановлення судом вироку сплинув трирічний строк давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення, встановлений п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особу може бути звільнено від покарання за вироком суду на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Системний аналіз цих норм закону свідчить про те, що ч. 5 ст. 74 КК України застосовується тоді, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо особа заперечує проти закриття кримінального провадження за цією нереабілітуючою підставою. У такому випадку суд, за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок, яким призначає винній особі покарання та на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності (покарання) на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

З огляду на те, що захисник обвинуваченого під час судового розгляду поряд з клопотанням про перекваліфікацію дій обвинуваченого заявляв клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, враховуючи, що винуватість ОСОБА_5 за ст. 128 КК України встановлена судом, сплинув трирічний строк давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вказане кримінальне правопорушення, тому останній підлягає звільненню від призначеного покарання за ст. 128 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме: документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 34319,08 грн. а саме:

- за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №КСЕ-19/106-21/10637-ФХД від 15.12.2021 року в сумі 2745, 92 гривні;

- за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №КСЕ-19/106-21/10637-ФХД від 24.12.2021 року в сумі 1372, 96 гривні;

- за проведення комплексної судової пожежно-технічної та судово-медичної експертизи №1344/21-25/26 від 12.05.2022 року в сумі 30200,20 гривні;

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 31.07.2020 на майно, вилучене під час проведення огляду місця події по АДРЕСА_3 слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Клопотання про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду не заявлено, тому у суду відсутні підстави для його застосування.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 49, 50, 65-67, 74, 128 Кримінального кодексу України, ст. ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання за цей злочин у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 відповідно до ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 29.07.2020 року по 27.08.2020 року.

На підставі п.2 ч.1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного судом покарання, у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні, які становлять 34319 (тридцять чотири тисячі триста дев`ятнадцять) гривень 8 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 31.07.2020 на майно, вилучене під час проведення огляду місця події по АДРЕСА_3 - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

1) полімерний пакет, упакований згідно правил пакування речових доказів до спец пакету ГСУ НПУ №SUD1132143; виріз з коврової доріжки, упаковану згідно правил пакування речових доказів до спец пакету ГСУ НПУ №SUD1132142; коробку сірників, упаковану згідно правил пакування речових доказів до паперового конверту ГСУ НПУ; виріз з коврової доріжки, упаковану згідно правил пакування речових доказів до спец пакету ГСУ НПУ №SUD1132141; передня частина футболки білого кольору, упакованої згідно правил пакування речових доказів до паперового конверту ГСУ НПУ; зрізи нігтьових пластин з правої руки, упаковані згідно правил пакування речових доказів до паперового конверту ГСУ НПУ; зрізи нігтьових пластин з лівої руки, упаковані згідно правил пакування речових доказів до паперового конверту ГСУ НПУ; змиви на марлевий бинт з правої руки, упаковані згідно правил пакування речових доказів до паперового конверту ГСУ НПУ; змиви на марлевий бинт з лівої руки, упаковані згідно правил пакування речових доказів до паперового конверту ГСУ НПУ знищити.

2) металеву каністру, упаковану згідно правил пакування речових доказів до спец пакету ГСУ НПУ №EXP0413059; труси, упаковані згідно правил пакування речових доказів до спец пакету ГСУ НПУ №4448372 повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1