Справа №463/8258/23
Провадження №1-кс/463/6897/23
У Х В А Л А

21 вересня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_9 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_10 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави у кримінальному провадженні №0000077 від 19.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127, ч.5 ст.426-1 КК України, до підозрюваного:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «майор», раніше не судимого,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.127, ч. 2 ст. 146 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення застави, із поміщенням до ДУ «Львівська установа виконання покарань №19».

Клопотання мотивує тим, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, перебуває кримінальне провадження № 0000077 від 19.09.2023 за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.127 КК України та ч. 2 ст.146 КК України.

В межах цього кримінального провадження ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.146 КК України, тобто у незаконному позбавлені волі людини, щодо двох осіб, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням їм фізичних страждань, із застосуванням зброї, і здійснюване протягом тривалого часу.

Крім того, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.127 КК України, зокрема у катуванні, тобто будь-якому умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчиненому з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, у тому числі отримати інформацію, зізнання та з метою залякування, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Зокрема, за даними слідства ОСОБА_9 будучи співробітником-військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 , повинен у своїй повсякденній діяльності дотримуватись вимог: статей 11, 49 Статуту, згідно з якими військовослужбовці зобов`язані, зокрема: свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрими, ініціативними, дисциплінованими; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України; бути зразком високої культури, скромності і витримки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції та Законів України, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Поряд з цим, у відповідності до примітки 1 до ст. 127 КК України під представниками держави у цій статті і статті 146-1 цього Кодексу слід розуміти службових осіб, а також осіб, які виступають як офіційні, чи діють з їх підбурювання, чи з їх відома, чи за їх мовчазної згоди.

Натомість, майор ОСОБА_9 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам нормативно-правових актів України, будучи співробітником-військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_3 , маючи військове звання майор, здійснюючи функції представника влади, у розумінні примітки 1 до ст. 127 КК України, тобто будучи службовою особою, став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти здоров`я особи, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, а також кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.146 КК України, які він вчинив за наступних обставин.

Так, 09.09.2023 близько о 16 год. 00 хв. майор ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб із підлеглим старшим солдатом ОСОБА_11 ,отримано громадянина ОСОБА_12 від співробітників державної прикордонної служби, після чого вчинено незаконні дії щодо примусового утримання і незаконного позбавлення волі громадянина ОСОБА_12 з метою примушування його до проходження військово-лікарської комісії та з подальшим призовом на військову службу по мобілізації, знаходячись у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , у період часу з 09.09.2023 16 год. по 13 год. 00 хв. 19.09.2023, до моменту прибуття за викликом співробітників правоохоронного органу, що здійснено ним за попередньою змовою групою осіб та здійснюване протягом тривалого часу.

Також, 12.09.2023 близько о 15 год. 30 хв. майор ОСОБА_9 за попередньою змовою групою осіб із підлеглим старшим солдатом ОСОБА_11 , отримано громадянина ОСОБА_13 від співробітників державної прикордонної служби, після чого вчинено незаконні дії щодо примусового утримання і незаконного позбавлення волі громадянина ОСОБА_13 з метою примушування його до проходження військово-лікарської комісії та з подальшим призовом на військову службу по мобілізації, знаходячись у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_3 , у період часу з 16 год. 09.09.2023 по 13 год. 00 хв. 19.09.2023, до моменту прибуття за викликом співробітників правоохоронного органу, що здійснено ним за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, із застосуванням зброї, і протягом тривалого часу, з позбавленням можливості його вільного пересування.

Крім того, у період незаконного позбавлення волі громадянина ОСОБА_13 , 19.09.2023 приблизно о 11 год. 30 хв., майор ОСОБА_9 за попередньою змовою із підлеглим старшим солдатом ОСОБА_11 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , з метою придушення його волі та залякування громадянина ОСОБА_13 , а також громадянина ОСОБА_12 , для їх подальшого позбавлення волі, спрямоване на заподіяння останнім сильного фізичного болю та морального страждання, з метою примусити ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вчинити дії щодо мобілізації, пройти військово-лікарську комісію, які суперечили їх волі, умисно не вчинив заходів щодо припинення противоправних дій з боку підлеглого старшого солдата ОСОБА_11 , не повідомив про подію правопорушення в правоохоронні органи, а саме про те, що підлеглий старший солдат ОСОБА_11 діючи умисно наніс громадянину ОСОБА_13 удари рукою із застосуванням пістолета в область голови і тулуба, а також наніс удар рукою в область голови громадянину ОСОБА_12 , внаслідок чого спричинено вищевказаним двом громадянам фізичний біль і моральне страждання, з метою їх подальшого позбавлення волі і незаконного утримання, з позбавленням можливості їх вільного пересування.

Крім того, у період незаконного позбавлення волі громадянина ОСОБА_13 , 19.09.2023 приблизно о 11 год. 30 хв., майор ОСОБА_9 за попередньою змовою з підлеглим старшим солдатом ОСОБА_11 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , з метою придушення його волі та залякування громадянина ОСОБА_13 та громадянина ОСОБА_12 , для їх подальшого позбавлення волі, спрямоване на заподіяння останнім сильного фізичного болю та морального страждання, з метою примусити ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вчинити дії щодо мобілізації, пройти військово-лікарську комісію, які суперечили їх волі, умисно не вчинив заходів щодо припинення противоправних дій з боку підлеглого старшого солдата ОСОБА_11 , не повідомив про подію правопорушення в правоохоронні органи, а саме про те, що підлеглий старший солдат ОСОБА_11 діючи умисно, наніс громадянину ОСОБА_13 удари рукою із застосуванням пістолета в область голови і тулуба, а також наніс удар рукою в область голови громадянину ОСОБА_12 , спричинивши вищевказаним двом громадянам фізичний біль і моральне страждання, внаслідок чого було спричинено їм сильний фізичний біль та моральне страждання.

Обґрунтованість підозри доводиться зібраними доказами. ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочин), за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Продовжуючи перебувати на військовій службі, у разі відсутності запобіжного заходу до ОСОБА_9 , останній може впливати на свідків, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а саме самовільне залишення місця служби, дезертирство з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також вчинити інші тяжкі та особливо тяжкі військові злочини, виходячи із поведінки і характеристики діянь останнього.

Вказаним в сукупності обґрунтовується необхідність обрання підозрюваному виняткового запобіжного заходу.

Прокурори в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, викладених у такому. Вважають, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним у клопотанні ризикам, з приводу чого клопотання просять задовольнити. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Підозрюваний ОСОБА_9 під час розгляду клопотання вказав, що є військовослужбовцем, завжди поводить себе належним чином, зобов`язався співпрацювати з слідством. Вважає, що застосуванню до нього підлягає запобіжний захід не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Захисники проти задоволення клопотання заперечили, вважають повідомлену ОСОБА_9 підозру необґрунтованою, вказали, що можлива протиправна поведінка підозрюваного була спровокована поведінкою потерпілих, які в умовах воєнного стану під час повномасштабного збройного вторгнення російської федерації, будучи військовозобов`язаними, з метою уникнення мобілізації незаконно перетнули державний кордон України з Польщею, в подальшому уникали проходження військово-лікарської комісії. Після чого перебуваючи в ТЦК один з потерпілих ображав честь та гідність підозрюваного, як військовослужбовця та порочив форменний одяг військовослужбовця збройних сил України. Також просили врахувати, що підозрюваний є учасником бойових дій, у 2014 році добровільно став на захист вітчизни. З врахуванням наведеного, вважають заявлені слідством ризики недоведеними, вважають, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби, за місцем проживання його батьків, оскільки вони зможуть забезпечити підозрюваному належні умови для проживання.

Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

До Єдиного реєстру досудового розслідування 19.09.2023 року за номером 0000077 від 19.09.2023 внесено відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.127, ч.5 ст.426-1 КК України.

Про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.127, ч.2 ст.146 КК України ОСОБА_9 повідомлено 20.09.2023.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані обставини слідчий суддя розглядатиме окремо.

Чи існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину?

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Крім того, як зазначає ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність ( «СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).

Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:

-протоколами допиту потерпілих;

-протоколом огляду інтернет сторінок та відеозапису;

-протоколами допиту свідків;

При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів.

Також, виходячи з фактичних обставин справи, на даний час слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_9 .

Відтак, керуючись стандартом «обґрунтована підозра» слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тому слідчий суддя відкидає всі аргументи сторони захисту про відсутність доказів, які підтверджують зазначені у клопотанні ризики, а оцінку цих ризиків проведе з точки зору доказів, які підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість здійснити відповідні дії на шкоду інтересам кримінального провадження.

В мотивах клопотання слідчий покликається виключно на існування ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно, враховуючи таку засаду кримінального провадження як диспозитивність слідчий суддя детального розгляне можливість існування цих ризиків та не буде перевіряти можливість існування інших ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Чи існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду?

Такий ризик слідчий суддя оцінить в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного.

Санкції статтей, за якими підозрюється ОСОБА_9 , передбачають покарання в тому числі у виді обмеження волі та позбавлення волі на строк до п`яти та до десяти років. В силу вимог статті 12 КК України, вказані злочини є відповідно тяжким та нетяжким.

В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Крім того, суд притримується висновку, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») п. 58).

Як уже зазначалось вище, існує обґрунтована підозра щодо вчинення в тому числі тяжкого злочину.

Сам підозрюваний має постійне місце реєстрації та проживання, є офіцером збройних сил України, учасником бойових дій, брав безпосередню участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Нагороджений медаллю за участь в антитерористичній операції, згідно указу президента України №53/2016 від 17.02.2016.

Також, слід врахувати, що сторона обвинувачення не надала жодного доказу який би підтверджував протилежне.

Вказане в сукупності свідчить про те, що ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду органом досудового розслідування не доведено.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності даного ризику слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, слід врахувати, що вплив на свідків може здійснюватись в силу авторитету підозрюваного внаслідок здобутих зв`язків під час несення військової служби, так частина свідків є військовослужбовцями, які є підлеглими підозрюваного.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків існує, а з огляду на посадове становище підозрюваного він не є мінімальним.

Щодо ризику продовження вчинення кримінальних правопорушень, а саме самовільного залишення місця служби, дезертирства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також вчинення інших тяжких та особливо тяжких військових злочинів, виходячи із поведінки і характеристики діянь останнього.

При оцінці даного ризику слідчий суддя приходить до висновку про те, що як зазначалось вище, підозрюваний як за місцем проживання так і за місцем військової служби характеризується виключно позитивно, є учасником бойових дій, що на думку слідчого судді виключає можливість його дезертирства та вчинення інших військових злочинів, тому даний ризик є недоведеним.

Також при оцінці заявлених ризиків слідчий суддя враховує відображену на загальнодоступному в інтеренет мережі відеозаписі провокативну поведінку одного з потерпілих, яка порочить високе звання військовослужбовця збройних сил України в умовах повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України.

У підсумку, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Значення інших обставин в контексті встановлених ризиків.

Докази, які підтверджують винуватість підозрюваного слідчий суддя вважає вагомими, враховуючи також той факт, що доказів про протилежне сторона захисту не надала.

Підозрюваний народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , є особою молодого віку, є офіцером збройних сил України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , неодружений.

Також відсутня інформація про наявність в підозрюваного тяжких патологічних захворювань, про що також не зазначала сторона захисту.

Як уже зазначалось вище, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки.

Ніщо не свідчить про те, що репутація підозрюваного є поганою.

Підозрюваний не судимий. Даних про те, що до нього застосовувались раніше запобіжні заходи клопотання не містить, як і не містить інформації про повідомлення підозрюваному про вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Проте такі обставини в світлі наведених вище фактичних даних та характеристики кримінальних правопорушень, у якому підозрюється, не є настільки переконливими та вагомими, щоб виключити необхідність обрання запобіжного заходу, хоча слід визнати, в певній мірі вони зменшують значимість доведених ризиків.

Чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК?

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам слід врахувати, що така оцінка стосується перспективних фактів. Зокрема, використовується стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти встановленим ризикам лише за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК (частина 1 статті 184 КПК).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Як уже зазначалось вище, в межах даного кримінального провадження стороною обвинувачення доведено існування одного ризику передбаченого ст. 177 КПК України.

Виходячи із наведеного, слідчий суддя погоджується з тим, що перелічені вище докази вказують на те, що підозрюваний причетний до вказаних у повідомленні про підозру кримінальних правопорушень, а підозра є достатнього обґрунтованою.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого про те, що один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які окремо розглянуті слідчим суддею вище існує.

Дійсно, згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Разом з тим, у відповідності до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Отже, виходячи з того, що існує ризик, передбачений ст.177 КПК України слідчий суддя погоджується із доводами слідчого про необхідність обрання до підозрюваного запобіжного заходу, який буде сприяти виконанню ним процесуальних обов`язків.

Разом з тим, суд не погоджується із доводами, про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належну поведінку затриманого та виконання ним обов`язків, передбачених ст.177 КПК України.

Так, у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova) [GC], пункти 86-91 ЄСПЛ вказав, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції.

З врахуванням того, що із долучених захистом доказів вбачається, що підозрюваний є військовослужбовцем, учасником бойових дій, нагороджений медаллю за участь в антитерористичній операції, має постійне місце проживання, що вказує на його міцні соціальні зв`язки, слідчий суддя не вбачає підстав для обрання підозрюваному найтяжчого запобіжного заходу, а тому йому слід обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який фактично обмежує свободу пересування підозрюваного і з врахуванням покладених на нього обов`язків відповідатиме меті і завданням запобіжного заходу.

А тому слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та одночасно приймає рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати вказане помешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово.

Керуючись вимогами статей 176-178, 181, 183, 194, 395 КПК України, слідчий судя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_9 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілими у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії запобіжного заходу згідно цієї ухвали закінчується 20 листопада 2023 року.

Ухвалу передати до Львівського РУП №2 ГУ НП у Львівській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_9 , про що необхідно повідомити слідчого.

Контроль за виконанням ухвали в частині покладення обов`язків покласти на слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 26.09.2023 о 13.40 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1