УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю:

слідчого : ОСОБА_2 ,

представника власника майна: адвоката ОСОБА_3 ,

секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2023 (справа №761/7757/23, провадження №1-кс/761/5250/2023), в рамках кримінального провадження №0001749 від 14.07.2022, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, предбаченого ч.2 ст.307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

26.10.2023 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2023 (справа №761/7757/23, провадження №1-кс/761/5250/2023), в рамках кримінального провадження №0001749 від 14.07.2022, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, предбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В обґрунтування клопотання власник майна вказує, що 24.02.2023 ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва було накладено арешт на порошкоподібну речовину білого кольору, грошові кошти загальною сумою 1681 гривня, банківські картки, флеш носій, блокнот та мобільні телефони, в накладені арешту на автомобіль марки «FORD FUSION», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво на реєстрацію вищевказаного транспортного засобу та ключ від нього було відмовлено.

Окрім того, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2023 року було накладено арешт на вищезгаданий автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключ від нього з метою збереження речового доказу. Власником вказаного автомобіля, згідно свідоцтва про реєстрацію вказаного транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між тим, у клопотанні вказано, що ОСОБА_5 не має жодного відношення до кримінального провадження. Також власним майна зазначає, що транспортний засіб та ключі від нього не є знаряддям злочину, не зберігає на собі сліди кримінального правопорушення, не може бути використаним як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а отже не потребує вжиття заходів щодо його збереження.

Разом з тим, з огляду на те, що власник майна ОСОБА_5 не має жодного відношення до кримінального провадження №0001749 від 14.07.2022 та майно не має ознак речового доказу у кримінальному провадженні, останній просить скасувати арешт майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва відж 06.03.20123 у справі №761/7757/23.

У судовому засіданні представник власника майна, адвокат ОСОБА_3 зазначив, що автомобіль було вилучено в лютому 2023 році, Наразі кримінальне провадження перебуває на стадії ознайомлення з матеріалами. Між тим, вказав, що арешт був накладений з метою збереження речових доказів, однак автомобіль, перебуваючи на стоянці значно погіршив свій стан. Клопотання підтримав, просив задовольнити.

Слідчий ОСОБА_2 у судовому засіданні вказав, що у вказаному транспортному засобі було знайдено наркотичні речовини, арешт був накладений з метою забезпечення речових доказів.

Слідчий суддя, заслухавши думку представника власника майна, слідчого, вивчивши клопотання з долученими до нього матеріалами, приходить до наступного .

Так, згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП у м.Києві перебуває кримінальне провадження №0001749 від 14.07.2022, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, предбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В межах вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2023 року (справа №761/7757/23) було накладено арешт на транспортний засіб марки «Ford» моделі «Fusion», д.р.н. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_3 , коричневого кольору, користувачем якого є ОСОБА_6 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ключ від транспортний засіб марки «Ford» моделі «Fusion», д.р.н. НОМЕР_1 .

Так, при вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийнятгя законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ст. 170 КГІК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КГІК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, грунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обгрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень,володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»,від 22 вересня 1994 року, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99.пп.49-62,від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статі 1 Першого Протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»,пп.69 та 73). Іншими словами, має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються,та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50).

Під час судового розгляду встановлено, що з урахуванням наведених норм міжнародного права, недостатньо одного лише посилання слідчого на те, що майно є речовим доказом по даній справі, а тому таке майно нібито підлягає арешту. Оскільки, для вжиття такого суттєвого заходу обмеження прав особи як арешт, належного їй майна, має бути дотримано вищенаведені приписи кримінально процесуального законодавства, чітко визначені в ст.ст. 170 - 173 КПК України.

За таких обставин накладення арешту на майно ОСОБА_5 , зважаючи також на стадію досудового розслідування, є явно неспівмірним з обмеженням фізичної особи права користування та розпорядження майном, а тому такий захід забезпечення кримінального провадження фактично порушує право на мирне володіння та розпорядження належним майно.

Враховуючи вишевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні таких даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_5 майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешті майна, відпала потреба.

У зв`язку з чим і вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2023 року (справа №761/7757/23) не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування заходів забезпечення кримінального провадження - арешту майна, накладеного ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2023 (справа №761/7757/23, провадження №1-кс/761/5250/2023), в рамках кримінального провадження №0001749 від 14.07.2022, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, предбаченого ч.2 ст.307 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 06.03.2023 року (справа №761/7757/23) було накладено арешт на транспортний засіб марки «Ford» моделі «Fusion», д.р.н. НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_3 , коричневого кольору, користувачем якого є ОСОБА_6 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ключ від транспортний засіб марки «Ford» моделі «Fusion», д.р.н. НОМЕР_1 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1