Дата документу 25.10.2023 Справа № 317/3851/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/3851/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/1206/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

розглянула 25 жовтня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 11 липня 2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.3 ст.185, ст.395 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

29 жовтня 2021 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибув до території дачної ділянки АДРЕСА_2 , яка належить потерпілій ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, ОСОБА_8 подолав перешкоду у вигляді паркану та проник на територію вказаної земельної ділянки.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, ОСОБА_8 , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, пошкодив кріплення навісного замку дерев`яних вхідних дверей та проник до господарчої будівлі, з якої викрав:

- електричну ланцюгову пилку «Grunhelm Ges 17-35B» в корпусі зеленого кольору, вартістю згідно до висновку експерта № 4542 від 16.11.2011 року 1064 гривні 32 копійки;

- електричну газонокосарку-тример «ProCraft GT-2200» в корпусі чорно-зеленого кольору, вартістю згідно до висновку експерта № 4542 від 16.11.2011 року 1940 гривень 00 копійок.

Після цього ОСОБА_8 залишив місце скоєння злочину, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 завдано матеріальної шкоди на суму 3004 гривні 32 копійки.

Крім того, ОСОБА_8 в період часу з 01 листопада 2021 року по 07 червня 2022 року періодично вчиняв домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за що був п`ять разів притягнутий до адміністративної відповідальності постановами Хортицького районного суду міста Запоріжжя: по справі № 337/5255/21 від 03 листопада 2021 року, по справі № 337/6625/21 від 01 грудня 2021 року, по справі № 337/7466/21 від 22 грудня 2021 року, по справі № 337/1187/22 від 19 травня 2022 року та по справі № 337/1527/22 від 07 липня 2022 року за ст. 1732 КУпАП.

Однак, після неодноразового притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, 17 червня 2022 року приблизно об 11 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , знову вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_10 , а саме висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, словесно її ображав, принижував її честь та гідність, що призвело до психологічних страждань потерпілої, її емоційної залежності та погіршення якості її життя.

Крім того, ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 22 грудня 2021 року ОСОБА_8 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік з наступними обмеженнями:

1. Заборонено вихід з будинку, де він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 21:00 години до 05:00 години ранку наступного дня, не пов`язаний з працевлаштуванням;

2. Заборонено виїжджати за межі міста Запоріжжя без дозволу посадових осіб, що здійснюють адміністративний нагляд;

3. Зобов`язано реєструватися у відділі поліції за місцем постійного проживання в призначений день чотири рази на місяць;

4. Заборонено перебування в розважальних закладах, де реалізуються алкогольні напої.

06 січня 2022 року вказані обмеження були оголошені ОСОБА_8 та доведені йому під підпис. Попереджено ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність за ст.395 КК України.

Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 19 грудня 2022 року ОСОБА_8 продовжено адміністративний арешт на 6 місяців з зазначеними вище обмеженнями.

27 грудня 2022 року вказані обмеження були оголошені ОСОБА_8 та доведені йому під підпис. Попереджено ОСОБА_8 про кримінальну відповідальність за ст.395 КК України.

Проте, ОСОБА_8 , маючи умисел, спрямований на порушення правил адміністративного нагляду, а саме на самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, встановленого відносно нього, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за такі дії, умисно, маючи на меті ухилення від адміністративного нагляду та достовірно знаючи, що він зобов`язаний перебувати за місцем свого проживання у встановлений ухвалою суду час та прибувати у визначений час на реєстрацію до ВП № 5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, 26 грудня 2022 року, 28 грудня 2022 року, 29 грудня 2022 року, 30 грудня 2022 року, 31 грудня 2022 року, 01 січня 2023 року, 02 січня 2023 року, 03 січня 2023 року, 05 січня 2023 року, 06 січня 2023 року, 08 січня 2023 року, 09 січня 2023 року, 10 січня 2023 року, 11 січня 2023 року, 13 січня 2023 року та 14 січня 2023 року самовільно залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не повідомивши про це орган поліції, а також не з`явився до ВП № 5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області на реєстрацію 28 грудня 2022 року, 04 січня 2023 року та 11 січня 2023 року, чим порушив правила адміністративного нагляду, встановлені ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 19 грудня 2022 року.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 11 липня 2023 року:

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.3 ст.185, ст.395 КК України, та йому призначено покарання:

- за ст.126-1 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

- за ст.395 КК України у виді двох місяців арешту.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Початок строку покарання ОСОБА_8 постановлено обраховувати з 11 липня 2023 року.

На підставі статті 72 КК України у строк покарання ОСОБА_8 зараховано періоди його перебування під вартою з 09 листопада 2022 року по 12 грудня 2022 року включно та з 19 квітня 2023 року по 10 липня 2023 року включно.

До набрання даним вироком законної сили постановлено залишити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Вирішена доля речових доказів, відповідно до ст.100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання.

В обґрунтування доводів зазначає, що провину у вчиненні кримінальних правопорушень він визнав, розкаявся, був офіційно працевлаштований, перебуває в цивільному шлюбі, у вільний час активно допомагав різним волонтерським центрам, має намір вступити до лав ЗСУ.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69-1 КК України.

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання.

В обґрунтування доводів зазначає, що судом першої інстанції не повній мірі врахована наявність підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням. Призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, враховуючи особу обвинуваченого, якій щиро покаявся, попросив пробачення у потерпілої, відсутність цивільного позову, є занадто суворим. Воно не відповідає особі засудженого, тяжкості кримінальних правопорушень та не здатне виконати мету покарання, передбачену ст.50 КК.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, звільнивши ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням на три роки.

В запереченнях на апеляційні скарги потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вважають вирок суду законним і обґрунтованим, а призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, з урахуванням його особи, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України. При цьому зазначають, що ОСОБА_8 , відбувши покарання за попереднім вироком на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, почав вживати наркотичні засоби, вчиняти насильницькі дії відносно ОСОБА_10 , вимагаючи грошові кошти, та знову вчинив кримінальні правопорушення. Просять вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити.

Прокурор висловив заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Потерпілі, будучи належним чином повідомленими про час і дату судового засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд кримінального провадження без їх участі, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності потерпілих, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України. Також потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 надали до суду заперечення на апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника, в яких просили вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 повністю визнавав себе винним у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні, зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.3 ст.185, ст.395 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо призначення обвинуваченому надто суворого покарання, колегія суддів виходить з положень ст.ст. 50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Покарання, як про це зазначено в положеннях ст.65 КК України, призначається з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.

Так, вчинені ОСОБА_8 кримінальні правопорушення згідно ст.12 КК України класифіковані як нетяжкий злочин (ст.126-1 КК України), тяжкий злочин (ч.3 ст.185 КК України) та кримінальний проступок (ст.395 КК України).

У якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , місцевий суд врахував щире каяття у скоєному. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

При цьому, суд першої інстанції правильно не врахував в якості обтяжуючої обставини за ч.3 ст.185 КК України - рецидив злочинів, та за ст.126-1 КК України вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває в родинних відносинах, оскільки ці обставини не зазначені в обвинувальних актах, а відповідно до вимого ст.337 КПК України суд не може виходити за межі пред`явленого обвинувачення, якщо це погіршує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Також суд першої інстанції взяв до уваги і відомості стосовно особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зокрема і за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, вчинив злочин через короткий проміжок часу після звільнення з місць відбування покарання за попереднім вироком, ОСОБА_8 звільнився 28.05.2021 року та вже 29.10.2021 року вчинив перший епізод злочинної діяльності, крадіжку.

Не були місцевим судом залишені без уваги і відомості щодо кількості епізодів злочинної діяльності, і інші дані стосовно особи обвинуваченого, який не має сталих соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не зайнятий, на обліку у спеціалізованих медичних закладах не перебуває, а також думку сторони обвинувачення та потерпілої ОСОБА_10 , яка просила покарати обвинуваченого по закону.

При цьому, письмова заява ОСОБА_10 (т.1 а.п.22) та заперечення на апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_9 виявляють позицію потерпілих щодо залишення апеляційних скарг без задоволення, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання без змін.

Вагомих обставин, які б висвітлювали особу обвинуваченого у позитивному вигляді не вбачається, навпаки відомості стосовно неодноразових притягнень до кримінальної відповідальності поряд із обставинами даної справи, кількістю епізодів злочинної діяльності засвідчує схильність до протиправної поведінки, а вчинення кримінальних правопорушень є для обвинуваченого джерелом доходу при відсутності постійного і законного джерела заробітку.

Отже, зазначені обставини не вказують на невідповідну суворість призначеного покарання, а з урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства та не вбачає підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, що вказує на безпідставність доводів обвинуваченого та його захисника.

При цьому слід зазначити, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за більш тяжкий злочин у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням наявності пом`якшуючої обставини, а тому доводи обвинуваченого про неврахування вимог ст.69-1 КК України є безпідставними, оскільки суд першої інстанції призначив йому покарання в мінімальному розмірі.

Усталена протиправна поведінка обвинуваченого і навіть відбуття реального покарання не спонукало ОСОБА_8 до критичної оцінки своїх протиправних дій.

З огляду на зміст оскаржуваного вироку, слід констатувати, що всі наведені апелянтами обставини на користь висунутої вимоги районним судом при призначенні покарання ОСОБА_8 взяті до уваги.

Посилання обвинуваченого на наявність цивільної дружини та його участь у волонтерської діяльності, про що було зазначено в апеляційній скарзі, з урахуванням низки інших несприятливих обставин, не впливає на призначене обвинуваченому покарання.

Також є безпідставними і посилання в апеляційній скарзі на те, що обвинувачений має намір стати до лав збройних сил, як на підставу для зміни вироку в частині призначеного покарання. Так, до часу затримання ОСОБА_8 в липні 2023 року останній добровільно не з`явився до центру комплектування та не став до лав збройних сил України, отже наведена обставина є лише сумнівним наміром.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 11 липня 2023 року відносно ОСОБА_8 за ст.126-1, ч.3 ст.185, ст.395 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4