Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 18.10.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження № 0003159 від 16.10.2023, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.186 КК України, без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою обчислено в межах строку досудового розслідування, а саме: з 16.10.2023 по 14.12.2023 включно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 22:00 до 06:00 або за адресою: АДРЕСА_2 , або особисте зобов`язання. При цьому, зазначає, що слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_8 фактично був затриманий о 10 годині 16.10.2023, був доставлений до Житомирського РУП за адресою м. Житомир вул. Л. Українки буд. 17 о 12 год 33 хв. 16.10.2023 року з ним було проведено слідчу дію впізнання з потерпілим ОСОБА_10 . Разом з цим, повідомлення про підозру було вручено 17.10.2023 року о 12 год. 3 хв., тобто повідомлення про підозру було вручено пізніше ніж доба після фактичного затримання. Крім того, щодо самого затримання ОСОБА_8 , згідно матеріалів кримінального провадження останній вчинив кримінальне правопорушення 14.10.2023, був затриманий 16.10.2023 на підставі ст.208 КПК України, а тому затримання ОСОБА_8 на підставі ст.208 КПК України, тобто не безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення є необґрунтованим. Також, зазначає, шо сам факт підозри ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення не може бути безумовною підставою для тримання його під вартою. Звертає увагу, що ОСОБА_8 має місце проживання - АДРЕСА_3 , є одруженим, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 наголошує, що ОСОБА_8 наполягає на відсутності в його діях ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, однак, є ознаки ч.2 ст.190 КК України і це не є кримінальним правопорушенням пов`язаним з насильством як зазначено в ухвалі слідчого судді. Крім того, ОСОБА_8 просить не застосовувати тримання під вартою, так як бажає добровільно піти на фронт захищати Україну.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №295/14127/23, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0003159 від 16.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України. У відповідності до змісту клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що 14 жовтня 2023 р. близько 21 год., ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу будинку 1/11, що розташований за адресою: вул. Дмитра Донцова, м. Житомир, Житомирської області, де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , який користувався мобільними телефоном «Apple» моделі «Iphone 13 Pro Мах», IMEI: НОМЕР_1 . В цей час та місці у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення мобільного телефону, який належить ОСОБА_10 вчиненого в період запровадженого на території України воєнного стану. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 14.10.2023, близько 21.18 год., підійшовши до ОСОБА_10 , попросив подзвонити до їх спільного знайомого. Після чого, ОСОБА_10 утримуючи в руці свій мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 13 Pro Мах», IMEI: НОМЕР_1 , здійснив дзвінок до знайомого. В цей час ОСОБА_8 вихопив з руки ОСОБА_10 вищевказаний мобільний телефон та почав тікати в напрямку внутрішнього двору Ієзуїтського монастиря, що по вул. Леха Качинського, 12 в м. Житомирі, утримуючи в руці вищевказаний мобільний телефон, та ігноруючи крики ОСОБА_10 з вимогою повернути його. В подальшому ОСОБА_8 утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 , матеріального шкоди на суму 58 000 грн.

16.10.2023 о 13.20 год. відповідно до ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України затримано ОСОБА_8

17.10.2023 о 12.37 год. у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Старший слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами судового розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 можливо причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто для висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом заяви про вчинення кримінальних правопорушень від 15.10.2023; протоколами огляду місця події від 15.10.2023; постановою про визнання та приєднання речових доказів у кримінальному проваджені від 16.10.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_10 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_8 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_18 , протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

В даному випадку, наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_8 міг би вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України.

Апеляційні посилання підозрюваного та його захисника на невірну кваліфікацію злочинних дій ОСОБА_8 , є передчасними, з огляду на стадію досудового розслідування, так і не можуть бути об`єктивними (беззаперечними) підставами для визнання безпідставним обрання запобіжного заходу останньому у вигляді тримання під вартою. Крім того, є безпідставним і апеляційні посилання сторони захисту на порушення органом досудового розслідування порядку затримання підозрюваного, в порядку ст.208 КПК України, як і порушення строку оголошення підозри, передбаченому ст.278 КПК України, оскільки згідно наявних матеріалів провадження, затримання підозрюваного, на підставі ст.208 КПК України, фактично відбулось 16.10.2023 о 13 год. 20 хв., ОСОБА_8 ж повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, - 17.10.2023 о 12 год. 37 хв. (менше 24 годин передбачених ч.2 ст.278 КПК України).

В свою чергу, відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного ОСОБА_8 , дійшов правильного висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 інкриміновано кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, яке, згідно з положеннями ст.12 КК України є тяжким, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

При цьому, слід взяти до уваги , що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нового кримінального правопорушення під час іспитового строку за вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 08.02.2023 за ч.2 ст.190 КК України.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваної переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В даному випадку, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корисливих кримінального правопорушення, з врахуванням фактичних обставин його вчинення, суті і характеру цього правопорушення, як і суспільну небезпечність вчиненого. На думку апеляційного суду, цей процесуальний ризик є об`єктивно доведеним. В свою чергу, в даному випадку, є висока вірогідність того, що при застосуванні альтернативної міри запобіжного заходу підозрюваному, останній може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні з метою зміни показів, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню.

Є доведеним, в даному випадку, і процесуальний ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, з огляду неодноразові притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності (а.п.38-39), як і факту, що останній скоїв інкриміноване тяжке правопорушення під час відбування випробувального терміну.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

В свою чергу, належно враховано слідчим суддею і те, що підозрюваний ОСОБА_8 має місце реєстрації та проживання, має сім`ю та двох неповнолітніх дітей (стійкі соціальні зв`язки), не працевлаштований (відсутнє джерело доходу), його вік та стан здоров`я.

Не зважаючи на це, апеляційний суд, в даному випадку, погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів запобігти вищевказаним ризикам.

На переконання апеляційного суду, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, виключає можливість обрання відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання адвоката на те, що його підзахисний має постійне місце реєстрації та проживання, є одруженим, має двох неповнолітніх дітей, має намір добровільно піти на фронт захищати державу, як і гарантії сталої процесуальної поведінки підозрюваного, з урахуванням тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, його фактичних обставин, суспільної небезпечності особи підозрюваного, інших характеризуючих даних про особу підозрюваного та встановлених на даний час процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, недостатньо для доведення, як відсутності ризиків, так і того, що ОСОБА_8 виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу. Переконливих доказів цього стороною захисту суду апеляційної інстанції не надано.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі).

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного на даній стадії досудового розслідування під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя ретельно перевірив доводи слідчого про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також доводи сторони захисту щодо застосування відповідної міри запобіжного заходу, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про застосування даного запобіжного заходу та дійшов правильного висновку про обрання підозрюваному ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 18.10.2023, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, з строком дії ухвали до 14.12.2023 включно, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: