Справа № 202/8453/23
Провадження № 1-кп/202/805/2023
УХВАЛА

Іменем України

27 вересня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

провівши в залі суду в м. Дніпро у режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000573 від 13.11.2022 року, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

за участі учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

В ході судового розгляду кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, при цьому зазначив про продовження існування ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України

Представник потерпілої ОСОБА_5 покладався на розсуд суду при вирішені клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого заперечував у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт, при цьому посилався, що його підзахисний з 13 листопада 2022 року, тобто біля року, перебуває під вартою, має бажання компенсувати спричинену моральну шкоду потерпілій, для чого йому необхідно прибути до відділення банківської установи з метою поновлення банківського рахунку, окрім того, має постійне місце проживання і реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Представник потерпілого при вирішенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 покладався на розсуд суду.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою і клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт,суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Суд ураховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.

На даний час у кримінальному провадженні виникли та стали достатніми підстави для висновку про можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , що тримається під вартою на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_3 утримається під вартою із 13 листопада 2022 року, тобто десять місяців.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини в кримінальних справах розумний строк, про який йдеться у п. 1 ст. 6 Конвенції, починається з моменту обвинувачення особи, тобто з часу, коли компетентні органи офіційно її повідомили, що вона вчинила злочин. Стосовно закінчення цього строку у кримінальних справах період, про який йдеться у п.1 ст. 6 Конвенції, охоплює все провадження, включаючи оскарження.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості.

Суд вважає, що подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою буде суперечити п. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення, яке на даний час не є доведеним. Такий висновок суду сприятиме гуманізації та підвищенню гарантій захисту прав особи, згідно з якими тримання особи під вартою має бути винятковим запобіжним заходом.

Суд зауважує, що тяжкість висунутого обвинувачення, ризик ухилення від суду, незаконного впливу на свідків були підставами для винесення ухвали про обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовженні такого запобіжного заходу. Надалі, продовжуючи строк тримання під вартою, суд наводив підстави у своїх рішеннях, посилався на належність раніше обраного запобіжного заходу. Проте, згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для подальшого тримання під вартою.

У справі, що знаходиться на розгляді таких підстав навести вже неможливо, існування обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину та можливого впливу на недопитаних судом свідків, з урахуванням практики ЄСПЛ, перестає бути підставою для позбавлення свободи, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, значно зменшились.

Таким чином, враховуючи тривалість знаходження обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, його особу, вік та стан здоров`я, наявність постійного місця реєстрації та проживання, суд вважає недоцільним збереження застосованого запобіжного заходу та вважає за необхідне змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний період доби обвинуваченому ОСОБА_3 .

З урахуванням викладеного, суд, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 і задоволення клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.331, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.

Змінити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, заборонивши йому до 27 листопада 2023 року, у період часу з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби залишати місце свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за першим викликом; не виїжджати за межі місця реєстрації та мешкання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця мешкання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками по кримінальному провадженню.

Ухвалу про застосування запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту передати для виконання начальнику Золотоніського районного відділу поліції в Черкаській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1