У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 30.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002783, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого слідчого відділення Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно.

З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що 29.09.2023 року ОСОБА_5 перебуваючи у Солом`янському районі м. Києва, маючи умисел на повторне відкрите викрадення чужого майна, проводячи вільний час з ОСОБА_6 , з якою познайомився напередодні представившись вигаданим ім`ям, запропонував останній провести її додому до будинку АДРЕСА_1 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану ОСОБА_5 з метою особистого незаконного матеріального збагачення, 29.09.2023 приблизно о 23:00 годині перебуваючи за біля входу під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_1 , користуючись своєю перевагою у фізичній силі, темним часом доби, відсутністю поряд сторонніх осіб та тим, що потерпіла присіла на лавку, а отже перебувала в сидячому положенні, своїми руками повалив потерпілу ОСОБА_6 на правий бік та наніс кулаком своєї лівої руки наніс чотири удари в область голови та щелепи останньої, чим застосував насильство яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої.

Після чого, ОСОБА_5 подолавши волю потерпілої до опору, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного матеріального збагачення, повторно відкрито викрав у ОСОБА_6 сумку чорного кольору з тканини вартістю 600 гривень, в середині якої перебувало наступне майно:

- мобільний телефон кольоровий марки «Redmi 7» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 чорного кольору вартістю 5000 гривень, в середині якого перебувала сім карта оператора мобільного зв`язку України ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_3 , яка для потерпілої матеріальної цінності не становить та на якій грошових коштів не було, який перебував у чохлі синього кольору, який для потерпілого матеріальної цінності не становить;

- дві зв`язки ключів, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять;

- шкіряний гаманець темно бордового кольору, вартістю 500 гривень, в середині якого перебували дві банківські картки банку «ПриватБанк» та гроші в сумі 50 гривень;

- парфуми жіночі пів флакона, помада, баночка із пігулками «Ношпа», та картка киянина на моє ім`я, які для потерпілої матеріальної цінності не становлять.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на повторне відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_5 , зірвав з шиї потерпілої два золоті ланцюжки 583 проби, на яких перебували кулони у вигляді маленької іконки Божої Матері та контури двох маленьких рибок загальною вартістю 6000 гривень, чим спричинив останній фізичний біль.

Після чого, ОСОБА_5 , діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, утримуючи при собі, повторно відкрито викрадене чуже майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 , майнову шкоду на загальну суму 18250 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

30.09.2023 року в ході проведення слідчим слідчого відділу Солом`янського УП ГУНП у м. Києві затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України здійснено обшук затриманого ОСОБА_5 під час якого виявлено та вилучено: мобільний телефон кольоровий марки «Redmi 7» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 чорного кольору, в середині якого перебувала сім карта оператора мобільного зв`язку України ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_3 ; ланцюжок з металу жовтого кольору на якому кулон з металу жовтого кольору у вигляді двох рибок та кулон Божої Матері з металу жовтого кольору.

30 вересня 2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У даному випадку в ході досудового розслідування виникла необхідність накласти арешт на мобільний телефон кольоровий марки «Redmi 7» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 чорного кольору, в середині якого перебувала сім карта оператора мобільного зв`язку України ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_3 ; ланцюжок з металу жовтого кольору на якому кулон з металу жовтого кольору у вигляді двох рибок та кулон Божої Матері з металу жовтого кольору, які було вилучено під час обшуку затриманої особи підозрюваної у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та яке належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

30 вересня 2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В судове засідання слідча не з`явилась, на адресу суду надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, підтримує подане клопотання.

Власник майна потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, надала на адресу заяву про розгляд клопотання за її відсутності, проти накладення арешту не заперечує.

Слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність прокурора та власника майна відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних заходів не здійснювалась.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Відповідно до частин 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Метою арешту вилученого майна, є збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

Вказане у клопотанні майно було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку.

Постановою слідчого вилучені речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, вилучене під час обшуку (огляду), має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя зауважує, що для надання відповідного судового дозволу закон не вимагає обґрунтованої підозри власника майна у вчиненні кримінального правопорушення.

Вилучене майно, підлягає арешту, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна у вказаній частині, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131-132, 171-173, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно,а саме: мобільний телефон кольоровий марки «Redmi 7» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 чорного кольору, в середині якого перебувала сім карта оператора мобільного зв`язку України ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_3 ; ланцюжок з металу жовтого кольору на якому кулон з металу жовтого кольору у вигляді двох рибок та кулон Божої Матері з металу жовтого кольору, під час обшуку затриманої особи підозрюваної у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1