Справа № 307/3750/23
Провадження № 1-кс/307/609/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м.Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів, клопотання старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Вонігово Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , не працюючого, одруженого, відповідно до положень ч.1 ст. 88 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у кримінальному провадженні відомості про яке 10.09.2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за №0000605,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст.187, ч.2 ст.289 КК України, обвинувальний акт по обвинуваченню якого перебуває на розгляді в Тячівському районному суді, на шлях виправлення та перевиховання не став, а повторно вчинив умисний тяжкий злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, 09 вересня 2023 року близько 21 години 50 хвилини, ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та йдучи вулицею Івана Франка в смт. Буштино, Тячівського району, Закарпатської області побачив на краю проїжджої частини біля дворогосподарства №107, автомобіль марки «Ford» моделі «Connect» номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого знаходилися ключі запалювання двигуна. Побачивши це, з метою незаконного заволодіння вказаним транспортним засобом, який належить ОСОБА_7 , ОСОБА_8 сів за кермо вказаного автомобіля на якому поїхав у невідомому напрямку, таким чином, незаконного заволоділи ним.

Слідчий зазначає, що вжитими подальшими заходами, працівниками поліції було встановлено місце знаходження автомобіля, а саме: неподалік дворогосподарства будинку АДРЕСА_2 , в розбитому стані.

Слідчий стверджує, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, тобто в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно.

10 вересня 2023 о 11:30 годині ОСОБА_5 було затримано на підставі ст.208 КПК України.

11 вересня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України.

Слідчий стверджує, що вина ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, протоколами допиту свідків, та іншими матеріалами кримінального провадження.

Також слідчий звертає увагу суду на те, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення яке відносяться до категорії тяжких, за яке Законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, постійного місця роботи не має, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме встановлено, що: ОСОБА_5 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з вищенаведеним слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вонігово Тячівського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , строком на 60 днів.

Слідчий та прокурор в судовому засіанні клопотання підтримали та просили задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперчили щодо задоволення клопотання та просили відмовити у задоволенні такого та обрати запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, з приводу внесеного клопотання, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000605 від 10.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

10 вересня 2023 о 11:30 годині ОСОБА_5 було затримано на підставі ст.208 КПК України за адресою м. Тячів, вулиця Нересенська, 1, Закарпатської області.

11 вересня 2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому повторно.

Статтею 177 КПК України регламентовано, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають з норм КПК України, і його належної поведінки. У п. 13.3 даної постанови зазначено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

За приписами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років конфіскацією майна або без такої.

Разом з цим в зібраних органом досудового розслідування матеріалах відсутніть будь-які докази, які б дозволили встановити повторність вчинення ОСОБА_5 злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, та відповідність зазначеної в клопотанні та повідомленні про підозру кваліфікації дій ОСОБА_5 ..

Слідчим суддею береться до уваги факт недоведення органом досудового розлідування на час розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, такої кваліфікуючої ознаки як "повторність" що має значення в частині правильного визначення кваліфікації кримінального правопрушення в якому підозрюється ОСОБА_5 .

Доказів, які б надавали слідчому судді можливість, з посиланням на належні та допустимі докази, дійти висновку про вірність кваліфікації кримінального правопорушення на данному етапі досудового росзлідування, прокурором не надано.

З огляду на наведене, слідчий суддя звертає увагу, що відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене вперше, передбачена ч. 1 ст. 289 КК України, та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, а відтак в силу положень ч.2 ст.183 КПК України до осіб, які вчинили такий злочин не може бути застований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим в судовому засіданні під час розгляду клопотання та згідно вимоги ВІТ ГУНП в Закарпатській області від 11.09.2023 встановлено, що 31.08.2017 до Тячівського районного суду Закарпатської області направлено обвинувальний акт, у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 185 ч.3, 289 ч.2, 187 ч.4 КК України.

Вказане кримінальне провадження на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не розглянуто, а тому в силу ч.1 ст. 88 КК України ОСОБА_5 не є судимим.

Так відповідно до ч.1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Водночас надаючи правову оцінку доводам органу досудового розслідування, щодо наявності підстав для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за кваліфікуючою ознакою «повторно», без набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього, а відтак і відсутність визначених п.4 ч.2 ст. 183 КПК України правових підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначає наступне.

Колегія суддів Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14.09.2020 року у справі № 591/4366/18 (51-1122кмо20) прийшла до висновку відповідно до якого, єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні.

Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочині в іншому кримінальному провадженні.

При цьому слід враховувати висновок Об`єднаної палати від 01 червня 2020 року (справа № 766/39/17, провадження № 51-8867кмо18) про те, що у такому випадку слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили.

Разом з цим колегія суддів Об`єднаної палати ККС ВС заначила, що посилання судів на п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04 червня 2010 року, згідно з яким «для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин», у випадку коли органом досудового слідства направлено до судів різні кримінальні провадження за обвинуваченням у вчиненні декількох злочинів проти власності стосовно однієї особи є необґрунтованим.

Враховуючи позицію викладену ОП в рішенні від 14.09.2020 року, доводи сторони обвинувачення про відсутність підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заслуговують на увагу.

Разом з цим при вирішенні клопотання про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховуючи санкцію ч.1 ст. 289 КК України, якою визначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, керується положення п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, згідно якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ять років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Як встановлено, під час розгляду клопотання та вбачається з вимоги ВІТ ГУНП в Закарпатській області від 11.09.2023, судимість ОСОБА_5 за вироком Тячівського районного суду Закарпатської обалсті від 2.03.2015 , яким його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 765 грн., погашена.

З вказаної вимоги також вбачається, що в рамках кримінального провадження про обвинувчаення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.185, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_5 переховується від суду.

Відтак з урахуванням достатності зібраних під час досудового розслідування доказів, підтверджуючих обгрунтованість підозри щодо незаконного заволодіння транспортним засобом підозрюваним ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до висновку про підставність заявленого клопотання та його часткового задоволення.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів щодо можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, містяться в їх сукупності в матеріалах, здобутих під час проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та доданих до клопотання, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань сформованим станом на 11.09.2023 року (а.с. 6-7), рапортом помічника чергового Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 (а.с. 12-16), протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 09.09.2023 року (а.с. 17-19), згодою на проведення огляду місця події від 10.09.2023 року (а.с. 20), протоколом огляду місця події від 09.09.2023 року (а.с. 21-23), згодою на проведення огляду транспортного засобу від 10.09.2023 року (а.с. 24), протоколом огляду місця події від 10.09.2023 року (а.с. 25-31), згодою на проведення огляду мобільного телефону від 10.09.2023 року (а.с. 33), протоколом огляду місця події від 10.09.2023 року (а.с. 34-40), протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 10.09.2023 року (а.с. 41-44), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 10.09.2023 року (а.с. 47-49), протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 10.09.2023 року (а.с. 50-53), письмовими поясненнями ОСОБА_5 від 10.09.2023 року (а.с .59-61), протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 10.09.2023 року (а.с. 62-65), повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 11.09.2023 року (а.с. 73-75)

Водночас, слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує тяжкість покарання за вчинення злочину щодо незаконного заволодіння транспортним засобом у разі його доведення, дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 який непрацюючий, раніше не судимий, його вік та стан здоров`я, наявність у нього постійного місця проживання, сімейний стан підозрюваного, який є одруженим, по місцю проживання згідно наданої характеристики, яка видана виконавчим комітетом Буштинської селищної ради характеризується посередньо (а.с.66).

Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя також враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Оцінюючи доводи сторони кримінального провадження з боку обвинувачення про необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя констатує, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Виходячи з встановлених слідчим суддею обставин, з урахуванням даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_5 та потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні, прокурором доведено обставини, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, зокрема обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 289 КК Україи на даному етапі досудового розслідування, необхідність запобігання ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків і потерпілого, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, але з огляд на відстуність у ОСОБА_5 судимостей, не доведено обставини, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під варту слід відмовити.

Разом з тим, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому у рамках іншого крмимінального провадження злочину передбачених ч.3 ст. 185, ст. 187 ч.4, 289 ч.2 КК України та в рамках даного кримінального провадження передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому враховуючи підтверджені прокурором під час розгляду клопотання обставини, щодо переховування ОСОБА_5 від суду в рамках кримінального провадження про його обвинувачення за ч.3 ст. 185, ст. 187 ч.4, 289 ч.2 КК України, слідчий суддя вважає за необхідне обрання такого запобіжного заходу з застосуванням електронних засобів контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти вищезазначеним ризикам.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно з ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу, не відлучаться із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, з метою уникнення будь-якого тиску на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, спілкуватися з такими лише з дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197, 314-316, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 погодженого прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з застосуванням електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні процесуальні обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу;

не відлучаться із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

з метою уникнення будь-якого тиску на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, спілкуватися з такими лише з дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Встановити строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту до 8 листопада 2023 року, включно.

Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, було затримано о 11 год. 30 хв. 10.09.2023 року, негайно звільнити з-під варти та доставити до місця його проживання.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 15 вересня 2023 року о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1