Провадження №
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002572 від 13.10.2023 року, -

встановив:

До суду звернувся прокурор з клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучене майно третьої особи 01.11.2023 року старшим слідчим СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 під час складання протоколу обушку у проміжок часу з 13 год. 25 хв. по 15 год. 15 хв., за адресою: Харківська область, м. Південне, вул. Лермонтова 3, шляхом позбавлення права на розпорядження володільцем майна: транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, Vin-код НОМЕР_2 ; комплект ключів-ключ чорного кольору з маркуванням «MULT LOCK», ключ для сигналізації чорного кольору та ще один комплект ключів два ключі чорного кольору з написами «MULT LOCK», ключ для сигналізації чорного кольору від вищевказаного автомобіля.

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні слідчого відділу Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002572 від 13.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.10.2023 до Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 13.10.2023 о 08:06 за адресою: м. Харків вул. Бакуліна 18, невідомі особи нанесли удари у життєво важливі частини тіла ОСОБА_8 , після чого зникли у невідомому напрямку, в результаті чого останнього доставлено до лікувального закладу з тілесними ушкодженнями.

01.11.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.10.2023 року у період часу з 13 год. 25 хв. по 15 год. 15 хв. проведено обшук транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: Харківська область, м.Пвденне вул.Лермонтова 3, в ході обшуку якого під відеозапис у присутності понятих та інших учасників слідчої дії було вилучено транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, Vin-код НОМЕР_2 ; комплект ключів-ключ чорного кольору з маркуванням «MULT LOCK», ключ для сигналізації чорного кольору та ще один комплект ключів два ключі чорного кольору з написами «MULT LOCK», ключ для сигналізації чорного кольору від вищевказаного автомобіля.

Прокурор зазначає, що вищевказаний автомобіль зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення злочину та є речовим доказом у кримінальному провадженні. З метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, а також подальшого проведення необхідних судових експертиз у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене майно. Повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння кримінального правопорушення-злочину, оскільки у разі повернення майна, можутьбути вжиті заходи та вчинені дії, направлені на його знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливити встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а також проведення необхідних слідчих дій.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Власник майна та його представник заперечували проти накладення арешту на майно.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов наступного.

Встановлено, що станом на дату звернення з клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна досудове розслідування кримінального провадження №0002572, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.12 ч.2 ст.115 КК України здійснювалось Харківським РУП №3 ГУНП в Харківській області за процесуальним керівництвом Шевченківськї окружної прокуратури міста Харкова. Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 від 07.11.2023 року визначено групу прокурорів, до складу якої включено прокурорів Офісу Генерального прокурора. Зі змісту постанови вбачається, що станом на 07.11.2023 року досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється Головним слідчим управлінням Національної поліції України.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002572 вбачається, що 13.10.2023 року до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 13.10.2023 року близько 08:00 год. невстановлені особи чоловічої статі, перебуваючи по АДРЕСА_1 , нанесли удари у життєво важливі частини громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, по голові, після чого зникли у невідомому напрямку, в результаті чого ОСОБА_8 з тілесними ушкодженнями було доставлено до КНП «МКЛШНМД ім.проф. О.І.Мещанінова» ХМР за адресою: м.Харків, пров.Балакірєва 3-А.

01.11.2023 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

01.11.2023 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Надані докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15 п.12 ч.2 ст.115 КК України.

В ході досудового розслідування 01.11.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 26.10.2023 року у період часу з 13 год. 25 хв. по 15 год. 15 хв. проведено обшук транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_1 , який знаходився за адресою: Харківська область, м.Південне вул.Лермонтова 3, в ході обшуку якого вилучено транспортний засіб - автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, Vin-код НОМЕР_2 ; комплект ключів-ключ чорного кольору з маркуванням «MULT LOCK», ключ для сигналізації чорного кольору та ще один комплект ключів два ключі чорного кольору з написами «MULT LOCK», ключ для сигналізації чорного кольору від вищевказаного автомобіля.

Судовим розглядом клопотання встановлено, що вказане майно належить ОСОБА_4 .

Постановою слідчого від 01.11.2023 року зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В обґрунтування необхідності накладення арешту на майно сторона обвинувачення посилається на необхідність збереження речових доказів.

У відповідності з ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, передбаченому кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, треті х осіб.

Аналіз вище зазначених норм закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що прокурором не доведено необхідності арешту зазначеного у клопотанні майна, як не доведено і наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України (приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження), які б свідчили про необхідність арешту як способу забезпечення дієвості кримінального провадження, а також з врахуванням засад розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючи ст. ст. 170-173, 372 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002572 від 13.10.2023 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 29.12.2023 року о 14:00 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1