КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргоюзахисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000456, -

ВСТАНОВИЛА:

ВирокомКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 09.05.2023

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з вищою освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України - у виді 100 годин громадських робіт; за ч. 1 ст. 125 КК України - у виді 200 годин громадських робіт; на підставі ст. 70 КК України шляхом повного складання призначених покарань призначено ОСОБА_10 остаточне покарання у виді 300 годин громадських робіт.

Судом визнано доведеним, що 11.07.2021 року о 21.23 ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на прилеглій території, зі стовпа (електроопори), шляхом вільного доступу таємно викрав відеокамеру марки 4 МР HDCVI DH-YAC-HFW1400DP-B (3,6 мм), з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди в розмірі 1437,44 грн.

Крім того, 03.09.2021 року близько 19.25 ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на прилеглій території, маючи прямий умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, на ґрунті неприязних відносин, стоячи напроти, наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в обличчя, а саме ділянку лівого очного яблука, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 відповідно до висновку № 278/Д від 03.11.2021 легке тілеснеушкодження.

В апеляційній скарзізахисник ОСОБА_6 просить вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 травня 2023 року скасувати, а кримінальне провадження закрити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного вироку та зазначає, що, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, суд послався на показання свідків, які не відповідають дійсності та протирічать даним відеозапису, дослідженому в судовому засіданні, з якого убачається, що обвинувачений зняв з ОСОБА_8 окуляри та відкинув їх, однак жодних тілесних ушкоджень він не наносив, тобто факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не зафіксовано. Однак, суд не дав оцінки вказаним обставинам, що є грубим порушенням кримінального процесуального закону.

Також наполягає, що умислу на вчинення крадіжки у ОСОБА_11 не було, а відтак і складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони крадіжки є корисливий мотив, а ОСОБА_7 камеру намагався повернути потерпілому.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції; захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводиапеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Допитаний потерпілий ОСОБА_8 в суді першої інстанції дав показання про те, що 10.07.2021 року дистанційним переглядом відеозаписів він з`ясував, що сусід ОСОБА_7 , з яким у них неприязні відносини, шляхом демонтажу вкрав відеокамеру, яка була встановлена на стовпі біля будинку ОСОБА_12 . Черговий скандал відбувся 03.09.2021 року, під час якого ОСОБА_7 умисно наніс йому удар кулаком в обличчя, що призвело до травмування та необхідності подальшого лікування;

Свідок ОСОБА_13 - дружина потерпілого дала показання про те, що сусід ОСОБА_7 постійно влаштовує провокації та конфлікти під надуманими приводами. 10.07.2021 вони з чоловіком проглянули відео з камер відео спостереження та побачили як ОСОБА_7 приставив драбину до стовпа, піднявся та відкрутив камеру. 03.09.2021 року ОСОБА_7 влаштував чергову конфліктну ситуацію, під час якої вдарив чоловіка ОСОБА_14 кулаком в обличчя.

Показання потерпілого узгоджуються із показаннями свідка та об`єктивно підтверджується даними, дослідженими судом

Так, із матеріалів справи убачається, що за медичною допомогою ОСОБА_8 звернувся 04.09.2021 року, після чого лікар повідомила про надання такої медичної допомоги на спецлінію «102» (том 1 а.с. 73). Медична допомога ОСОБА_8 надавалась в КНП «Лікарня інтенсивного лікування Боярської міської ради», де було діагностовано струс головного мозку та забій очного яблука та тканин орбіти (том 1 а.с. 81) та в ТОВ «Медичний центр «Добробут-поліклініка», де було діагностовано крововилив в склоподібне тіло (том 1 а.с. 82).

Відповідно до висновку експерта № 278/Д від 01-03.11.2022 року тілесне ушкодження у ОСОБА_8 у вигляді контузії лівого очного яблука (частковий свіжий посттравматичний гемофтальм лівого ока), відноситься до легких тілесних ушкоджень та відповідає строку отримання - 03.09.2021 року (том 1 а.с. 96).

Показання потерпілого щодо фактичних обставин справи за ч. 1 ст. 125 КК України також об`єктивно підтверджується даними відеозапису від 03.09.2021 з якого убачається, що 03.09.2021 в світлу пору доби ОСОБА_7 палицею псує паркан, який розмежовує його та ОСОБА_12 домоволодіння, на пропозицію припинити таку поведінку не реагує, та в цей же день вже в темну пору, перебуваючи біля подвір`я свого домоволодіння, веде себе нестримано, кричить, лається нецензурними словами, явно створює конфлікт; під час сварки зближається з ОСОБА_15 та рукою замахується в обличчя останнього (том 1 а.с. 90-91).

Крім цього, за участю ОСОБА_8 був проведений слідчий експеримент (том 1 а.с. 97-108), під час якого він відтворив обставини нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_7 .

Отже, на переконання колегії суддів, винність ОСОБА_7 у заподіянні ОСОБА_8 легкого тілесного ушкодження у повній мірі знайшла своє підтвердження дослідженими доказами за встановлених судом обставин, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Обґрунтовуючи свої висновки за ч. 1 ст. 185 КК України, суд, окрім показань потерпілого і свідків, послався на докази: дані протоколу огляду від 23.07.2021 зафіксована відсутність відеокамери у місці її встановлення та кріплення зафіксована (том 1 а.с. 203б-206); про те, що камера була встановлена на стовпі поблизу будинку за місцем проживання ОСОБА_12 свідчить договір з приводу поставки обладнання та монтажу відеонагляду будинку ОСОБА_12 та акт виконаних робіт (том 1 а.с. 206а-211), а те, що вона була демонтована 11.07.2021 року свідчить відеозапис з цієї ж камери, який був відтворений в судовому засіданні (том 1 а.с. 218-224); про те, що ОСОБА_8 був відсутній за місцем проживання з 10.07.2021 року, по 21.07.2021 року, свідчать штампи про перетин кордону в його закордонному паспорті (том 1 а.с. 217-217а).

Вартість відеокамери визначена експертним висновком від 07.12.2021 року та складає 1437,44 грн. (том 1 а.с. 214-214б).

Викрадена відеокамера видана ОСОБА_7 працівникам поліції разом із заявою 14.12.2021 року (том 1 а.с. 231), після чого потерпілий ОСОБА_8 та його дружина ОСОБА_13 впізнали її як належну їм під час пред`явлення речей для впізнання (том 1 а.с. 234-241);відеокамера була повернута потерпілому на відповідальне зберігання (том 1 а.с. 242).

Разом з цим, суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо фактичних обставин, як такі, що спростовуються сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні та змістовно викладених у вироку, які суд визнав належними, допустимими, такими, що не викликають сумнівів у їх достовірності та у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, узгоджуються між собою та у достатній мірі відтворюють картину вчиненого.

Отже, суд першої інстанції у відповідності з частиною 1 ст. 337 КПК України, провів в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження, дослідивши зібрані в установленому законом порядку докази, повно та об`єктивно встановив фактичні обставини, та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки) та умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження.

Колегія суддів погоджується із висновками суду про те, що тривала неприязнь між ОСОБА_7 та потерпілим не може слугувати виправданням

вчинення ОСОБА_7 крадіжки та заподіяння ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, на переконання колегії суддів, при розгляді справи судом першої інстанції встановлені та досліджені всі обставини, з`ясування яких має істотне значення, наведені у вироку докази зібрані у відповідності з вимогами КПК України та обґрунтовано визнані належними і допустимими, які доводять винуватість ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з огляду на те, що, як стверджує сторона захисту, у обвинуваченого не було корисливого мотиву, зокрема камерою він не користувався і не розпорядився нею, - є неспроможними, позаяк крадіжка майна вважається закінченим злочином з моменту, коли винна особо повністю здійснила умисел щодо заволодіння майном. Заволодіння передбачає такий перехід майна до винного, який надає йому реальну, хоча б початкову можливість розпорядитися чи користуватися ним.

Процесуальних порушень, як під час досудового розслідування, так і під час розгляду провадження в суді першої інстанції, які давали би підстави сумніватися в правильності прийнятого судом рішення стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів уважає обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 законним, обґрунтованим та належним чином вмотивованим і підстав для його скасування та закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, як за ч. 1 ст. 185, так і за ч. 1 ст. 125 КК України, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

Як убачається зі змісту вироку, суд врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, конкретні обставини їх вчинення, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, яке відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

Зважаючи на те, що з дня вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто з 03.09.2021 минуло більш ніж два роки, відомостей про те, що перебіг строків давності переривався чи зупинявся матеріали кримінального провадження не містять, а відтак колегія суддів вважає за необхідне застосувати положення ч. 5 ст. 74 КК України та звільнити ОСОБА_7 від покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням на момент апеляційного розгляду строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

За змістом частини 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника з наведених у ній підстав задоволенню не підлягає, а вирок необхідно змінити у порядку ст. 404 КПК України, звільнити ОСОБА_7 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, п. 5 ст. 74 КК України від покарання за ч. 1 ст. 125 КК України.

Керуючись ст. 376, ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.05.2023 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України, - змінити.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, п. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання за ч. 1 ст. 125 у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 49 КК України.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: _______________ ______________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/3954/2023

Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_16

Доповідач: ОСОБА_1