Справа № 553/2267/23
Провадження № 1-в/553/362/2023
У Х В А Л А

Іменем України

06.10.2023м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» - ОСОБА_4 ,

захисника засудженого - ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про умовно-дострокове звільнення, згідно ст. 81 КК України, відносно засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове Харківської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одружений, дітей не має, до засудження офіційно не працевлаштований, до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України такого, що судимості не має,

- засудженого 08 липня 2019 року Балаклійським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна,

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду міста Полтави надійшло подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в умовах ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)».

В судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» засуджений ОСОБА_6 підтримав подання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та просив його задовольнити. Зазначає, що переглянув свою поведінку, зробив висновки, отримав спеціальність «Сантехнік» в Полтавському навчальному центрі (№64) при установі, працевлаштований на виробництві установи в бригаді по пошиву одягу. Вину в вчиненому визнає, судові витрати за вироком суду сплачені, має намір після звільнення займатися волонтерською діяльністю, адаптуватися в суспільстві, проживати разом із бабусею та батьком, який потребує сторонньої допомоги, так як має поганий стан здоров`я та встановлену інвалідність. Що стягнення, яке накладено 27.01.2023 вказав, що не виконав команду відбій та знаходився в коридорі відділення, так як були зачинені всі вікна, у зв`язку з чим погано себе почував та в той час думав про своє здоров`я, однак співробітник установи не вірив. Зазначив додатково, що поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор заперечував проти задоволення подання про застосування умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, так як на даний час підстави стверджувати, що ОСОБА_6 довів своє виправлення відсутні.

Представник ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», підтримав подання, зазначив, що засуджений ОСОБА_6 , працевлаштований на виробництві установи в бригаді по пошиву одягу, стягнення погашені, характеризується з позитивної сторони, як особа яка довела соє виправлення.

Захисник засудженого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 , підтримала подання, зазначила, що засуджений ОСОБА_6 , працевлаштований на виробництві установи в бригаді по пошиву одягу, переглянув свою поведінку, зробив висновки, отримав спеціальність «сантехнік» в Полтавському навчальному центрі (№64) при установі. Вину в вчиненому визнає, усвідомив протиправність своєї поведінки, зробив для себе відповідні висновки, стягнення погашені, має 9 заохочень (подяка). Також вказала, що батько засудженого потребує допомоги за станом здоров`я та надала копію довідку до акту огляду МСЕК серії 12ААВ № 710029, в якій зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлена третю групу інвалідності з 06 вересня 2023 року, за загальним захворюванням, строк до 01 жовтня 2024 року, дата чергового перегляду 06.09.2024. у виді, протипоказана важка фізична праця. Крім того зазначила, що судові витрати за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 08.07.2019 та виконавчий збір сплачено відповідно до квитанції від 05.10.2023 в сумі 3895,20 грн. ОСОБА_6 відбув призначено строку покарання, має позитивну характеристику, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим просила задовольнити подання та звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_6 на невідбуту частину строку покарання на підставі ст. 81 КК України.

Суд, заслухавши представника колонії, прокурора, засудженого, захисника засудженого, перевіривши доводи подання, надані матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Нормами ч. 2 ст. 81 та п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:

- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

- участь у суспільно-корисній праці;

- участь у виховних заходах;

- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання.

При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення ґрунтуватись не лише на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Слід ретельно з`ясувати той факт, що засуджений став на шлях виправлення, що вбачається із сукупності даних, а саме: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці тощо.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 08.07.2019 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Вирок набрав законної сили 24.03.2020.

Початок строку відбуття покарання 14.05.2018, кінець строку 14.05.2025 року.

Згідно подання, характеристики на засудженого та матеріалів особової справи, ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 14.05.2018. За період перебування у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався негативно. Мав одне стягнення 13.01.2020, заохочень не мав, до праці не залучався.

З 10.07.2020 по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)». За час відбування покарання характеризується задовільно, заохочувався дев`ять разів (15.12.2020, 15.06.2021, 17.09.2021, 15.12.2021, 15.03.2022, 15.06.2022, 15.09.2022, 15.12.2022, 14.08.2023) оголошенням подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності: 13.01.2020 поміщений на шість діб до карцеру за перешкоджання проведення особистого обшуку; 27.01.2023 догана за невиконання команди «відбій», стягнення погашені у встановленому законом порядку.

Згідно виписки із медичної картки ОСОБА_6 № 537 від 28.07.2023 на обліку в медичній частині № 64 не перебуває, стан здоров`я задовільний, за час перебування в установі на стаціонарному лікуванні в медичній частині не перебував, в лікувальних закладах ДКВС не лікувався, групи інвалідності не має, працездатний.

На виробництві працевлаштований в бригаді по пошиву одягу, до праці та до виконання покладених обов`язків ставиться сумлінно, з поставленими завданнями справляється. За час відбування покарання реалізував програму диференційного виховного впливу «Професія», приймає участь у програмі «Правова просвіта», відвідує лекції правового характеру, інформаційні години.

Отримав спеціальність «сантехніка» в Полтавському навчальному центрі (№64) при установі. Згідно ст. 118 КВК України залучається до виконання робіт з благоустрою установи та відділення, до виконання робіт відноситься сумлінно. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Роботи із самообслуговування виконує самостійно, має достатній рівень необхідних навичок. Підтримує стосунки з батьками, сестрою, бабусею та сестрою, які позитивно впливають на засудженого.

Рішення комісії виправної колонії від 16.11.2021 відмовлено в зміні умов тримання (ст. 101 КВК України) як особі, яка не досягла належного ступеню виправлення.

Рішенням комісії виправної колонії від 16.01.2023 відмовлено в зміні невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), як особі, яка подала заяву про відмову від пільги.

Термін застосування умовно-дострокового звільнення від покарання згідно ст. 81 КК України за відбуттям призначеного строку покарання, а саме, не раніше 14.08.2023. Рішенням комісії виправної колонії від 16.08.2023 вирішено направити подання до Ленінського районного суду м. Полтави щодо застосування до засудженого умовно-дострокове звільнення.

Згідно з вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 08.07.2019 провину у скоєному злочині визнав повністю. За вироком стягненню підлягають процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 3432, 00 грн.

Згідно довідки від 28.08.2023, заробітна плата засудженому ОСОБА_6 за період з березня 2021 року по липень 2023 року становить 4016,97 грн. Засуджений має виконавчі провадження на користь держави в сумі 3895,20 грн, утримань не було. Стягнення на судові витрати не проводилися.

Згідно копії квитанції від 05.10.2023, яка була надана захисником засудженого в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_6 05 жовтня 2023 року сплатив 3895,20 грн., а саме процесуальні витрати на виконання вироку Балаклійського районного суду Харківської області від 08.07.2019 та виконавчий збір.

Ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.

У даному випадку, хоча відбутий засудженим строк покарання і узгоджується з вимогами частини 3 статті 81 Кримінального кодексу України, проте наразі застосування положень статті 81 Кримінального кодексу України є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.

Наявність заохочень, сама по собі, не доводить виправлення засудженого в розумінні положень частини другої ст. 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

Додержання правил поведінки, дотримання правил внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці, що зазначено як підстави заохочень, є обов`язками засуджених, встановленими КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року № 2823/5.

При цьому, утримання від порушень правил внутрішнього розпорядку є прямим обов`язком засудженого, передбаченим ст.107 КВК України, та не є підтвердженням того, що він повністю став на шлях виправлення.

Доводи засудженого про те, що він у повному обсязі сплатив судові витрати за вироком суду, не є безумовною підставою для умовно-дострокового звільнення останнього, оскільки має враховуватись у сукупності з іншими обставинами.

Посилання засудженого на те, що його батько потребує сторонньої допомоги, так як має поганий стан здоров`я та встановлену інвалідність, не може бути взято судом до уваги як обставина, яка що свідчить про виправлення засудженого під час відбування покарання.

Також суд звертає увагу, що пояснення засудженого щодо подій, які стали підставою для застосування стягнення 27.01.2023 за не виконання команди відбій надані в судовому засідання є відмінними від наданих ним пояснень 24.01.2023 (а.с. 150), а також звертає увагу на відомості які викладені в рапорті №61 від 24.01.2023 (а.с.149), в якому зазначено, що ОСОБА_6 без поважно причини та з власних міркувань не виконав команду «відбій» та знаходився на коридорі відділення, на зроблені зауваження представником адміністрації належним чином не відреагував, вступив у суперечку, вів себе нахабно та зухвало, своєю поведінкою подає негативний приклад іншим засудженим.

Із встановлених судом обставин вбачається, що у поведінці ОСОБА_6 спостерігаються позитивні тенденції та останній стає на шлях виправлення, отримав спеціальність, працевлаштований на виробництві установи, однак за увесь час відбування покарання поведінка засудженого не була стабільною та послідовною.

На даний час неможливо переконливо стверджувати, що засуджений досяг необхідного ступеню виправлення, а лише можливо констатувати, що відбулися позитивні зміни в поведінці засудженого.

В контексті доводів подання суддя звертає увагу на нестабільну поведінку засудженого під час відбування покарання.

Так, вчинення порушення режиму на початку 2023 року свідчить про відсутність позитивних змін в поведінці засудженого.

Наявність заохочень, зокрема 14.08.2023, хоча і вказує на позитивні зміни у поведінці засудженого та може свідчити лише про те, що він стає на шлях виправлення, однак є недостатнім для висновку про його остаточне виправлення та не можуть слугувати доказом того, що засуджений став на шлях виправлення та заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи наведені обставини, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення, у зв`язку з чим подання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 376, 537, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні подання Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» про умовно-дострокове звільнення відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м. Полтави, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 11.10.2023.

Головуючий: суддя ОСОБА_1