справа № 489/2817/20
провадження №1-кп/489/298/23
УХВАЛА

про звільнення від кримінальної відповідальності

та закриття кримінального провадження

18 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч. 1 ст.366 КК України,

в присутності:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

встановив:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч. 1 ст.366 КК України, вчинених за наступних обставин.

23.06.2018 Житлово-комунальним підприємством Миколаївської міської ради «Південь» (далі ЖКП ММР «Південь») укладено договір № 23-06 з Приватним підприємством «АГРО РОСТ БУД» (далі ПП «АГРО РОСТ БУД») в особі директора ОСОБА_3 , предметом якого є капітальний ремонт будівлі столярного цеху, розташованого за адресою: м.Миколаїв, вул.12-а Повздовжня,49, вартістю 2918636,99 грн. Строк дії договору з 02.07.2018 до 31.12.2018. Відповідно до умов договору, оплата проводиться шляхом перерахування авансу у розмірі 60% ціни договору. Передача виконаних робіт оформлюється актами приймання виконання будівельних робіт та витрат за формою № КБ-3.

На підставі рахунку на оплату № 1 від 23.06.2018, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 ПП «АГРО РОСТ БУД», , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», МФО 326610, з розрахункового рахунку ЖКП ММР «Південь» на виконання умов зазначеного договору було перераховано грошові кошти в сумі 1815000,00 грн., в якості авансу.

27.09.2018 директор ПП «АГРО РОСТ БУД» ОСОБА_3 , будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою заволодіння грошовими коштами ЖКП ММР «Південь», склав та пред`явив до зазначеного підприємства офіційні документи: акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) за 2018 рік від 27.09.2018 з Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) від 27.09.2018, із недостовірними відомостями про фактично виконані будівельні роботи та витрачені матеріальні ресурси на загальну суму 631991,33 грн., в той час як роботи були виконані частково на суму 545998,65 грн.

В результаті вказаних злочинних дій директор ПП «АГРО РОСТ БУД» ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно заволодів та розпорядився на власний розсуд грошовими коштами ЖКП ММР «Південь в сумі 85991,68 грн.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.191 КК України, як привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 27.09.2018 будучи службовою особою директором ПП «АГРО РОСТ БУД», достовірно знаючи про невиконання взятих на себе зобов`язань з капітального ремонту будівлі столярного цеху, розташованого за адресою: м.Миколаїв, вул.12-та Повздовжня,49, за укладеним з ЖКП ММР «ПІВДЕНЬ» договором № 23-06 від 23.06.2018, склав, засвідчивши своїм підписом та печаткою ПП «АГРО РОСТ БУД», офіційні документи, а саме: Акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) за 2018 рік від 27.09.2018; Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) за 2018 рік від27.09.2018, до яких вніс завідомо недостовірні відомості про фактично виконані ПП «АГРО РОСТ БУД» будівельні роботи та витрачені матеріальні ресурси на загальну суму 631991,33 грн., в той час як роботи були виконані частково на суму 545998,65 грн.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.366 КК України, як внесення службовою особою завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів.

У судовому засіданні сторона захисту звернулася до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, в зв`язку з закінченням строків давності.

Представник потерпілого - юридичної особи ЖКП ММР «Південь» в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду клопотання захисту.

Прокурор вказав на закінчення у кримінальному провадженні строків давності, передбачених ст.49 КК України, що є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Одночасно просив стягнути понесені в кримінальному провадженні процесуальні витрати на залучення експерта з обвинуваченого на користь держави.

Заслухавши думку присутніх учасників кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частина 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України, події яких відбулися 27.09.2018.

Відповідно до ст. 12 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.191 КК України, віднесено до злочину середньої тяжкості, а ч.1 ст. 366 цього Кодексу до злочину невеликої тяжкості.

Відповідно до ст. 12 КК України (в чинній редакції) кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.191 КК України, віднесено до нетяжкого злочину, а ч.1 ст. 366 цього Кодексу до кримінального проступку.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

За чинною редакцією п.п. 2, 3 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За змістом положень ст. 44, 49 КК України, за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 49 цього Кодексу, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує та відсутні підстави, передбачені ч.5 ст.49 КК України.

На теперішній час передбачений законом п`ятирічний строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за найтяжче кримінальне правопорушення (ч.2 ст.191 КК України) сплинув.

При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що встановлений ст. 49 КК України строк давності по кримінальним правопорушенням, в яких обвинувачується ОСОБА_3 , будь-яким чином призупинявся або переривався.

Таким чином, суд, встановивши наявність усіх підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, та отримавши згоду обвинуваченого на звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності, роз`яснивши останньому про закриття провадження з нереабілітуючих підстав, вважає за необхідне звільнити обвинуваченго від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України, на підставі ст. 49 цього Кодексу у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні потерпілим не заявлявся.

Щодо клопотання прокурора про стягнення з обвинуваченого на користь держави процесуальних витрат на залучення експерта, суд зазначає, що процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на наведених вище підстав, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних із залученням експерта стороною захисту.

Зазначене кореспондує правовому висновку, викладеному у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.09.2022 у справі №203/241/17, згідно із якою постановлення ухвали суду про закриття кримінального провадження щодо особи у зв`язку із звільненням її від кримінальної відповідальності не може вважатися тотожним ухваленню щодо неї обвинувального вироку суду, оскільки це суперечило б засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України), а при вирішенні питання про долю процесуальних витрат на проведення експертизи належить виходити із того, хто призначав експертизу та за чиєю ініціативою вона проводилася.

У зв`язку з цим, відсутні підстави для стягнення з обвинуваченого на користь держави витрат на залучення експерта.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 285, 372 КПК України, суд

постановив:

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України.

Кримінальне провадження № 0001373 від 24.04.2020 закрити.

Понесені у кримінальному провадженні витрати на залучення експерта віднести на рахунок держави.

Речові докази акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 за 2018 рік від 27.09.2018 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід в кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1