КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 11 жовтня 2012 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, 16 квітня 2018 року звільнена з місць позбавлення волі по відбуттю покарання,

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Згідно з вироком суду, 02 вересня 2018 року приблизно о 00.00 год. обвинувачена ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на перехресті вулиць Стадіонна та Богданівська в м. Києві, де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з раніше знайомим потерпілим ОСОБА_11 , у неї виник злочинний умисел, направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, ОСОБА_8 дістала зі своєї сумки ніж, яким нанесла один удар потерпілому ОСОБА_11 в область черевної порожнини зліва, спричинивши йому тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення живота з послідуючим оперативним видаленням селезінки - спленектомія, яке за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 2021 року та визнати ОСОБА_8 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 123 КК України.

При цьому захисник посилається на те, що ОСОБА_8 чесно та правдиво визнала свою причетність до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та дала правдиві та вичерпні показання щодо обставин правопорушення, зазначивши що тілесні ушкодження були нею заподіяні в стані сильного душевного хвилювання, викликаного образою з боку потерпілого та спробами вчинити щодо неї фізичне насильство.

Ці показання ОСОБА_8 цілком співпадають та співвідносяться з показаннями допитаного (допитаної) свідка, подруги, яка практично весь час знаходилась поруч, проте суд невмотивовано критично віднісся до показань свідка, пославшись на те, що вона близька подруга підсудної і нібито заінтересована у звільненні подруги від відповідальності за тяжкий злочин.

Окрім того, суд, пославшись на показання потерпілого, як найбільш правильні та об`єктивні, не зазначив, за яких підстав він приймає до уваги як істинні показання потерпілого та відхиляє (відкидає) показання підсудної та свідка, яка взагалі-то є свідком сторони обвинувачення, і вже за цих причин відсутні підстави стверджувати про необ`єктивність свідка та виправдувальний і полегшуючий долю ОСОБА_8 характер.

В той же час потерпілий, який втратив орган тіла (селезінку) та тривалий час перебував в лікарняних закладах, зазнав болю та матеріальних витрат зацікавлений в намаганні відплатити за завдані страждання та незручності і саме його показання є не до кінця достовірними та чесними. При цьому, навіть сама поведінка потерпілого, який заявив, що претензій до ОСОБА_12 не має та не наполягає на покаранні, яке передбачає ув`язнення, вказує на певне підсвідоме визнання ним частки своєї провини, оскільки визнав, що з його сторони була нетактовна та образлива поведінка по відношенню до ОСОБА_8 .

Також захисник наголосив, що стороною захисту надавалися медичні документи про стан здоров`я ОСОБА_8 , яка тривалий час хворіє на ВІЛ, гепатит та інші тяжкі захворювання, знаходиться на відповідних обліках та за приписом лікаря приймає препарати, побічними ефектами яких є неадекватність сприйняття обстановки, надмірна чутливість, розлади свідомості, запаморочення, раптова зміна настрою, зміщене сприйняття зовнішніх факторів та чинників, нехарактерні психічні реакції тощо, у зв`язку з чим стороною захисту заявлялося клопотання про проведення судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_8 на предмет її адекватності на момент скоєння кримінального правопорушення, проте судом доводи сторони захисту про необхідність проведення такого дослідження були відхилені, чим допущено неповноту судового розгляду.

Таким чином, на думку апелянта, судом було упереджено зроблено висновки щодо вини ОСОБА_8 , сприйнявши показання потерпілого як більш істинні, аніж показання обвинуваченої та свідка, та позбавити шансу на отримання дійсно об`єктивного висновку експертів в галузі психології та психіатрії про ментальний стан ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченої, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Висновок суду, про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у вироку доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , даними рапорту сержанта поліції Солом`янського РВ УПО в м. Києві ОСОБА_14 (т. 1 а. п. 72), даними повідомлення від 02 вересня 2018 року (чергова частина служби 102) з органів охорони здоров`я (т. 1 а.п. 73), даними протоколу огляду місця події від 02 вересня 2018 року (т. 1, а.п. 74-75), даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02 вересня 2018 року (т. 1, а.п. 76), даними протоколу проведення слідчого експерименту від 02 вересня 2018 року з відеозаписом до нього (т. 1, а.п. 79-81), даними протоколу огляду місця події від 02 вересня 2018 року (т. 1, а.п. 83-86), даними постанови слідчого про визнання предметів речовим доказом та прилучення їх до кримінального провадження від 02 вересня 2018 року (т. 1, а.п. 87), даними постанови слідчого про визнання предметів речовим доказом та прилучення їх до кримінального провадження від 22 жовтня 2018 року (т. 1, а.п. 88), даними висновку експерта №1587Е від 24 вересня 2018 року (т.1, а.п. 92-96), даними відповіді на запит від 27 вересня 2018 року директора Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва (т. 1, а.п. 97), даними карти виїзду швидкої медичної допомоги №14 від 02 вересня 2018 року (т. 1, а.п. 98), даними висновку експерта №336 від 12 жовтня 2018 року (т. 1, а.п.99-103), даними протоколу проведення слідчого експерименту від 12 вересня 2018 року (т. 1, а.п. 104-107), даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 вересня 2018 року (т. 1, а.п. 108-110), даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 вересня 2018 року (т. 1, а.п. 111-113).

Дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння, судом кваліфіковані правильно.

Посилання захисника на те, що зібраними у справі доказами не підтверджується винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і її дії необхідно кваліфікувати за ст. 123 КК України, є безпідставними, оскільки спростовуються, викладеними у вироку доказами в сукупності.

Так, з показань потерпілого ОСОБА_13 убачається, що приблизно 24 серпня 2018 року він познайомився із ОСОБА_8 .

02 вересня 2018 року ОСОБА_8 йому зателефонувала і попросила зустрітися. Він приїхав, в магазині вони разом купили горілку, і прийшли до неї на квартиру. Пізніше прийшла її подруга, вони разом випивали, пізно увечері разом вийшли на вулицю. Коли ОСОБА_8 та її подруга дізналися від нього, що він раніше працював у конвої, у них різко змінилося ставлення до нього. Подруга ОСОБА_8 взяла у нього телефон подзвонити і кудись пішла, за нею пішла ОСОБА_8 . Він став їх чекати біля під`їзду. Коли вони вийшли, подруга віддала йому мобільний телефон, а ОСОБА_8 запропонувала купити пиво. Він сказав, що він банкрот, і в цей момент почув паління в області живота, а потім побачив кров. Він запитав «Зачем ты это?». Удар був один, після якого, ОСОБА_8 одразу пішла. Він пройшов трохи по вулиці, де побачив поліцейських, сказав, що його підрізали і вони викликали швидку допомогу.

Також, потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що вони спілкувались нормально, доки він не сказав, що працював конвоїром, оскільки потім дізнався, що і ОСОБА_18 і її подруга ОСОБА_19 були раніше судимі. Він навіть не зрозумів, що відбулося, тільки відчув паління в області живота.

З показань свідка ОСОБА_15 убачається, що 02 вересня 2018 року вночі вона чула як якась дівчина сварилась із хлопцем, потім вони цілувались, проходили повз кіоск, де вона працює. Приблизно через 15-20 хвилин дівчина сама пройшла повз кіоск і казала, що буде знати як до дівчат чіплятися. За нею підійшов до кіоску хлопець, сказав, що його підрізали. Поліція, яка була поряд, викликала швидку.

З показань свідка ОСОБА_16 убачається, що 02 вересня 2018 року він був в гостях та вночі вийшов на вулицю, щоб купити каву в кіоску поряд із будинком. Каву пив за кіоском, бачив хлопця в білій футболці та дівчину невисокого зросту, обличчя її не бачив, які стояли на відстані приблизно 5 метрів від нього. Більш на вулиці нікого не було. Ніякого шуму, криків не було. Коли дівчина різко пішла, хлопець, похилився. Потім він побачив кров на футболці цього хлопця.

Відтак, посилання захисника на те, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 були заподіяні в стані сильного душевного хвилювання, викликаного образою з боку потерпілого та спробами вчинити щодо неї фізичне насильство, спростовуються показаннями потерпілого, який показав, що вони з обвинуваченою спілкувались спокійно та свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , в полі зору яких були на невеликій відстані обвинувачена і потерпілий, які не чули будь-яких криків, гучних розмов між ними, а тим більше, не бачили застосування фізичної сили з боку потерпілого до ОСОБА_8 .

Доводи захисника про те, що показання ОСОБА_8 співпадають з показаннями свідка ОСОБА_17 та суд невмотивовано критично віднісся до показань свідка ОСОБА_17 є необґрунтованими.

Так, з показань ОСОБА_17 убачається, що ОСОБА_8 є її подругою, з якою вони проживали разом. 01 вересня 2018 року приблизно о 15.00 год. вони домовилися зустрітися із ОСОБА_13 , щоб погуляти. Купили алкоголь, який вживала вона з потерпілим. ОСОБА_20 випила зовсім трохи, оскільки постійно вживає таблетки. Під час розмови, вона сказала, що сиділа за злочин, а потерпілий сказав, що він возив таких як вона. Після цього, потерпілий став поводити себе неадекватно, приставав до ОСОБА_20 , але вони йому сказали, що ОСОБА_20 нетрадиційної сексуальної орієнтації. Потерпілий став висловлюватися образливо на адресу ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_20 разом з потерпілим залишились на вулиці, а вона пішла додому по своїм справам. Коли вона знову вийшла на вулицю, ОСОБА_8 разом із потерпілим стояли в стороні, і розмовляли у підвищеному тоні. Вона підійшла до них і взяла ОСОБА_20 за руку, а потім побачила кров`яну пляму на футболці потерпілого в області живота. Вона зрозуміла, що поранення від ножа, який був в сумці у ОСОБА_20 . Свідок запитала у потерпілого, чи все з ним гаразд, на що той відповів, що нормально і пішов. Коли вони прийшли додому, то ОСОБА_20 сказала, що він чіплявся до неї, хапав за руки і за це вона вдарила його ножем. Наступного дня поліцейські вилучили ніж з сумки, яка була в ОСОБА_20 .

Отже, з показань свідка ОСОБА_17 убачається, що вона не була очевидцем події, коли ОСОБА_8 завдала удару ножем потерпілому, оскільки пішла додому, а коли повернулась, то побачила кров пляму на футболці потерпілого в області живота і зрозуміла, що обвинувачена завдала поранення потерпілому ножем, який був в її сумці.

При цьому показання свідка ОСОБА_17 про те, що потерпілий ображав обвинувачену на ґрунті її сексуальної орієнтації не підтверджуються жодним доказом.

А показання свідка ОСОБА_17 про те, що потерпілий чіплявся до обвинуваченої та хапав її за руки, за що вона вдарила його ножем, є показаннями з чужих слід та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги показань свідка ОСОБА_17 , пославшись на те, що вона є близькою, подругою обвинуваченої і зацікавлені у звільненні ОСОБА_8 від відповідальності.

Доводи захисника про те, що потерпілий, який втратив орган тіла та тривалий час перебував в лікарняних закладах, зацікавлений в намаганні відплатити за завдані страждання та незручності і його показання є не до кінця достовірними та чесними є неспроможними, оскільки показання потерпілого підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а сам потерпілий в судовому засіданні заявив про відсутність матеріальних і моральних претензій до ОСОБА_8 та просив призначити покарання на розсуд суду.

Що стосується доводів захисника про те, що судом допущено неповноту судового розгляду, оскільки судом були відхилені доводи сторони захисту про необхідність проведення судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_8 на предмет її адекватності на момент скоєння кримінального правопорушення, є безпідставними, позаяк відмова стороні захисту у задоволенні клопотання про призначення експертизи не свідчить про неповноту, необ`єктивність і однобічність судового розгляду та порушення права на захист обвинуваченої, як це вважає апелянт.

Так, прохаючи про призначення експертизи, захисник не вказав на наявність конкретних обставин, які б свідчили про необхідність призначення такої експертизи судом, а клопотання про призначення експертизи було вирішено судом відповідно до вимог чинного кримінального процесуального закону.

Отже, доводи захисника про те, що дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ст. 123 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне в стані сильного душевного хвилювання, є безпідставними, оскільки такі обставини були предметом ретельного розгляду судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження під час судового слідства.

Колегія суддів вважаючи вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 14 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 законним, обґрунтованим та вмотивованим, не убачає підстав для його зміни чи скасування.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №760/27785/18

Провадження №11-кп/824/1602/2023

Головуючий у І інстанції ОСОБА_21

Доповідач ОСОБА_1