Справа № 203/2110/22
Провадження № 1-кп/0203/351/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ;

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ;

обвинуваченого - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції);

захисника - адвоката ОСОБА_5 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду у м. Дніпро клопотання про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000642 11 травня 2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 .

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що на сьогоднішній день не припинили існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, судовий розгляд у кримінальному провадженні ще триває. Також, відповідно до п. 8 листа Верховного Суду від 03.03.2022 №1/0/2-22 судам рекомендовано враховувати як відповідний ризик запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні. При цьому, застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява про розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_4 без його участі.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки заявлені прокурором ризики жодним чином не обґрунтовані. Також, вказав, що ОСОБА_4 вже тривалий час тримається під вартою з причин неналежного виконання прокурором своїх процесуальних обов`язків. Враховуючи зазначене, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника та додав, що вину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнає.

Заслухавши клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до ст.ст. 176, 177, 183, ч.1 ст.194 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім того, враховуються обставини, передбаченіст.178 КПК України.

За змістом ст.199 КПК України суд, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування відповідного запобіжного заходу та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим. Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що певні обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно ч.ч.1-3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, судом встановлено, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який у подальшому було неодноразово продовжено.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст.178 КПК України, враховує дані про його особу, який раніше судимий за вчинення корисливого злочину, має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні дітей не має, має постійне місце проживання.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає наступне.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яке визначено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, а отже, усвідомлюючи відповідальність, яка загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватися від суду.

Також, існує ризик того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, обвинувачений офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного офіційного джерела доходів, раніше судимий за злочин проти власності, дане кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , вчинене ним у період іспитового строку за попереднім вироком суду, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та небажання ставати на шлях виправлення.

З урахуванням наведеного, доводи захисника про відсутність ризиків є необґрунтованими, а суд доходить до висновку, що на теперішній час, не зникли ризики, які існували на час обрання обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики є обґрунтованими та виправдовують необхідність продовження відносно ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Доводи захисника про наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, хоча і мають місце, проте вони не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та самі по собі не можуть слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Також, посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на невизнання ним вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд не може взяти до уваги, оскільки оцінка наявності в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення судом надається при ухваленні вироку.

Даних, які б безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, матеріали провадження не містять.

Доводи сторони захисту щодо тривалого перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в даному випадку суд вважає необґрунтованими через те, що тривалість судового розгляду викликана об`єктивними чинниками, а тримання під вартою обвинуваченого не виходить за межі розумного строку та не суперечить ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки кореспондується з характером суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що продовження даного заходу забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає недоцільним застосування більш м`якого запобіжного заходу та вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів.

Крім того, враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину, пов`язаного із застосуванням до потерпілого насильства, з огляду на положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд має право не визначати обвинуваченому розмір застави при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 199, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто по 20 листопада 2023 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1