КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 04 січня 2024 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2023 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

представників власника майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою залишено без задоволення клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000249.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000249 від 17.02.2023 - прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна ОСОБА_8 , а саме:

- мобільного телефону марки «Iphone», з сім-карткою, в чохлі чорного кольору, яким користувалася ОСОБА_8 ;

- ноутбук моделі А1932 FCCID: BCGA1932 IC:579С-А1932, серійний номер C02Z946DLYWJ, з паролем захисту, яким користувалася ОСОБА_8 , з метою забезпечення збереження речових доказів, із забороною користування та розпорядження майном.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через невідповідність висновків суду, фактичним обставинам провадження та неповнотою судового розгляду.

Зазначає, що вилучені речі, відповідно до постанови від 04 травня 2023 року визнано речовими доказами та 08 травня 2023 року у кримінальному провадженні призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу щодо вилучених у ОСОБА_8 мобільного телефону та ноутбуку.

Звертає увагу, що під час огляду предметів, виявлено інформацію, яка має значення для досудового розслідування, однак ОСОБА_8 умисно заблокувала їх, з метою унеможливлення доступу органу досудового розслідування до них.

Прокурор вважає, що слідчим суддею не враховано доводи сторони обвинувачення, та фактично не досліджено докази, які містилися у клопотанні, а лише надано оцінку запереченням сторони захисту.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення представників власника майна, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управління Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 14 вересня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002086, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У клопотанні прокурора зазначено, що на території Кіровоградської області діє організована група осіб, до якої входять посадові особи ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, приватний нотаріус Кропивницького державного нотаріального округу, помічник приватного нотаріуса, інженер-землевпорядник, та інші особи, які налагодили протиправний механізм отримання та видачі земельних ділянок громадянам України на території Кіровоградської області без їх відома та участі.

Під час допиту свідка та в ході вивчення матеріалів, які надійшли з Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області, за результатами виконання доручення установлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетна ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Так, вказана особа виступає у якості представника під час фіктивного оформлення прав власності на земельні ділянки громадян України, без їх відома, дозволу та участі, та реалізації цього майна третім особам.

04 травня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2023 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «iPhone», з сім-картою, в чохлі чорного кольору, яким користувалась ОСОБА_8 , ноутбук моделі A1932 FCC ID: BCGA1932 IC:579C-A1932, серійний номер C02Z946DLYWJ, з паролем захисту, яким користувалась ОСОБА_8 .

04 травня 2023 року постановою слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 вилучені під час обшуку речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

04 жовтня 2023 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2023 року клопотання прокурора залишено без задоволення, оскільки аналогічне за змістом клопотання було розглянуто та, в його задоволенні відмовлено, а прокурором не мотивовано, які виникли нові обставини, що враховано при попередньому розгляді.

Колегія суддів погоджується із таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, в тому числі збереження речових доказів.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слід переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення, які можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з матеріалів провадження, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, - з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Однак, колегія суддів вважає, що в клопотанні та долучених до нього матеріалах, не надано достатніх і належних доказів на підтвердження обставин, на які послався прокурор.

Крім того, в матеріалах, які додані до клопотання прокурора, відсутні докази, що вказане майно набуто кримінально протиправним шляхом або є предметом кримінального правопорушення, а відтак існування правової підстави для арешту вказаного майна з метою забезпечення збереження речових доказів відсутня.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено, що в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, на підставі якої проведено обшук, зазначено, що в частині надання дозволу на проведення обшуку з метою відшукання мобільних телефонів, комп`ютерної техніки (планшети, персональні комп`ютера, моноблоки, ноутбуки), інших цифрових носіїв інформації (диски, флешки, жорсткі диски), клопотання не задоволено, оскільки вказана вище інформація може становити адвокатську таємницю та може бути пов`язана із здійсненням адвокатської діяльності.

Поряд із тим, в ході проведення 04 травня 2023 року обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 вилучено її мобільний телефон та ноутбук, на які прокурор просив накласти арешт. Після їх вилучення прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт, яке ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2023 року задоволено, накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон та ноутбук.

Проте, така ухвала слідчого судді скасована ухвалою Київського апеляційного суду від 22 червня 2023 року, та якою призначено новий розгляд клопотання.

В подальшому ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2023 року у справі № 757/18237/23-к у задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна відмовлено.

Крім того, з ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 серпня 2023 року у справі № 757/18237/23-к вбачається, що в попередньому клопотанні прокурор обґрунтовував необхідність накладення арешту на тимчасове вилучене майно тим самим, що й в межах вказаного клопотання: визнання тимчасово вилученого майна речовими доказами та необхідність проведення судового експертного дослідження.

Слідчим суддеюв оскаржуваній ухвалі обгрунтовано зазначено, що в межах клопотання, що розглядається, прокурором не зазначено про нові обставини, ніж ті, які вказані у розглянутому клопотанні, не доведено існування нових обставин, які б свідчили про необхідність накладення арешту на тимчасове вилучене майно, а наявність постанови про визнання вилученої техніки речовими доказами у кримінальному провадженні та постанови про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи не можуть свідчити про обґрунтованість необхідності накладення арешту. Окрім того, експертизу призначено 08 травня 2023 року, тобто, майже п`ять місяців тому, що свідчить про достатність часу на її проведення.

Слідчий суддя надав оцінку усім доказам, які наявні в матеріалах справи та які стосуються предмету кримінального провадження, з чим погоджується колегія суддів.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки за викладених у клопотанні обставин та доданих до нього матеріалах не доведено необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Відтак, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 167, 170 - 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання прокурора з підстав недоведеності та необґрунтованості необхідності застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді в матеріалах судового провадження і зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

Єдиний унікальний № 757/44242/23-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13

Провадження № 11сс/824/500/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК України