Справа № 489/3474/23
кримінальне провадження
№1-кп/489/839/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 р. м. Миколаїв

Ленінський районній суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000600 від 08.06.2023 на підставі обвинувального акту за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограду, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, військовослужбовця, проходить військову службу за мобілізацією на посаді майстра - номера обслуги зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу НОМЕР_1 роти охорони військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні "старший солдат", раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Громадянин ОСОБА_4 на виконання Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24 лютого 2022 року та у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, 18.03.2022 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією на період воєнного стану до військової частини НОМЕР_2 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 18.03.2022 № 80 ОСОБА_4 призначено на посаду майстра - номера обслуги зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу НОМЕР_1 роти охорони військової частини НОМЕР_2 , зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Згідно положень п.4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, є відправлення до військової частини з відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 18.03.2022, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 з ІНФОРМАЦІЯ_3 до військової частини НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, ї територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

3 моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (начального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять чи на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби, а також поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в Україні воєнний стан та порядок проходження служби старшому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю i гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Так, 06.05.2022 близько 11:00 год. старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді майстра - номера обслуги зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу НОМЕР_1 роти охорони військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби - місце дислокації військової частини НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував поза його межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

Разом з тим, 02.08.2022 старший солдат ОСОБА_4 добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 та повідомив про себе як про військовослужбовця, який ухиляється від військової служби та був прийнятий на облік.

З урахуванням вищевикладеного суд визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувачений в ході судового розгляду свою вину визнав повністю, та суду показав, що за обставин, викладених в обвинувальному акті, він самовільно залишив місце служби. У вчиненому кається, пояснює що у травні частина змінювала дислокацію та було важко знайти її місцезнаходження. Перевіз сімью до Кропивницького, оформив ВПО, встав на військовий облік. Після цього приймав участь у бойових діях.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення злочину та судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд кримінального провадження щодо даних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, дослідженими судом.

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з основної діяльності) № 40 від 18.03.2022, ОСОБА_4 призвано на військову службу під час введення воєнного стану та оголошення загальної мобілізації в Україні з 18 березня 2022 та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 80 від 18.03.2022, старшого солдата призову за мобілізацією ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення - майстром - номером обслуги зенітного артилерійського відділення зенітного артилерійського взводу НОМЕР_1 роти охорони військової частини НОМЕР_2 .

Наказ № 99 від 06.05.2022 щодо факту самовільного залишення обвинуваченим військової частини призначено службове розслідування.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) № 84 від 16.05.2022, за результатами службового розслідування ОСОБА_4 оголошено сувору догану за самовільне залишення місця служби.

Згідно акту службового розслідування було встановлено, що через особисту недисциплінованість військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_4 , останній самовільно залишив місце служби.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 129 від 06.05.2022, старшого солдата призову за мобілізацією ОСОБА_4 , який не прибув на службу без поважних причин 06.05.2022, до моменту з`ясування обставин щодо його знаходження, було призупинено виплату грошового забезпечення з 06.05.2022.

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 № 447 від 24.10.2022, ОСОБА_4 призвано та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_3 .

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає, що вина обвинуваченого за вказаним обвинуваченням, доведена сукупністю досліджених вище доказів, яку суд вважає такою, що поза розумним сумнівом доводить вину обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення в обсязі, встановленому судом.

Вивченням особистості обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за медичною допомогою до лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не звертався, лікування не проходив, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, сукупність усіх обставин, що характеризують дане кримінальне правопорушення, особистість обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є з`явлення зі зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи вищезазначене та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, суд, за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який після самовільного залишення військової частини добровільно встав на облік у ІНФОРМАЦІЯ_7 , брав після цього активну участь у бойових діях,вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, та вважає за можливе замість позбавлення волі призначити засудженому службове обмеження для військовослужбовців в порядку 58 КК України.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 532 КПК України, суд,

УХВАЛИВ

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання у виді службового обмеження замість позбавлення волі на той самий строк - 2 (два) роки.

На підставі ч. 2 ст. 58 КК України встановити відрахування в дохід держави в розмірі 20% від суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту отримання ним копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя