Справа № 199/1787/23
Провадження (1-кп/199/322/23)
ВИРОК

іменем України

25.09.2023 року м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_3

захисників: - ОСОБА_4

- ОСОБА_5

потерпілого - ОСОБА_6

представника потерпілого - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001587 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Алушта, Автономна Республіка Крим, громадянина України, освіта середня, розлученого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06.09.2019 року приблизно о 19 год. 20 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 , побачив, як між раніше незнайомим йому ОСОБА_6 , та його матір`ю ОСОБА_9 , відбувається конфлікт, та в цей момент, у ОСОБА_8 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , тобто спричинення умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, реалізуючи який, цього ж дня приблизно о 19 год. 25 хв., ОСОБА_8 , продовжуючи перебувати у дворі біля будинку АДРЕСА_1, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, направився у напрямку останнього, та перебуваючи у безпосередній близькості, стоячи позаду ОСОБА_6 , долонями обох своїх рук штовхнув його в спину, після цього, ОСОБА_8 своєю правою рукою обхопив шию потерпілого та застосовуючи фізичну силу почав душити, чим позбавив можливості дихати на певний час, в свою чергу ОСОБА_6 намагаючись вивільнитись з захвату ОСОБА_8 , нахилився вперед та впав колінами на землю, проте, ОСОБА_8 не припинив своєю правою рукою стискати шию ОСОБА_6 , в результаті чого останній втратив свідомість. Далі, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи умисно, стоячи з лівої сторони від лежачого спиною на землі потерпілого, своїми обома ногами взутими в черевики наніс не менше 10 послідовних ударів в область ребер з лівої сторони, після чого своїми обома ногами стрибнув в область грудної клітини потерпілого не менше 3 разів, потім, ОСОБА_8 , перебуваючи ліворуч від лежачого на спині потерпілого, наніс не менше трьох ударів своїми обома ногами взутими в черевики в область правої верхньої кінцівки потерпілого, після чого схопивши останнього за праву руку почав тягнути за неї в бік бордюру, однак, коли це йому не вдалося, наніс ще три удари ногами взутими в черевики в область правої верхньої кінцівки потерпілого. Прийшовши до тями ОСОБА_6 , намагаючись уникнути подальшого спричинення тілесних ушкоджень підвівся на ноги та почав іти в сторону під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_1 . В цей час, ОСОБА_8 знов наблизився до потерпілого, та стоячи обличчям до останнього ребром долоні своєї правої руки наніс потерпілому удар в область горла, від чого ОСОБА_6 не втримавши рівновагу впав на лавку, яка розташована біля під`їзду, та вдарився спиною. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_8 , продовжуючи стояти обличчям до ОСОБА_6 , своїми обома руками схопив потерпілого за верхній одяг в області грудної клітини та з силою відштовхнув від себе, в результаті чого останній впав спиною на металеву огорожу клумби. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_8 схилився над потерпілим та завдав не менш трьох ударів кулаками обох рук в область обличчя, голови та шиї останнього. Вважаючи свої злочинні дії доведеними до кінця, ОСОБА_8 залишив місце вчинення злочину. В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи № 3346е від 04.11.2019 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини: чисельних саден грудної клітини, косих переломів 4-го, 5-го, 6-го ребер ліворуч по середньо-пахвовій лінії, лінійного розриву лівої легені, з розвитком в посттравматичному періоді міжтканьової емфіземи та лівостороннього пневмотораксу, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження у вигляді: числених саден обличчя, голови та правої вушної раковини, синця в лівій параорбітальній області, сколу емалі зубів верхньої щелепи, садна в поперековій області ліворуч та численних синців та саден правої верхньої кінцівці (як кожне окремо) відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Обвинувачений ОСОБА_8 провину свою за ч.1 ст.121 КК України не визнав, суду показав, що він 06.09.2019 року, близько 20:00 год., став свідком конфлікту його матері, ОСОБА_10 , з потерпілим ОСОБА_6 , з приводу припаркованого останнім автомобілю, під час конфлікту ОСОБА_6 наніс ОСОБА_10 удар своєю головою їй в обличчя, після чого він почав заступатися за матір, ОСОБА_6 почав на нього нападати, він лише оборонявся та штовхнув потерпілого ОСОБА_6 , від чого той впав. Зазначає що ударів потерпілому він не наносив, вони лише штовхалися, та впевнений що у потерпілого не було цих тілесних ушкоджень в той день, а вони могли утворитись після від інших дій.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 за ч.1 ст.121 КК України, незважаючи на не визнання ним своєї провини, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що 06.09.2019 р. можливо приблизно о 19 год. 20 хв він під`їхав додому в м.Дніпро, по вул. М.Малиновського, припаркував авто на вільне місце, коли сидів у машині перед ним стояли 3 чоловіки, потім жінка попросила звільнити їх місце на що він відповів що у багатоквартирному домі нікому не можуть бути присвоєні місця для парковки авто, на що обвинувачений ОСОБА_8 відповів що він пошкодує про це і йому пошкодять його авто, він почав діставати речі з авто, та в момент коли в нього були зайняті руки, його штовхнули та він спіткнувся через корні дерева, а коли він впав, то зверху нього була дружина обвинуваченого, а сам обвинувачений його захопив та почав душити руками, він впав і втратив свідомість, прийшов в себе коли обвинувачений бив його ногами, його зупинили прохожі, він піднявся щоб у відповідь нанести удар обвинуваченому, але травми були сильні, у нього нічого не вийшло, як потім виявилось, що його машина залишилась відкрита, а ключі від неї забрала ОСОБА_9 , і вона відмовлялась віддавати ключів, потім прибігла його дружина, приїхала швидка, та він поїхав до лікарні, де у нього виявили такі травми: закритої травми грудної клітини: чисельних саден грудної клітини, косих переломів 4-го, 5-го, 6-го ребер ліворуч по середньо-пахвовій лінії, лінійного розриву лівої легені, з розвитком в посттравматичному періоді міжтканьової емфіземи та лівостороннього пневмотораксу, та численні синці та забої, просить задовольнити заявлений цивільний позов і покарати обвинуваченого;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що вона дружина потерпілого ОСОБА_6 , з яким вона разом мешкає в АДРЕСА_1 , та 06.09.2019 року ввечері вона знаходилась на кухні квартири, готувала вечерю, чекала на чоловіка, почула звук машини, чоловік припаркувався, вона виглянула у вікно та побачила чоловіка 3 і серед яких був обвинувачений ОСОБА_8 , який душив ОСОБА_6 та були ще мати обвинуваченого та його дружина, які вживали слабоалкогольні напої, ОСОБА_6 впав і втратив свідомість, у нього випали ключі від машини, ОСОБА_9 їх вхопила і в бардачку авто щось шукала, вона викликала швидку і поліцію, потім ОСОБА_8 підійшов до її чоловіка і почав його бити сильно і потім пригав на груді ОСОБА_6 , потім взяв ОСОБА_6 за руку і почав тягти на узбіччя, почала кричати на допомогу, прохожі були поруч, неповнолітні 6 чоловік, його почали проводити до лавки, ОСОБА_8 ударив ОСОБА_6 і він упав через огорожу. В результаті дій ОСОБА_8 її чоловік ОСОБА_6 проходив довготривале лікування;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що він як лікар, проводив огляд потерпілого ОСОБА_6 , після проведення рентгену він побачив у нього забій грудної клітини, перелом ребер, пневмотораксу у потерпілого він не помітив на той момент, пам`ятає що потерпілий казав що відбулась бійка із кимось, будь-якої винагороди від сторонніх осіб за поставлений діагноз ОСОБА_6 він не отримував;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив, що він 06.09.19 р. ввечері приїхав на вечерю до ОСОБА_6 , та побачили що у останнього побите обличчя, вияснилось що у нього виник конфлікт за парко місце по АДРЕСА_1 , його побили і ОСОБА_9 , сусідка його, забрала ключі від авто і потім вже віддала йому їх, вони поїхали до лікарні на машині ОСОБА_6 , в той час було багато людей, ОСОБА_6 був на обстеженні, йому робили рентген, коли вони виїжджали з лікарні помітили, що ліве заднє колесо на авто ОСОБА_6 було проколоте, потім зранку 07.09.2019 поїхали в лікарню ім. Мечникова, ОСОБА_6 проходив обстеження після обстеження відвезли його в лікарню 16, там йому призначили операцію і він там знаходився десь три тижні;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка пояснила, що події відбувались 06.09.2019 року, в АДРЕСА_1 , ввечері їй у двері постукала жінка потерпілого ОСОБА_6 та попросила про допомогу, коли вона вийшла на вулиці то побачила потерпілого ОСОБА_6 , який сидів на підлозі та вид у нього був поганий, там були ще люди, зокрема обвинувачений ОСОБА_8 , вона дочекалась швидкої, допомогла і пішла. Як і хто наносив удари потерпілому ОСОБА_6 , зокрема чи наносив обвинувачений ОСОБА_8 - вона не бачила;

- поясненнями свідка ОСОБА_16 , яка пояснила, що 06.09.2019 року вона с ОСОБА_9 перебувала на вулиці біля буд. АДРЕСА_1 , та приїхав потерпілий ОСОБА_6 та припаркував своє авто біля їх вікон, ОСОБА_9 підійшла до нього та попросила не паркувати там своє авто, на що останній почав погрожувати та лаятись, вийшов ОСОБА_8 , який на той час був її чоловіком та намагався його словами заспокоїти, але той не зупинявся та вдарив головою ОСОБА_9 в область носа, від чого та впала та вона надавала їй допомогу, а ОСОБА_8 намагався заспокоїти ОСОБА_6 , а той почав на нього замахуватись, ОСОБА_8 його стримував, вони почали боротись та впали на підлогу. Після завершення конфлікту вона не бачила у ОСОБА_6 жодних тілесних ушкоджень, вона також не бачила аби ОСОБА_8 наносив удари ОСОБА_6 , та коли вони були в лікарні, сказали що у ОСОБА_6 немає переломів і він самостійно поїхав додому на своєму авто. Ключі від авто у нього ніхто не забирав;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що 06.09.2019 року вона с ОСОБА_16 перебувала на вулиці біля буд. АДРЕСА_1 , та приїхав потерпілий ОСОБА_6 , припаркував своє авто біля їх вікон, вона підійшла до нього та попросила не ставити там своє авто, на що останній почав погрожувати та лаятись, вийшов ОСОБА_8 , який доводиться їй сином та намагався його словами заспокоїти, але той не зупинявся та вдарив головою її в область носа, від чого вона впала та їй почала надавати допомогу ОСОБА_16 , а ОСОБА_8 в той час почав заступатися за неї, а ОСОБА_6 намагався вдарити його, ОСОБА_8 лише оборонявся та потім вони разом із ОСОБА_6 впали на землю та там боролись, після чого вони поїхали у лікарню, у неї були виявлені легкі тілесні ушкодження, у ОСОБА_6 вона не бачила ушкоджень, та не бачила аби ОСОБА_8 наносив будь-які удари потерпілому ОСОБА_6 , як у неї в руках опинились ключі від авто ОСОБА_6 вона не знає, вона їх не забирала;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що вона на момент 2019 року працювала в лікарні ім. Мечникова та підтверджує свій лікарський висновок в якому встановила у потерпілого ОСОБА_6 забій грудної клітини, перелом ребер із пневмотораксом. Вказує що може бути таке, що ввечері пневмотораксу не було, а вранці появився, якщо відбулося зміщення ребер внаслідок їх перелому;

- показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_18 , в присутності законного представника - ОСОБА_19 , який пояснив, що 06.09.2019 - 2020 року, він був на спортивному майданчику в АДРЕСА_1, разом із своїм знайомим та був свідком конфлікту між ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 стосовно парко місця, ОСОБА_10 попросила ОСОБА_6 не ставити авто на їх місце, на що той почав лаятись та вдарив її головою в обличчя, ОСОБА_8 почав заступатись за мати і штовхнув ОСОБА_6 , той перечепився і впав через лавку, та потім він пішов. Вказує що він не бачив аби ОСОБА_8 наносив удар ОСОБА_6 , конфлікт до кінця він не бачив, як приїхала швидка та поліція він не бачив;

- протоколом огляду місця події від 15.12.2020 року, відповідно до якого за участю потерпілого ОСОБА_6 було оглянуто місце кримінального правопорушення по АДРЕСА_1 , на якому ОСОБА_6 були спричиненні тілесні ушкодження, (т.2 а.п.160-164).

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.10.2019 року, за участю потерпілого ОСОБА_6 , під час якого останній вказував на механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 (т.2 а.п.36-39);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2020 р., відповідно до якого, свідок ОСОБА_20 впізнає особу зображену на фотознімку № 4, як особу яка 06.09.2019 року в АДРЕСА_1, нанесла тілесні ушкодження її чоловіку, ОСОБА_6 (відповідно до долученої довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, особа зображена на фото №4 - ОСОБА_8 ) (т.2 а.п.53-55,56);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2020 р., відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_6 впізнає особу зображену на фотознімку № 2, як особу яка 06.09.2019 року в АДРЕСА_1, нанесла йому тілесні ушкодження (відповідно до долученої довідки до протоколу особа зображена на фото №2 - ОСОБА_8 ) (т.2 а.п.57-59,60);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.03.2020 року, за участю потерпілого ОСОБА_6 , під час якого останній вказував на механізм нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 (т.2 а.п.61-67);

- протоколом слідчого експерименту від 20.03.2020 р., за участю свідка ОСОБА_11 , під час якого остання вказувала на механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 її чоловіку ОСОБА_6 (т.2 а.п.68-74);

- висновком судово-медичної експертизи №3346е від 04.11.2019 року, відповідно до якої, у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритої травми грудної клітини: чисельних саден грудної клітини, косих переломів 4-го, 5-го, 6-го ребер ліворуч по середньо-пахвовій лінії, лінійного розриву лівої легені, з розвитком в посттравматичному періоді міжтканьової емфіземи та лівостороннього пневмотораксу, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження у вигляді: числених саден обличчя, голови та правої вушної раковини, синця в лівій параорбітальній області, сколу емалі зубів верхньої щелепи, садна в поперековій області ліворуч та численних синців та саден правої верхньої кінцівці (як кожне окремо) відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (т.2 а.п.43-48);

- додатковим висновком судово-медичної експертизи №872е від 23.03.2023, відповідно до якої, виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 , механізм їх нанесення не суперечать на той, що вказує свідок ОСОБА_11 , під час проведеного слідчого експерименту від 20.03.2020 року (т.2 а.п.78-80);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи №130 від 17.08.2020 року, відповідно до якої, у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритої травми грудної клітини: чисельних саден грудної клітини, косих переломів 4-го, 5-го, 6-го ребер ліворуч по середньо-пахвовій лінії, лінійного розриву лівої легені, з розвитком в посттравматичному періоді міжтканьової емфіземи та лівостороннього пневмотораксу, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження у вигляді: числених саден обличчя, голови та правої вушної раковини, синця в лівій параорбітальній області, сколу емалі зубів верхньої щелепи, садна в поперековій області ліворуч та численних синців та саден правої верхньої кінцівці (як кожне окремо) відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки; виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_6 не є характерними для спричинення їх самостійно (т.2 а.п.110-132);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи №217-Д від 17.12.2020 року, відповідно до якої, встановлення причини не виявлення у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді: косих переломів 4-го, 5-го, 6-го ребер ліворуч по середньо-пахвовій лінії, лінійного розриву лівої легені, з розвитком в посттравматичному періоді міжтканьової емфіземи та лівостороннього пневмотораксу, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, - не входить до компетенції судово-медичної експертної комісії (т.2 а.п.137-159).

Даючи оцінку наведеним доказам і встановленим обставинам, провина обвинуваченого ОСОБА_8 , незважаючи на невизнання ним своєї провини, повністю підтверджується наступними доказами: показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив, що саме обвинувачений ОСОБА_8 , 06.09.2019 року, приблизно о 19:00 - 20:00 год., в АДРЕСА_1, спричинив йому тілесні ушкодження, які у нього виявили в лікарні, а саме: закритої травми грудної клітини: чисельних саден грудної клітини, косих переломів 4-го, 5-го, 6-го ребер ліворуч по середньо-пахвовій лінії, лінійного розриву лівої легені, з розвитком в посттравматичному періоді міжтканьової емфіземи та лівостороннього пневмотораксу, та численні синці та забої. Зазначає що конфлікт виник через парко місце та розпочала його саме ОСОБА_9 , яка забрала ключі від його транспортного засобу; показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що вона дружина потерпілого ОСОБА_6 , 06.09.2019 року вона побачила чоловіка свого та інших осіб, серед яких був обвинувачений ОСОБА_8 , який душив ОСОБА_6 та були ще мати обвинуваченого та його дружина, які вживали слабоалкогольні напої, ОСОБА_6 впав і втратив свідомість, у нього випали ключі від машини, ОСОБА_9 їх вхопила і в бардачку авто щось шукала. В результаті дій ОСОБА_8 її чоловік ОСОБА_6 проходив довготривале лікування та отримав тяжкі тілесні ушкодження; показами свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що вона на момент 2019 року працювала в лікарні ім. Мечникова та підтверджує свій лікарський висновок в якому встановила у потерпілого ОСОБА_6 забій грудної клітини, перелом ребер із пневмотораксом, вказувала що може бути таке, що ввечері пневмотораксу не було, а вранці появився, якщо відбулося зміщення ребер внаслідок їх перелому; висновком судово-медичної експертизи №3346е від 04.11.2019 року, відповідно до якої, у ОСОБА_6 виявлені наступні тілесні ушкодження: закритої травми грудної клітини: чисельних саден грудної клітини, косих переломів 4-го, 5-го, 6-го ребер ліворуч по середньо-пахвовій лінії, лінійного розриву лівої легені, з розвитком в посттравматичному періоді міжтканьової емфіземи та лівостороннього пневмотораксу, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння. Тілесні ушкодження у вигляді: числених саден обличчя, голови та правої вушної раковини, синця в лівій параорбітальній області, сколу емалі зубів верхньої щелепи, садна в поперековій області ліворуч та численних синців та саден правої верхньої кінцівці (як кожне окремо) відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, та могли утворитись в проміжок часу на який вказує потерпілий; висновком комісійної судово-медичної експертизи №217-Д від 17.12.2020 року, відповідно до якої, встановлення причини не виявлення у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді: косих переломів 4-го, 5-го, 6-го ребер ліворуч по середньо-пахвовій лінії, лінійного розриву лівої легені, з розвитком в посттравматичному періоді міжтканьової емфіземи та лівостороннього пневмотораксу, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, не входить до компетенції судово-медичної експертної комісії; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.03.2020 р., відповідно до якого, потерпілий ОСОБА_6 впізнає особу зображену на фотознімку № 2, як особу яка 06.09.2019 року в АДРЕСА_1, нанесла йому тілесні ушкодження (відповідно до долученої довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, особа зображена на фото №2 - ОСОБА_8 ); іншими доказами у своїй сукупності.

Суд критично відноситься до невизнання провини обвинуваченим ОСОБА_8 та показів свідків: ОСОБА_9 , яка доводиться йому матір`ю та вони спростовуються показами потерпілого ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_11 . Суд також критично відноситься до показів свідка ОСОБА_16 , яка доводиться обвинуваченому колишньою дружиною, та вони спростовуються показами допитаних в суді потерпілим ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила, що під час конфлікту вона тримала у руках ключі від транспортного засобу потерпілого, а яким чином вона заволоділа цими ключами, вона не пам`ятає. Судом також критично оцінюються покази неповнолітнього свідка ОСОБА_18 , який не був свідком усього конфлікту, а бачив лише його частину, та до його закінчення покинув місце злочину. В той же час, свідок ОСОБА_18 підтвердив факт конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_6 , та що обвинувачений штовхав потерпілого, в результаті чого останній падав, перечепившись через лавочку. Доводи обвинуваченого про те, що не від його дій потерпілому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження спросто-вуються і висновками основної, додаткової і комісійної судово-медичної експертизи.

Що стосується клопотання сторони захисту про закриття провадження у справі на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, то зазначені клопотання неодноразово вирішувались під час підготовчого засідання, згідно ухвали суду від 14.03.2023 року, та судового розгляду кримінального провадження, згідно ухвали суду від 11.05.2023 та 18.07.2023 року, та всі мотиви відмови суду у задоволенні зазначених клопотань захисника були викладені у зазначених ухвалах суду.

Що стосується повноти судового розгляду та розумних строків розгляду кримінального провадження, то судом задовольнялись клопотання сторони обвинувачення та захисту про виклик у судове засідання для допиту свідків, відкладались судові засідання у зв`язку із їх неявкою, надавався час для підготовки досудових дебатів, вирішувались інші клопотання сторін.

В виступах у судових дебатах захисник ОСОБА_5 просив відновити судовий розгляд кримінального провадження для допиту ОСОБА_21 , чітко не конкретизувавши для допиту в якості кого. Посилання останнього у виступах у судових дебатах на протиріччя у висновку комісійної судово-медичної експертизи №130 від 17.08.2020 року не відповідають дійсності, оскільки усі члени (експерти) зазначеної комісії підписали зазначений висновок, будь-яких інших, окремих думок у зазначеному висновку не мається. Зокрема, зазначений висновок було підписано і експертом ОСОБА_21 , яка погодилась із висновками інших експертів (членів комісії). Тому в задоволенні цього клопотання судом було відмовлено.

Також в останньому слові обвинувачений просив відновити судовий розгляд для надання додаткових доказів, що суперечить положенням ст.366 КПК України, оскільки суд після останнього слова обвинуваченого негайно виходить до нарадчої кімнати для ухвалення саме вироку, який може бути на підставі наявних і досліджених доказів або обвинувальним, або виправдувальним. Крім того обвинуваченому надавалось достатньо часу на протязі довготривалого судового розгляду надати і клопотати про будь-які додаткові докази, що не було зроблено.

Наведені докази суд вважає належними, допустимими і достатніми.

Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України - суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішенням «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р. - Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_8 в пред`явленому обвинуваченні саме за ст.121 ч.1 КК України «поза розумним сумнівом» знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_8 , що виразилися у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто в умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, за ч.1 ст.121 КК України.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 , про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 60 701 (шістдесят тисяч сімсот одна) грн., 63 коп., та моральної шкоди у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) грн., 00 коп., заподіяної в результаті злочину (т.1 а.п.40-82).

Обвинувачений ОСОБА_8 , він же цивільний відповідач, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 не визнав.

Захисник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні цивільного позову.

Прокурор вважала можливим цивільний позов потерпілого задовольнити.

Вирішуючи заявлений потерпілого цивільний позов, суд вважає, що підлягає частковому задоволенню моральний позов, та в повному обсязі заявлену матеріальну шкоду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно до положень ст.ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Верховним Судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, пом`якшуючі і обтяжуючі покарання.

Обтяжуючих покарання обставин згідно ст.67 КК України не встановлено.

ОСОБА_8 свою провину не визнав, не розкаюється у вчиненому злочині, вчинив умисний тяжкий злочин, раніше не судимий; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується задовільно, тому суд вважає за можливе призначити йому покарання, з урахуванням позиції потерпілого, у виді позбавлення волі, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід до обвинуваченого обирався згідно ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2023 року, у вигляді особистого зобов`язання, термін якого в подальшому сплив та не продовжувався, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.369,370,371,373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання або затримання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_8 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 (рнокпп - НОМЕР_1 ) на користь потерпілого ОСОБА_6 (рнокпп - НОМЕР_2 ), в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі: 60 701 (шістдесят тисяч сімсот одна) грн. 60 коп., та в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі: 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп.

На вирок суду учасники судового провадження мають право подати апеляційні скарги, протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому, прокурору, потерплому.

Суддя: ОСОБА_1