У Х В А Л А

26 грудня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі слідчої відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчої відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001253 від 31.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчої слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 за погодженням прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001253 від 31.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001253 від 31.10.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Відповідно до доручення заступника начальника відділу СУ ГУНП

у м.Києві ОСОБА_8 слідчим ОСОБА_9 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000825 від 08.08.2023 за фактом протиправної діяльності посадових осіб Київського національного університету імені Тараса Шевченка під час проведення публічних закупівель, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

За матеріалами зазначеного вище кримінального провадження посадові особи Київського національного університету імені Тараса Шевченка укладали договори на виконання ремонтних робіт із суб`єктами господарської діяльності, а саме з ТОВ «Вітабуд23» та ТОВ «Альбум» у період з 2022-2023 років, в яких роботи не проводились або проводились із звищенням обсягів ремонтних робіт.

Директором ТОВ «Вітабуд23» та ТОВ «Альбум» являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який уклав договори підряду з Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та незважаючи на акти виконаних будівельних робіт згідно договорів підряду, виконав роботи частково або неякісно, що є порушенням складеного кошторису.

У подальшому, при невстановлених слідством обставинах, в ОСОБА_4 , який розумів, що вчинені ним дії містять ознаки кримінального правопорушення, та усвідомлюючи, що його буде притягнуто до кримінальної відповідальності, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на пропозицію та надання слідчому ОСОБА_9 , неправомірної вигоди за вчинення останнім в його інтересах дій із використанням влади, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , розуміючи, що слідчий ОСОБА_9 уповноважений здійснювати досудове слідство у кримінальному провадженні №0000825 від 08.08.2023 та має доступ до матеріалів вищевказаного кримінального провадження, діючи умисно, 26.10.2023 о 18 год. 07 хв., зустрівся із слідчим ОСОБА_9 , для отримання ухвал про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні ТОВ «Вітабуд23» та ТОВ «Альбум» та запропонував останньому вирішити питання щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності за грошову винагороду, на що слідчий ОСОБА_9 відповів відмовою.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий ОСОБА_9 , розуміючи зміст пропозиції ОСОБА_4 та намір останнього надати неправомірну вигоду, відмовився від неї та письмово повідомив про пропозицію неправомірної вигоди керівника підрозділу.

Після цього, ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на пропозицію та надання слідчому ОСОБА_9 неправомірної вигоди, 10.11.2023 близько 12 год. 16 хв. зателефонував до останнього та запропонував зустрітись.

Того ж дня, приблизно о 12 год. 54 хв., ОСОБА_4 прибув до вулиці Великої Житомирської, 8/14, що у місті Києві, де зустрівся із слідчим ОСОБА_9 . Під час розмови ОСОБА_4 повідомив слідчому ОСОБА_9 відомості, з яких вбачається, що ОСОБА_4 , є директором суб`єктів господарської діяльності, а саме ТОВ «Вітабуд23» та ТОВ «Альбум» та останній укладав договори підряду з Київським національним університетом імені Тараса Шевченка для здійснення ремонтних робіт в укриттях (бомбосховищах) КНУ імені Тараса Шевченка. Крім того, ОСОБА_4 повідомив, що не бажає бути притягнутим до кримінальної відповідальності за спричинення збитків КНУ імені Тараса Шевченка, внаслідок неякісного та/або виконання робіт, відповідно до актів виконаних будівельних робіт згідно вищевказаних договорів підряду.

Разом з цим, ОСОБА_4 продовжуючи вчиняти протиправні дії, направлені на пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, запропонував слідчому ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 5 000 доларів США за вчинення останнім в інтересах ОСОБА_4 дій із використанням влади, а саме закриття кримінального провадження №0000825 від 08.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

В подальшому, 14.11.2023, близько о 15 год. 10 хв., ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію вищевказаного злочинного умислу, знаходячись у кафе «М`ясторія» за адресою, м. Київ, Шевченківський район, вул. Володимирська, б. 18/2 діючи умисно, усвідомлюючи злочинність своїх дій, за власною ініціативою добровільно дістав з лівої внутрішньої кишені своєї куртки грошові кошти у сумі 5000 доларів США та самостійно надав їх слідчому СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 у якості неправомірної вигоди за непритягнення до кримінальної відповідальності.

14.11.2023 року, (фактичний час затримання 15:15 год. 14.11.2023) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затриманий в порядку ст.208 КПК України.

14.11.2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 369 КК України, крім позбавлення волі, передбачає також конфіскацію майна.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належить: транспортний засіб BMW 525D, державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .

З огляду на зазначене просив накласти арешт на зазначений вище автомобіль з метою його можливої конфіскації у майбутньому.

Слідча ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а метою, крім іншого, конфіскації майна як виду покарання (абз.2 ч.1, ч.2 ст.170 КПК України).

Згідно з ч.2 ст.173КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст.132КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Із матеріалів судової справи вбачається, що СУ ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001253 від 31.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Вказані вимоги слідчим при поданні клопотання про арешт майна виконані.

Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні здійснюється за фактом надання ОСОБА_4 слідчому СУ ГУНП у м .Києві ОСОБА_9 , який займає відповідальне становище неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

14.11.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України.

Відповідно до ч.6 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.369 КК України, належить до тяжких злочинів.

Зазначені обставини підтверджують наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що є підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності належить: транспортний засіб BMW 525D, державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .

За змістом вищевказаної статті КК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Врахувавши правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню в частині щодо арешту майна підозрюваного ОСОБА_4 , а саме транспортного засобу BMW 525D, державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 .

Наслідки від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження для підозрюваного виправдовуються завданням даного кримінального провадження.

Частиною 11ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України», в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п.168 суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відтак, слідчий суддя вважає, що арешт майна із забороною користування, є втручанням у права і свободи власника майна, і таке втручання неможливе, оскільки потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання і прокурором в клопотанні не доведено наявність обставин, визначених у п. 11 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

клопотання слідчої відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001253 від 31.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортний засіб BMW 525D, державний номерний знак НОМЕР_4 , чорного кольору, 2014 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_5 належить на праві власності ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1