ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3562/23 Справа № 204/8898/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000112, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого

за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити та призначити йому за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, не оскаржуючи фактичні обставини справи та доведеність своєї вини, зазначає про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано, що він має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, працює електрослюсарем ПАТ Шахтоуправління Покровське, має легальний дохід та може сплати штраф.

Зазначає, що більш м`яке покарання буде слугувати його виправленню та попередженню вчинення нових правопорушень, і не буде становити для нього надмірного тягаря.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2023 року залишити без змін. Вважає призначене обвинуваченому покарання таким, що відповідає тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який вчинив новий злочин в період іспитового строку та лише формально розкаявся у скоєному. Вказує, що офіційне працевлаштування обвинуваченого не є обставиною, яка пом`якшує покарання та істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Зазначає про відсутність правових підстав для призначення обвинуваченому покарання відповідно до положень ст. 69 КК України.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України ОСОБА_8 до покарання, призначеного за новим вироком, частково, у вигляді 1 (одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Селидівського міського суду Донецької області від 16 листопада 2021 року, та, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі, остаточно за сукупністю вироків призначено покарання у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СE-19/105-23/1190 - НЗПРАП від 31.05.2023 у НДЄКЦ МВС України в Донецькій області у розмірі 1 912, 00 грн.

ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, 28.04.2023, приблизно о 17.00 годині, точного часу дізнанням не встановлено, проходячи за магазином «Продукти № 30», розташованим по вул. Добропільській у м. Покровську Донецької області, на узбіччі дороги побачив згорток, обмотаний в ізострічку жовтого кольору, в якому знаходилась суміш речовин в невстановленій досудовим розслідуванням кількості, але не менше 1,9512 г, які складаються з кристалічної речовини фіолетового кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) і речовини рослинного походження світло-коричневого кольору, що є особливо небезпечною речовиною, обіг якої заборонено фрагменти плодових тіл грибів, що містять псилоцин, та у нього виник умисел на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин для особистого вживання без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, здогадуючись, що вищевказана речовина є особливо небезпечною психотропною речовиною, ОСОБА_8 , діючи умисно, взяв вказаний згорток, тим самим умисно незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, після чого поклав його до лівої задньої кишені штанів одягнених на ньому та тим самим став незаконно зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину.

28.04.2023, о 15 годині 19 хвилин ОСОБА_8 , рухаючись по вул. Гайдамацькій у м. Покровськ Донецької області, біля буд №41 був зупинений працівниками поліції, які відповідно до ст. ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію», п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 р. № 1456, провели превентивні заходи щодо останнього, а саме: перевірили документи та запитали про наявність незаконних наркотичних засобів чи психотропних речовин. Під час проведення вищевказаних заходів ОСОБА_8 повідомив, що при собі у лівій задній кишені штанів одягнених на ньому зберігає особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), - яку він незаконно придбав та зберігав для подальшого особистого вживання без мети збуту.

28.04.2023 у період часу з 18 години 05 хвилини по 18 години по 16 хвилин в ході проведення огляду місця події ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку №41 по вул. Гайдамацькій у м. Покровську Донецької області, добровільно видав, доставши з лівої задньої кишені штанів, вдягнутих на ньому, згорток, обмотаний в ізострічку жовтого кольору, в якому знаходився поліетиленовий пакет, при відкритті якого виявлено та вилучено суміш речовин загальною масою 1,9512 г., які складаються з кристалічної речовини фіолетового кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,2274 г. та речовини рослинного походження світло-коричневого кольору, що є особливо небезпечною речовиною, обіг якої заборонено фрагменти плодових тіл грибів, що містять псилоцин, масою 1,4949 г., яку ОСОБА_8 умисно, незаконно придбав та зберігав з метою особистого вживання без мети збуту.

Дії ОСОБА_8 у цій частині судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Апелянт ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про день та час апеляційного розгляду повідомлявся, про причини неявки не повідомив, питання про відкладення апеляційного розгляду та/або необхідність його особистої участі не порушував. Приймаючи до уваги, що в апеляційній скарзі не порушене питання про погіршення становища останнього, а відтак за правилами ч. 4 ст. 401 КПК України його участь не є обов`язковою, а також враховуючи позицію захисника, який проти розгляду апеляційної скарги без участі обвинуваченого не заперечував, колегія суддів вважає за необхідне здійснити апеляційний розгляд за такої явки.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, кваліфікація його дій та доведеність винуватості в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного перегляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_8 , не виявлено.

Аналізуючи доводи обвинуваченого щодо невідповідності призначеного покарання даним про його особу та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає їх такими, що не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.

За змістом ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що при призначенні ОСОБА_8 покарання судом вказані вимоги закону про кримінальну відповідальність було виконано та достатньою мірою враховано обставини, що мають значення, а саме тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, та пом`якшуючу покарання обставину щире каяття обвинуваченого.

Проаналізувавши наведені обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання, найбільш суворого за видом з числа передбачених санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, але у мінімальному його розмірі, із чим колегія суддів погоджується та вважає це покарання законним, справедливим, достатнім для виправлення цього обвинуваченого та попередження нових злочинів, а належних підстав для його пом`якшення за видом та/або розміром не вбачає.

Так, у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 засуджено за те, що він у період іспитового строку за попереднім вироком Селидівського міського суду Донецької області від 16 листопада 2021 року суду, не відбувши покарання за ним, вчинив новий умисний злочин.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції та зазначено у вироку, відомості про особу ОСОБА_8 свідчать про неможливість виправлення його без реального відбування покарання. Доводи обвинуваченого щодо його офіційного працевлаштування та отримання легального доходу не слугують підставою для зміни вироку суду в частині призначеного покарання, оскільки не сприятимуть меті покарання та запобіганню ризику продовження злочинної діяльності.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_8 раніше вже звільнявся від відбування покарання за правилами ст. 75 КК України з випробуванням, втім вчинив новий злочин у період іспитового строку, що потягло призначення йому покарання за оскаржуваним вироком суду із застосуванням положень ст. 71 КК України, що на думку колегії свідчить про те, що обвинувачений належних висновків для себе не зробив та навіть за таких обставин його виправлення досягнуте не було, та зрештою свідчить про стійкість його протиправної поведінки та антисоціальну спрямованість його особи.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про неможливість досягнення щодо ОСОБА_8 мети кримінального провадження шляхом призначення йому найменш суворого за видом покарання з числа передбачених санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, як він про це просить в апеляційній скарзі, та про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4