Закарпатський апеляційний суд
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.12.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 , (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/428/23 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2023.

Цим вироком:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, непрацюючий, несудимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді штрафу в розмірі 250 (двісті п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) грн.

Речові докази по справі: PVP масою 0,3202 г, який передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області - знищено; DVD - R диск з двома відео файлами, який приєднано до кримінального провадження - залишено при матеріалах кримінального провадження.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням по справі судово-хімічної експертизи у розмірі 858,10 грн.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 , при невстановлених обставинах, перебуваючи неподалік ТЦ «Токіо» по вул. Заньковецькій в м. Ужгороді Закарпатської області, знайшов, чим саме незаконно придбав згорток, в середині якого знаходилася кристалічна речовина білого кольору, яку в подальшому, усвідомлюючи, що така є психотропною речовиною, обіг якої заборонено, умисно, незаконно, з метою власного вживання зберігав у своїй наплічній сумці. 07.10.2021 в період часу з 00 год 30 хв до 01 год, співробітниками Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області в ході огляду було виявлено та вилучено у ОСОБА_6 згорток в якому містилася кристалічна речовина білого кольору, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/107-21/8791-НЗПРАП від 03.11.2021 є психотропною речовиною, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 0,3202 г, який останній умисно, незаконно придбав, зберігав для особистого споживання, не переслідуючи мети збуту.

-2-

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок щодо останнього скасувати через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання. В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує на те, що судом першої інстанції безпідставно обвинуваченому ОСОБА_6 призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу та рішення суду в цій частині є невмотивованим. Судом не дано оцінки тим обставинам, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, а також дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, непрацює, заробітків не має, як і міцних соціальних зв`язків. Просить вирок від 13.06.2023 щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким останньому призначити покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, просила вирок суду першої інстанції скасувати й постановити новий, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора та погодився на збільшення розміру штрафу, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги те, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, а тому апеляційним судом відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, такі не перевіряються.

Діяння обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України кваліфіковано правильно і також ніким з учасників судового провадження не заперечуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Частина 1 статті 421 КПК України визначає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке покарання чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

-3-

Доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимог, передбачених ст. 65, 69 КК України заслуговують на увагу з таких підстав.

Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що на переконання суду, істотно знижувало ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, вказав про наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані наркотичного сп`яніння та з врахуванням особи обвинуваченого, який є одруженим, має на утриманні неповнолітню дитину, вважається таким, що раніше не судимий, активно проявив себе під час досудового та судового розгляду в сприянні розкриттю кримінального проступку, а також є особою з інвалідністю ІІ групи, й призначив на підставі ст. 69 КК України покарання у виді штрафу нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 309 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 із застосуванням вимог ст. 69 КК України є необґрунтованим, оскільки воно прийнято без врахування належним чином усіх даних про особу ОСОБА_6 , який вчинив кримінальне правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків.

Нормою ч. 3 ст. 65 КК України передбачено, що підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК України.

Однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст. 69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання. Разом з тим суд зобов`язаний встановити не лише їх наявність, а й обґрунтувати, яким чином такі пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

-4-

Правова конструкція ч. 1 ст. 69 КК України законодавцем побудована таким чином, щоб суди в ході реалізації ними своїх дискреційних повноважень під час призначення винній особі покарання в кожному конкретному випадку вмотивовано аргументували істотність зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння. Тобто встановлення лише факту наявності не менше двох пом`якшуючих обставин не може автоматично тягнути застосування ст. 69 КК України.

З вироку суду від 13.06.2023 вбачається, що, застосовуючи положення ч. 1 ст. 69 КК України щодо ОСОБА_6 , суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, щире розкаяння обвинуваченого, активне сприяння його розкриттю.

Вказавши такі обставини та врахувавши дані про особу обвинуваченого, який є інвалідом ІІ групи, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вони істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Однак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що вищевказані обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і, як наслідок, про наявність підстав для застосування ст. 69 КК України до ОСОБА_6 .

Приписи ст. 69 КК України про призначення винній особі покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках. Підставами для застосування цієї статті є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тобто, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом не враховано тих обставин, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, а також дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, непрацює, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень, що певною мірою свідчить про систематичність та стійкість його злочинних намірів і дій, а також небажання зробити для себе належні висновки і стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що наявність щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення у цьому кримінальному провадженні не призвели до істотного зниження ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

За таких обставин, вирок суду в частині призначеного покарання та застосування щодо ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, з постановленням нового вироку на підставі ст. 420 КПК України.

-5-

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до положень ст. 65 КК України, колегія суддів враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який законом віднесено до категорії кримінальних проступків, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який є особою з інвалідністю ІІ групи, має на утриманні неповнолітню дитину, посередню характеристику, непрацює, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, що свідчить про відсутність динаміки усвідомлення вчиненого та бажання до виправлення; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого - вчинення кримінального правопорушення у стані наркотичного сп`яніння.

Призначення покарання ОСОБА_6 у виді штрафу в мінімальному його розмірі, згідно санкції статті, за якою його засуджено, свідчить про фактичне врахування усіх можливих, фактично наявних обставин, що пом`якшують покарання та посередньо характеризують обвинуваченого ОСОБА_6 , і таке покарання буде справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме положенням ст. 50, 65 КК України .

Враховуючи викладене, апеляційна прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2023 щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

В решті вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.06.2023 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційним судом.

Судді