30.01.2024
Справа № 642/96/24
Провадження №1кс/642/161/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000585 від 15.12.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ст. 356 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000585 від 15.12.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ст. 356 КК України, в якій заявник просить скасувати постанову дізнавача.

В обґрунтування вимог скарги заявник вказав, що у провадженні СД ВП № 2 Харківського РУП № З ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000585 від 15.12.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ст. 356 КК України - самоправство, тобто самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Постановою дізнавача СД ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у вказаному провадженні. Так, заявник прохає скасувати зазначену постанову як необґрунтовану.

В судовому засіданні заявник доводи скарги підтримав посилаючись на підстави в ній викладені. Прохав визнати дії дізнавача неправомірними. Пояснив, що з заявою про визнання його потерпілим до дізнавача не звертався.

Прокурор та дізнавач в судове засідання не з`явились.

Від дізнавача ОСОБА_4 надійшла заява, в якій останній проти скарги заперечує, зазначає, що ОСОБА_3 було неодноразово викликано для прибуття до ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області для проведення з останнім допиту, проте ОСОБА_3 жодного разу не прибув за викликом, систематично ігноруючи виклики уповноваженої особи. Враховуючи, що з наявних даних не встановлено, що ОСОБА_3 було завдано моральної, фізичної або майнової шкоди за тим фактом, відносно якого він і подав заяву. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні скарги, її розгляд провести без участі дізнавача.

Матеріали кримінального провадження для розгляду скарги суду не надано , повідомлено, що вони направлені до Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова для прийняття рішення про зміну органу досудового розслідування кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника заявника, розглянувши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема: рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнані потерпілим.

Як встановлено з матеріалів справи, 15.12.2023 на виконання ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова до ЄРДР було внесено за № 0000585 повідомлення за заявою ОСОБА_3 за правовою кваліфікацією ст. 356 КК України.

15 грудня 2024 року дізнавачем СД ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю доведеності спричинення йому матеріальної та (або) моральної шкоди.

Судом встановлено, що з вказаною постановою заявник не згодний.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 24 КПК України гарантує потерпілому право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Це право є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють досудове розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Чинний КПК України дає чіткий перелік кола рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час провадження досудового розслідування, а також надає вичерпний перелік осіб, що мають право оскаржити те чи інше рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді. З метою забезпечення цього права слідчий зобов`язаний забезпечити можливість його реалізації, тобто роз`яснити потерпілому порядок оскарження: яким чином, у яких випадках і до кого може звернутися заявник із вимогою про усунення допущених відносно нього порушень. Найважливіше право потерпілого, що передбачене чинним КПК України це право потерпілого на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Слідчі судді зобов`язані здійснювати належний контроль за дотриманням гарантій, встановлених нормативно-правовим актом, метою якого є захист осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

Згідно зі ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Так, дізнавач у своїй постанові послався на те, що в кримінальному провадженні не встановлено факту завдання ОСОБА_3 кримінальним правопорушенням матеріальної або моральної шкоди, що унеможливлює визнання його потерпілим.

Проте, такий висновок дізнавача СД ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутими в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000585.

При цьому, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова дізнавача не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, у ній не наведено мотивів на спростування доводів ОСОБА_3 зазначених у заяві, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

Посилання у постанові на положення кримінального процесуального закону та кримінального закону не можна ототожнювати з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

На слідчого суддю відповідно до норм КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.110 КПК України, мотивувальна частина постанови слідчого, прокурора повинна містити відомості про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтованості та посилання на положення КПК.

Разом з тим, дослідивши постанову слідчого від 15.12.2023, слідчий суддя приходить до висновку, що така не відповідає вимогам ч.5 ст. 110 КПК України. Вказана постанова містить лише посилання на норми процесуального законодавства та посилання на те, що на даний час відсутні підстави щодо залучення ОСОБА_3 в якості потерпілого, при цьому відсутні мотиви, на підставі яких слідчий прийшов до такого висновку, а відповідно і належне обґрунтування цьому.

Згідно до п. 7 ст. 55 КК України якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого то слідчий , прокурор, суд має право визнати таку особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок. Положення цієї частини не поширюються на провадження яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого 9кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення.

Оскільки до ЄРДР за № 0000585 внесено повідомлення за ст. 356 КК України, яке відноситься за ст. 477 КПК України до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення суд вважає що постанова від 15.12.2023 є неправомірною.

Враховуючи викладене, постанова підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 26, 55, 303, 304,306, 309 КПК України -

ПОВТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000585 від 15.12.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ст. 356 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 30 січня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1