Справа № 646/877/24
№ провадження 1-кс/646/348/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2024 м.Харків

Суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 суд, -

в с т а н о в и в :

В провадженні судді Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 перебуває заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду справи 646/877/24, провадження 1-кс/646/287/2024 за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність заступника керівника Харківської обласної прокуратури щодо не розгляду заяви від 09.01.2024.

В обгрунтування своєї заяви ОСОБА_3 зазначає, що слідчим суддею ОСОБА_4 було порушено терміни розгляду його скарги. Крім того, йому було відмовлено у задоволенні заяви про відвід прокурору та у задоволенні клопотання про витребування матеріалів справи. У зв`язку з чим, ОСОБА_3 вважає дії слідчого судді ОСОБА_4 необ`єктивними та просить задовольнити його заяву про відвід слідчого судді.

Ззаслухавши думку ОСОБА_3 , перевіривши наявність підстав, викладених в заяві про відвід слідчому судді, приходжу до таких висновків.

Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні викладені у статтях 75, 76 Кримінального процесуального Кодексу України і їх перелік є вичерпним.

Так, відповідно до ч.1 ст.75 КПК України, слідчий суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 ).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд з прав людини також вказує, що необхідно перевірити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його небезсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; ).

Ті підстави, на які посилається заявник у своїй заяві про відвід слідчого судді ОСОБА_4 не містять будь-яких об`єктивних відомостей щодо можливої зацікавленості судді під час здійснення судового розгляду та не ставлять під сумнів її об`єктивність.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Європейський суд з прав людини підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді. Критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості. Суб`єктивна упередженість полягає, як правило, в умисних чи необережних діях або висловлюваннях суддів (присяжних) перед початком чи під час судового розгляду справи. У світлі прецедентної практики Суду об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Обставин, які б викликали сумнів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 і унеможливлювали винесення нею об`єктивного рішення у справі не встановлено, адже до суду не надано переконливих доказів упередженості та небезсторонності судді ОСОБА_4 щодо розгляду справи.

Так, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді у вирішенні справи, оскільки наведені особою, яка заявила відвід обставини, не свідчать про упередженість, яка визначена п. 4 ст. 75 КПК України, а є лише власними припущеннями неаргументованими достатніми доводами.

Незгода з процесуальними діями судді не є підставою для його відводу, передбаченою п. 4 ч. 1 ст.75 КПК України.

Сторона вправі не погоджуватись із прийнятими рішеннями, однак така позиція не може бути визначальною в оцінці об`єктивності та неупередженості дій судді під час розгляду заяви.

Отже, судом не встановлено і заявником не доведено наявності обставин, які викликали б сумніви в неупередженості судді ОСОБА_4 і унеможливлювали б винесення об`єктивного рішення у справі.

З урахуванням наведеного, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені нормами КПК України.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що заявлений відвід заявника ОСОБА_3 , є необґрунтованим, обставин, що викликають сумнів у неупередженості судді під час розгляду справи не встановлено, у зв`язку з чим у задоволені заяви необхідно відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст.75, 76, 80, 81 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 від участі у розгляді справи 646/877/24, провадження 1-кс/646/287/2024 за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність заступника керівника Харківської обласної прокуратури щодо не розгляду заяви від 09.01.2024 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1