Справа № 309/2750/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження 11-кп/4806/1008/20 за апеляційною скаргою керівника Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 05.10.2020.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні подання фахівця ІІ категорії Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, військовозобов`язаного, непрацюючого, засудженого вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 15.02.2018 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 03 (три) роки.

Подання вмотивоване тим, що вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 15.02.2018, ОСОБА_8 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки; за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_9 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки; на підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 03 (три) роки. Засуджений ОСОБА_8 після постановки на облік органу пробації декілька разів не з`явився на виклики до інспектора Хустського РВ ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області, будучи ознайомленим з порядком та умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про те, що засуджений порушує обов`язки покладені на нього судом. На думку інспектора ІІ категорії Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області вказані обставини свідчать про небажання засудженого ОСОБА_8 стати на шлях виправлення, а тому ставить питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання.

-2-

Ухвала мотивована тим, що з урахуванням вимог ст. 76, 78 КК України, ст. 164, 166 КВК України, даних про особу ОСОБА_8 та наведені ним причини невиконання покладених на нього обов`язків, суд прийшов до висновку, що дії засудженого самі по собі не свідчать про умисне невиконання ним обов`язків та небажання стати на шлях виправлення, оскільки за матеріалами подання ОСОБА_8 періодично з`являвся до органу пробації для реєстрації, однак з об`єктивних причин час від часу не міг цього зробити через відсутність коштів на проїзд та запровадження у державі карантинних обмежень, відтак органом з питань пробації не доведено як умислу засудженого ОСОБА_10 щодо ухилення від явки для реєстрації до органу пробації, так і підстав для задоволення внесеного до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_10 . Окрім того судом звернуто увагу і на те, що у матеріалах подання відсутні дані про систематичне вчинення засудженим правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення (три або більше), що узгоджується з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання»

В апеляційній скарзі керівник Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 просить ухвали суду від 05.10.2020 скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області щодо скасування звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_8 та направити його для відбування призначеного покарання за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою та підлягає скасування через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою порушення правил призначення покарання. Суд першої інстанції не дав правильну оцінку поведінці засудженого ОСОБА_10 , яка свідчить про те, що останній неодноразово без поважних причин ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків в частині явки на реєстрацію до органу пробації, зокрема, нез`явлення на реєстрацію 05.08.2019, 02.09.2019, 06.04.2020 та 04.05.2020, 01.06.2020. ОСОБА_8 за обставин, детально викладених у поданні фахівця органу пробації, не з`являвся для реєстрації без поважних причин, при цьому йому було винесені письмове попередження про те, що у разі невиконання обов`язків, покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації звернеться до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Прим цьому жодних підтверджуючи документів про причини неявки засудженим не надано як в орган пробації, так і в ході судового розгляду подання, що свідчить про порушення вимог ст. 75 КК України щодо успішного проходження іспитового строку у зв`язку із явним порушенням умов іспитового строку, а тому засудженого ОСОБА_8 необхідно направити для відбування призначеного покарання.

Судове провадження розглядається за відсутності засудженого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_11 , неявка яких не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

-3-

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції розглядаючи подання фахівця ІІ категорії Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання, зазначених норм кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі.

Частиною 1 статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України (ч. 2 ст. 166 КВК України) у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

До поважних причин неявки засудженого до кримінально - виконавчої інспекції відносить несвоєчасне одержання запрошення, хворобу та інші обставини, що фактично позбавляють засудженого своєчасно прибути за викликом. При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахував вищевказані вимоги закону при постановлені оскаржуваної ухвали, правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про недостатність підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_8 та його направлення для відбування призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 засуджений вироком Хустського районного суду Закарпатської області 15.02.2018 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки; за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_8 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки та на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 03 (три) роки з покладенням на нього відповідних обов`язків, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

-4-

Згідно матеріалів особової справи, ОСОБА_8 був поставлений на облік Хустського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області 21.03.2018. ОСОБА_8 було ознайомлено з порядком та умовами звільнення від відбування покарання з випробуванням. При цьому з ОСОБА_8 була проведена бесіда, в ході якої йому було роз`яснено порядок відбування іспитового строку, обов`язки покладені на нього вироком суду, порядок звільнення судом від призначеного покарання після закінчення іспитового строку, наслідки притягнення до адміністративної та кримінальної відповідальності, порядок направлення до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення в місця позбавлення волі для відбування призначеного вироком суду покарання.

Також від ОСОБА_8 була відібрана підписка про ознайомлення з порядком та умовами відбування іспитового строку де він пообіцяв вести себе позитивно, не скоювати нових злочинів, не допускати правопорушень, виконувати покладені на нього судом обов`язки. По факту неявок на реєстрацію у засудженого було відібрано письмові пояснення та винесено застереження у виді письмового попередження та наголошено про правові наслідки невиконання обов`язків встановлених вироком суду.

Згідно матеріалів провадження, підставою для подачі подання про скасування звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання стало те, що останній кілька разів - 05.08.2019, 02.09.2019, 06.04.2020 та 04.05.2020, 01.06.2020 з невідомих причин не з`явився для реєстрації до Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області .

З письмових пояснень ОСОБА_8 , які містяться в матеріалах особової справи слідує, що він не з`являвся для реєстрації кілька разів через поважну причину, оскільки хворів, а також на період вжитих карантинних заходів не мав змоги приїхати для реєстрації до органу пробації. Крім того зазначив, що правопорушень він не вчиняв, обов`язки покладені на нього судом виконує, причини неявки до інспектора не є неповажними, більше злочинів не вчиняв. Стверджував, що умислу не виконувати покладені на нього обов`язки не мав.

Зазначені засудженим ОСОБА_8 обставини прокурор у судовому засіданні як суду першої, так і апеляційної інстанції не спростував.

З матеріалів особової справи вбачається, що дійсно 05.08.2019, 02.09.2019, 06.04.2020 та 04.05.2020, 01.06.2020 засуджений ОСОБА_8 не з`явився на реєстрації до органу пробації, однак це не є безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, про що вірно в ухвалі зазначив суд першої інстанції.

Детально проаналізувавши причини неявки ОСОБА_8 до органу пробації для реєстрації, відсутність застережень та фактів притягнення до адміністративної відповідальності під час іспитового строку, на думку апеляційного суду, підстави для направлення засудженого у місця позбавлення волі відсутні, оскільки підстав вважати, що засуджений ОСОБА_8 не бажає ставати на шлях виправлення, у матеріалах провадження немає.

З приводу апеляційних доводів прокурора про вжиття до ОСОБА_8 розшукових заходів з метою встановлення його місця перебування в період з 27.04.2018 по 25.08.2018, колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням ЄСПЛ від 27.02.2018 у справі «Сінькова проти України», сам факт «оголошення у розшук» не означає, що особа переховується. Важливим фактором при оцінці ризику ухилення від слідства є реальна поведінка підозрюваного, а не його формальний статус «особи, оголошеної у розшук» (додаток рішення у справі «Євгеній Гусєв проти Росії» (Yevgeniy Gusev v. Russia), заява № 28020/05, пункт 85, від 05.12.2013).

-5-

Отже, враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання органу пробації. суд вірно врахував, що дії засудженого ОСОБА_8 не свідчать про умисне невиконання ним обов`язків. При цьому, суд першої інстанції зважив на наявність поважних причин невиконання засудженим ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків, оскільки нез`явлення засудженого для реєстрації, що мали місце 05.08.2019, 02.09.2019, 06.04.2020 та 04.05.2020, 01.06.2020, не мають систематичного характеру і не свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

З урахуванням вище наведеного, враховуючи встановлені фактичні обставини такої поведінки засудженого ОСОБА_8 , причини, що унеможливили з`явитися йому на реєстрацію у встановлені дні, його явки на реєстрацію одразу після виникнення об`єктивної можливості, на думку колегії суддів, не свідчать про небажання засудженого ОСОБА_8 стати на шлях виправлення та його ухилення від покладених на нього судом обов`язків, а тому не є достатніми підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання.

При оцінці доводів апеляційної скарги щодо причин неявок ОСОБА_8 на реєстрацію та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує й те, що органом пробації не перевірялись пояснення засудженого ОСОБА_8 , відповідно до яких, на реєстрацію він не з`явився з поважних причин (хвороба, відсутність коштів на проїзд та через запровадження в державі карантинних обмежень).

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання органу пробації про скасування звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням і направлення засуджено для відбування покарання, вірно врахував, що дії засудженого ОСОБА_8 не свідчать про умисне невиконання ним обов`язків. При цьому, суд першої інстанції зважив на те, що поведінка засудженого щодо подальших явок та пояснення причин неприбуття на реєстрацію, які за доведених життєвих обставин засудженого заслуговують на увагу у якості поважних, не створюють уявлення умисного ухилення від виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.

До того ж, маючи відомості про причини неявок засудженого на реєстрацію, орган пробації міг їх об`єктивно оцінити та перевірити.

На переконання апеляційного суду, неявки засудженого ОСОБА_8 на реєстрації відбувалися в силу об`єктивних причин, а тому не є безумовними підставами для скасування звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Наведені вище обставини не засвідчують свідомого, цілеспрямованого нехтування засудженим ОСОБА_8 покладеними судом обов`язками та його небажання ставати на шлях виправлення, оскільки неявки на реєстрації відбувалися в силу об`єктивних причин.

З огляду на відсутність в матеріалах провадження даних про систематичне вчинення засудженим правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення (три або більше) та з урахуванням відсутності ознак злісного ухилення від відбування покарання, призначеного вироком суду, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Отже, доводи прокурора про порушення засудженим ОСОБА_8 покладених обов`язків, колегія суддів визнає непереконливими, оскільки встановлені обставини не підтверджують, що ОСОБА_8 мав на меті ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків та не бажав стати на шлях виправлення.

Доводи прокурора про притягнення ОСОБА_8 18.03.2020 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, слід визнати безпідставними, оскільки сам по собі один факт притягнення засудженого до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення, не утворює систематичність. Крім того, відомості про притягнення засудженого ОСОБА_8 до адміністративної чи кримінальної відповідальності після винесення 30.06.2020 ОСОБА_8 попередження про скасування

-6-

звільнення від відбування покарання з випробуванням в матеріалах особової справи відсутні, як і відомості про чергові неявки засудженого до уповноваженого органу з питань пробації, про такі дані в апеляційній скарзі прокурора не зазначено й апеляційному суду не надані, а тому, на переконання колегії суддів, не свідчать про наявність підстав для направлення засудженого у місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання.

Враховуючи недоведеність небажання засудженого стати на шлях виправлення, як того вимагає п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність на теперішній час достатніх та законних підстав для задоволення подання органу пробації та направлення засудженого для відбування покарання.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог ст. 372, 539 КПК України.

За таких умов, апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду першої інстанції.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали суду апеляційний суд відхиляє, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що прокурором не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду й будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керівника Хустської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Хустського районного суду від 05.10.2020, якою відмовлено у задоволенні подання фахівця ІІ категорії Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_12 про скасування щодо ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення його для відбування призначеного покарання,- без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді