Номер провадження 1-кп/243/528/2023
Номер справи 243/1120/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу № 29 "Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області" від 10.05.2022 матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000072 від 27 січня 2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця с.Адамівка Слов`янського району Донецької області, громадянина України, який має вищу освіту, не одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 2 місяці, посилаючись на існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, передбачених пунктами 1, 3, 4 та 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що без застосування запобіжного заходу він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання прокурора в частині застосування цілодобового домашнього арешту, зазначивши, що обвинувачений мешкає самостійно, самостійно купує продукти харчування та працює на автомийці, що є єдиним джерелом доходу для нього. Просили не застосовувати цілодобовий домашній арешт, але не заперечували щодо продовження домашнього арешту із забороною залишати житло у вечірній та нічний час доби.

Вислухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень частин 1 та 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є особисте зобов?язання, особиста порука, застава, домашній арешт та тримання під вартою.

Як вбачається з положень ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд зазначає, що ані тяжкість обвинувачення, ані серйозність покарання не є єдиною підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки при вирішенні вказаного питання, окрім цих обставин, суд приймає до уваги й інші обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд зауважує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які чинним законом про кримінальну відповідальність передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від шести до десяти років.

Вказані обставини у сукупності та дані про особу ОСОБА_5 , який не одружений, працює за наймом, обвинувачується у вчиненні умисних корисливих злочинів, з огляду також на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, свідчать про наявність на даний час ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Таким чином є достатні підстави вважати, що він може переховуватися від суду, оскільки тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, може побудити його на вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, а відсутність сталих джерел доходу у сукупності з обвинуваченням у вчиненні корисливих злочинів свідчить про наявність ризику вчинення іншого аналогічного кримінального правопорушення.

Також на даній стадії кримінального провадження суд вбачає ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений матиме змогу здійснювати незаконний вплив на свідків з метою спонукання їх до зміни своїх показань. Такий ризик обґрунтовується тим, що не всі свідки були допитані судом, а обвинувачений попри визнання своєї причетності до інкримінованих злочинів в ході його допиту, наразі заявив про надання ним недостовірних показань, та здійснення ним самообмови, що в свою чергу свідчить про наявність у нього мети для здійснення незаконного впливу на свідків.

Отже, судом встановлено існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме ризику переховування від суду, ризику незаконного впливу на свідків та ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Для запобігання зазначеним ризикам, які продовжують існувати до теперішнього часу, суд приходить до висновку про необхідність продовження застосованого до обвинуваченого домашнього арешту, бо саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України. Одночасно, суд не вбачає підстав для застосування саме цілодобового домашнього арешту, адже раніше застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту у вечірній та нічний час доби обвинуваченим не порушувався, відомостей про намагання ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень у розпорядженні суду немає, тобто він здатен запобігти встановленим ризикам неналежної поведінки обвинуваченого і одночасно забезпечити дотримання розумного балансу з огляду на життєві обставини обвинуваченого, який мешкає самостійно, працює за наймом, а вказаний заробіток є його єдиним джерелом доходу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.177-178, 181, 194, 197, 331, 371-372, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - задовольнити частково.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем мешкання строком на 2 місяці з 17 жовтня 2023 по 17 грудня 2023 включно, заборонивши йому у період часу з 17-00 год. до 10-00 год. наступного дня залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1)у період з 17-00 год. до 10-00 год. наступного дня не залишати своє житло, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_2 ;

2)прибувати до прокурора та суду на першу вимогу.

У разі невиконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього вищевказаних обов`язків до нього буде застосовано більш суворий запобіжний захід.

В задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на співробітників ВП № 4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, а контроль за його виконанням - на прокурора, який підтримує державне (публічне) обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 17.10.2023 об 11-55 год.

Суддя ОСОБА_1