ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/88/22 Номер провадження 11-кп/814/690/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000206 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 31 березня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гребінка Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий, останній раз:

15 вересня 2022 року вироком Гребінківського районного суду Полтавської області за ч.2 та ч.3 ст.185, ч.1 та ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.15 та ч.3 ст.185 України на 3 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.307 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засуджений на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком з покаранням, призначеним вироком Гребінківського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2022 року, призначене остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 8924, 24 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

17 червня 2021 року близько 12 години ОСОБА_8 через незачинені двері проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , що належить потерпілій ОСОБА_9 , звідки таємно, повторно, викрав чавунні батареї вартістю 2508, 19 грн.

01 вересня 2021 року близько 12 години обвинувачений таким же способом проник до цього ж будинку, звідки таємно, повторно, викрав дві чавунні батареї, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 845 грн.

28 вересня 2021 року близько 12 години ОСОБА_8 таким же способом проник до цього ж будинку, належить потерпілій ОСОБА_9 , звідки таємно, повторно, викрав металеву ванну вартістю 500 грн.

12 жовтня 2021 року близько 13 години обвинуваченийчерез хвіртку в паркані проник до домогосподарства потерпілої ОСОБА_9 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно, викрав металеві двері та дві частини металевих воріт загальною вартістю 1132, 80 грн.

25 жовтня 2021 року близько 12 години ОСОБА_8 через незачинені двері проник до приміщення будинку АДРЕСА_2 , що належить потерпілій ОСОБА_9 , звідки таємно, повторно, викрав газову плиту та металеві деталі деревообробного станка, внаслідок чого заподіяв потерпілій майнову шкоду на суму 1524 грн.

24 листопада 2021 року близько 19 години обвинувачений поблизу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_3 , таємно, повторно, викрав належний потерпілому ОСОБА_10 велосипед "Україна" вартістю 849, 67 грн.

04 грудня 2021 року близько 11 години ОСОБА_8 ,шляхом розбиття вікна, проник до приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно, повторно, викрав газову колонку вартістю 1410 грн, що належить потерпілому ОСОБА_11

06 грудня 2021 року близько 13 години обвинувачений, шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до будинку АДРЕСА_5 , звідки таємно, повторно, намагався викрасти 22 секції чавунних батарей загальною вартістю 1100 грн, алюмінієвий бідон вартістю 383, 33 грн та алюмінієвий чавун вартістю 316, 67 грн, проте з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, так як був помічений сторонньою особою.

Крім того, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленому місці придбав наркотичний засіб - метадон з метою збуту, який зберігав при собі.

17 жовтня 2021 року обвинувачений з метою пересилання в місця позбавлення волі - Державну установу «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» наркотичних засобів, зібрав посилку у виді одягу та продуктів харчування на ім`я ув`язненої ОСОБА_12 , яку склав до полімерного пакунку. При цьому ОСОБА_8 , з метою приховування наркотичного засобу у каблук жіночого взуття, залучив для цього ОСОБА_13 , якому не повідомив про свої злочинні наміри щодо збуту наркотичного засобу.

ОСОБА_13 , в міру своєї професійної діяльності, зняв набійку, після чого ОСОБА_8 помістив до середини каблука 9 таблеток метадону, а потім ОСОБА_13 заклеїв вказаний каблук, а туфлі передав обвинуваченому.

Надалі, 18 жовтня 2021 року ОСОБА_8 у відділенні №2 TOB «Нова Пошта», яке знаходиться по вулиці Соборна, 13, у місті Пирятин Полтавської області передав вказану посилку із наркотичними засобами працівнику TOB «Нова Пошта» для її пересилання до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» що знаходиться по вулиці Пушкіна, 91, у м. Полтава, на ім`я ув`язненої ОСОБА_12 та сплатив вартість її відправлення.

19 жовтня 2021 року о 17 годині 05 хвилин, у кімнаті отримання посилок та передач Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», при перевірці поштового відправлення, яке надійшло ув`язненій ОСОБА_12 від обвинуваченого, виявлено та вилучено у каблуці жіночого взуття 9 таблеток, які містять метадон масою 0,08835 г та 0,01014 г.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 в частині засудження його за ч.2 ст.307 КК України.

При цьому зазначає, що під час проведення огляду місця події 19 жовтня 2021 року було залучено понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Проте, ОСОБА_14 не був допитаний в судовому засіданні, а ОСОБА_15 повідомив, що у слідчій дії участі не брав та протокол огляду місця події від 19 жовтня 2021 року не підписував.

Вказує, що свідок ОСОБА_12 хоча і зазначила, що обвинувачений надсилав їй посилку, проте заперечила наявність у ній заборонених предметів.

Ставить під сумнів показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , оскільки вони є співробітниками слідчого ізолятора, не приймали участь у проведенні огляду місця події в якості понятих, а тому не можуть свідчити про перебіг та результати слідчої дії.

Наголошує, що показання свідка ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_8 мав намір надіслати туфлі з таблетками до слідчого ізолятора є показаннями з чужих слів та не підтверджуються іншими доказами.

Зазначає, що таблетки в судовому засіданні не досліджувались та були знищені під час досудового розслідування.

Зауважує, що жіночі туфлі, виявлені під час огляду місця події, не були визнані речовим доказом у кримінальному провадженні.

Інші учасники провадження вирок суду не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні крадіжок чужого майна і незакінченого замаху на крадіжу за наведених у вироку обставин та кваліфікація таких його дій за ч.2 та ч.3 ст.185, а також за ч.3 ст.15 та ч.3 ст.185 України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Винуватість ОСОБА_8 у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичного засобу у місця позбавлення волі за наведених у вироку обставин підтверджується сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом.

При цьому суд першої інстанції, виконуючи приписи ст.94 КПК України, ретельно перевірив зібрані під час досудового розслідування та надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в цій частині, навів детальний аналіз усіх досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них та їх сукупності у взаємозв`язку.

Суд навів переконливі аргументи на обґрунтування своїх висновків, тому колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність винуватості ОСОБА_8 та недопустимість певних доказів такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження і вимогах закону з огляду на таке.

Під час слідчого експерименту 30 грудня 2021 року обвинувачений в подробицях, які можуть бути відомі лише учаснику події, пояснював та впевнено на місці показував, де свідок ОСОБА_13 допоміг йому упакувати таблетки в каблук туфель, які він поклав у посилку та з відділення «Нової пошти» №2 в м. Пирятин відправив своїй матері ОСОБА_12 до слідчого ізолятора.

При цьому дані протоколу слідчого експерименту з ОСОБА_8 підтверджуються: показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_13 ; протоколом проведення слідчого експерименту з цим свідком, під час якого він розказав та показав, де і як він на прохання ОСОБА_8 здійснював пакування таблеток у каблук туфель; експрес-накладною №6274 «Нової пошти», а також узгоджуються із відеозаписом з камер відеоспостереження у відділенні «Нової пошти» №2 за 18 жовтня 2021 року, на якому зафіксовано відправку обвинуваченим посилки до слідчого ізолятора.

Доводи захисника про недопустимість як доказу показань свідка ОСОБА_13 , оскільки такі показання відповідно до положень ст. 97 КПК України є показаннями із чужих слів, а тому не можуть братися судом до уваги, є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.97 КПК України показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.

Для визначення того, чи є показання, в яких передаються висловлювання іншої особи, показаннями із чужих слів у значенні ст.97 КПК України, необхідно встановити, чи надаються або використовуються ці висловлювання іншої особи для доведення існування того факту, про який стверджується в цьому переданому висловлюванні.

Показання, які містять висловлювання іншої особи, надані з метою доведення того, що інша особа висловилася саме так за певних обставин, не можуть вважатися показаннями із чужих слів відповідно до ст. 97 КПК України, оскільки у такому разі вони є повідомленням про факт висловлювання, який свідок безпосередньо сприймав.

Під час допиту в суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 - майстер з ремонту взуття, показав, що обвинувачений прохав його заховати в каблук туфель таблетки, та пояснив, що має намір передати це взуття до слідчого ізолятора для свої матері.

Таким чином, показання свідка ОСОБА_13 щодо обставин вчинення злочину, про які він дізнався зі слів обвинуваченого, в силу положень ст.97 КПК України не є показаннями із чужих слів, оскільки свідок особисто сприймав безпосередні висловлювання обвинуваченого, який вказував про свої наміри.

Твердження апеляційної скарги про недопустимість протоколу огляду місця події від 19 жовтня 2021 року, відповідно до якого у приміщенні видачі посилок та бандеролей Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)», при перевірці посилки ув`язненої ОСОБА_12 від обвинуваченого, у жіночих туфлях виявлено таблетки білого кольору у кількості 9 штук та експрес-накладна №6274 є непереконливими.

Так, відповідно до ч.7 ст.223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Враховуюче, що КПК України не передбачає обов`язкової участі понятих при огляді, якщо він проводиться не в житловому приміщенні, участь понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 при огляді місця події, який проводився на території слідчого ізолятора, який є режимним об`єктом з обмеженим доступом, не була обов`язковою.

З огляду на наведене, показання свідка ОСОБА_15 , який на час слідчої дії перебував під вартою у слідчому ізоляторі та заперечив участь у проведенні огляду посилки із взуттям, направленої на ім`я ОСОБА_12 , не спростовують викладених у протоколі фактів.

Тим більше, що обставини виявлення таблеток у взутті підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 - працівників слідчого ізолятора, які під час перевірки посилки у каблуку жіночого взуття знайшли таблетки, запаковані в поліетилен, та викликали слідчо-оперативну групу.

При цьому, всупереч доводам захисника, жодних об`єктивних даних, які б ставили під сумнів показання цих свідків матеріали провадження не містять.

Сам по собі той факт, що свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 є співробітниками слідчого ізолятора та під час виконання своїх обов`язків виявили заборонені предмети, про що розповіли у суді, вочевидь не є підставою для відхилення їх показань як доказу у даному кримінальному провадженні.

Крім того, під час проведення огляду місця події слідчим, відповідно до положень ст.107 КПК України, було застосовано технічні засоби фіксації процесуальної дії та за наслідками його проведення долучено фототаблицю, яка містить детальні зображення взуття, у каблук якого запаковано таблетки.

Виявлені у взутті таблетки, які відповідно до постанови слідчого, визнано речовими доказами, були предметом дослідження судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів від 29 жовтня 2021 року.

Вміст у цих таблетках наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону, масою 0,08835 г. та 0,01014 г. ніким із учасників провадження не оспорюється.

Та обставина, що таблетки в судовому засіданні не досліджувались та були знищені під час досудового розслідування не спростовує висновків суду про винуватість ОСОБА_8 .

Адже органом досудового розслідування належним чином та у відповідності до норм КПК України було зафіксовано наявність речових доказів - 9 таблеток, що містять метадон, шляхом фотографування, опису, проведення експертного дослідження, що зафіксовано та відображено у процесуальних документах, які були відкриті стороні захисту на стадії досудового розслідування в порядку ст.290 КПК України та досліджені судом.

За таких обставин, з огляду на введення в Україні воєнного стану, дії держаного органу по знищенню речових доказів - таблеток метадону, які є наркотичним засобом, до винесення відповідного процесуального рішення судом, були легітимними та такими, що переслідували законну мету.

Оскільки предметом збуту був наркотичний засіб, виявлений та вилучений під час перевірки посилки, то не визнання речовим доказом жіночих туфель, виявлених під час огляду місця події, як і показання свідка ОСОБА_12 , яка заперечила наявність у неї заборонених предметів, вочевидь не свідчать про невинуватість ОСОБА_8 .

Таким чином, місцевий суд належним чином дослідив докази, що мають суттєве значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу обвинуваченого, правильно оцінив його дії, кваліфікувавши їх за ч.2 ст.307 КК України.

Призначене судом покарання визначене в межах санкцій інкримінованих злочинів, відповідає їх ступеню тяжкості, враховує конкретні обставини їх вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів, проте на шлях виправлення не став, не працює, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставину, яка його обтяжує - рецидив злочинів, відповідає вимогам ст.65, ст.50, ч.1 та ч.4 ст.70 КК України та є справедливим.

При цьому суд належним чином врахував роз`яснення у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якого суди повинні призначати більш суворе покарання із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу винного тим особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК України принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд належним чином врахував крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків та обґрунтовано призначив остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань.

Підстав вважати призначене покарання невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 31 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4