справа № 462/5048/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 00000757 від 28.04.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нагірне, Самбірського р-н., Львівської обл., українця, громадянина України, водія ФОП « ОСОБА_7 », одруженого, із вищою освітою зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_5 , 27.04.2023 року приблизно о 12 год. 50 хв., керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача марки «DAF XF 95.480», державний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «НП FLANDRIA», державний номерний знак НОМЕР_2 , та розпочинаючи ним рух по території підприємства ТзОВ «Львівське АТП 2462», що по вул. Городоцькій, 280 у м. Львові в напрямку до вул. Городоцької, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме: Р. 1 п. 1.5 (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), Р. 2 п. 2.3 б) (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), д) (не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); Р. 10 п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); п. 10.9 (під час руху транспортним засобом заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб), які виразилися в тому, що він будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, розпочинаючи рух заднім ходом не переконався, що це буде безпечним та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який в цей час знаходився позаду вказаного автопоїзда, в результаті чого відбулась дорожньо-транспортна пригода наїзд транспортного засобу на пішохода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікувальному закладі.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи причиною смерті ОСОБА_8 була тупа поєднана травма в вигляді закритих переломів 2, 3, 4 ребер праворуч із зміщенням уламків, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12 ребер ліворуч із зміщенням уламків; забою обох легень; зламу клубово-лобкового підвищення праворуч без зміщення уламків і без поширення на западину правого кульшового суглоба; закритого багатоуламкового перелому правої малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів; переломів поперечних відростків 1, 2, 3 поперекових хребців праворуч; роздавлювання м`яких тканин пальців лівої стопи; інфікованих гематом правого стегна та гомілки, які ускладнились двобічними гемотораксами, лівобічним посттравматичним плевритом, лівобічною емпіємою плеври, компресійними ателектазами прилеглої паренхіми, тромбоемболією субсегментарних гілок правої легеневої артерії, гнійним артритом правого колінного суглоба і привело до поліорганної недостатності та набряку-набухання головного мозку і підтверджується записами в медичній карті стаціонарного хворого № 34418. Згідно з записами в медичні карті стаціонарного смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 07 год. 00 хв, що й відповідає розвитку трупних змін на момент проведення судово-медичної експертизи. Вказані ушкодження могли утворитись 27.04.2023 року від контакту з виступаючими частинами транспортного засобу пересування (наїзд ТЗ на пішохода), знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав суду пояснення, свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених у обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_5 добровільно відшкодував шкоду завданого збитку, окрім цього просила суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 не оспорював фактичні обставини справи, а судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Мотиви суду, оцінка та висновки.

Дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимогам ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Показання обвинуваченого у судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження, обвинуваченим не оспорюються.

Призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому у даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У той же час згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Отже при призначенні міри покарання обвинуваченомуОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та на обліку у лікаря-психіатра, також відповідно до характеристики старости Ралівської сільської ради Оксани Гинди, ОСОБА_5 за час проживання зарекомендував себе з позитивної сторони, з жителями села, сусідами перебуває у добросусідських відносинах, веде здоровий спосіб життя, приймає активну участь в громадському житті села, окрім цього, працює водієм ФОП « ОСОБА_7 », також те, що останній визнав свою вину, висловив щире каяття у скоєному.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку. Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання не пов`язане з реальним обмеження волі, так, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого, без реального відбування покарання у виді обмеження волі, суд на підставі ст. 75 КК України вважає за необхідне звільнити останнього від відбування покарання, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Що стосується додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, то, на переконання суду, підстав для призначення такого обвинуваченому ОСОБА_5 немає.

Таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави у приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення: судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/7964-ІТ від 23.05.2023 року, судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/7967-ІТ від 30.05.2023 року, судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/8729-ІТ від 01.06.2023 року складають 7 170 грн. 00 коп., які відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Також, враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова 461/2971/23 від 28.04.2023 року, було накладено арешт на речові докази, а згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, тому накладений арешт слід скасувати, а вказане майно повернути законним власникам.

Запобіжний захід не обирався.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 (три) роки, якщо він протягом встановленого іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у розмірі 2 390 грн. 00 коп. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/7964-ІТ від 23.05.2023 року,

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у розмірі 2 390 грн. 00 коп. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/7967-ІТ від 30.05.2023 року,

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у розмірі 2 390 грн. 00 коп. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/114-23/8729-ІТ від 01.06.2023 року.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова № 461/2971/23 від 28.04.2023 року на автопоїзд у складі сідлового тягача марки «DAF XF 95.480», державний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепа марки «ПП FLANDRIA», державний номерний знак НОМЕР_2 , які на праві власності належать ОСОБА_9 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_10 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (яка скасована ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова № 461/2971/23 від 31.05.2023 року в частині заборони користування автопоїздом) в цілому, та повернути вказане майно законному володільцю.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- DVD-диск на якому знаходяться відео-файли, на яких зафіксовано механізм розвитку та обставин ДТП, яка відбулась 27.04.2023 року приблизно о 13 год. 20 хв. у м. Львові по вул. Городоцька, 280 - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: