КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________
Апеляційне провадження № 33/824/5395/2023
Провадження № 3-зв/824/30/2023
У Х В А Л А

22 грудня 2023 року суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_3, розглянувши заяву захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 від розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 3 листопада 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановив:

постановою судді Святошинського районного суду міста Києва від 3 листопада 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850грн. Також з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави судовий збір в сумі 536,80грн.

Не погодившись із вказаною постановою, 13 листопада 2023 року захисник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_6. подала апеляційну скаргу до Святошинського районного суду міста Києва.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 16 листопада 2023 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 листопада 2023 року справу призначено судді ОСОБА_5

18 грудня 2023 року адвокат ОСОБА_6. направила на електронну адресу Київського апеляційного суду заяву про відвід судді ОСОБА_5 від розгляду справи №759/15358/23, яка підписана її електронним підписом.

Обґрунтовуючи подану нею заяву, адвокат ОСОБА_6. зазначає, що у судове засідання 11 грудня 2023 року по розгляду апеляційної скарги суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_5 допустила сторонню особу, яка виявилася іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди, визначивши її як «потерпілого», хоча матеріали справи таких даних не мають, що свідчить про обвинувальний ухил поведінки судді ОСОБА_5

Також адвокат ОСОБА_6. вважає, що суддя ОСОБА_5 не забезпечила участь у судовому засіданні сторони обвинувачення, повністю перейняла на себе функцію сторони обвинувачення, допитуючи осіб, що не мають процесуального статусу та не були допитані на стадії розгляду справи у суді першої інстанції, досліджуючи неналежні та недопустимі докази, які не досліджувались судом першої інстанції, що ставить особу, щодо притягнення до адміністративної відповідальності якої вирішується питання, у становище, коли така особа вимушена доводити свою невинуватість та спростовувати докази винуватості, що надаються та використовуються самим суддею.

Адвокат ОСОБА_6. посилається на дослідження суддею під час розгляду справи диску невідомого походження, який містився в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, хоча відповідні докази, що ймовірно містилися на зазначеному диску, не змогли відтворитися під час ознайомлення захисника з матеріалами справи у суді першої інстанції.

Чинний КУпАП не містить спеціальних норм, що передбачають для учасників судового розгляду можливість заявити відвід судді у справі про адміністративне правопорушення, відповідно, не визначений і порядок розгляду заяви про відвід.

Однак, Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п. 53 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02); п. 19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява № 48068/06), а Конституційний суд України у п. 3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що «не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

Рада суддів України у пункті 4 рішення від 8 червня 2017 року № 34 роз`яснила, що у разі необхідності врегулювання суддею конфлікту інтересів при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на відсутність норм, що визначають правила відводу (самовідводу), до внесення змін до чинного законодавства, враховуючи засади судочинства, передбачені Конституцією України, міжнародні стандарти щодо незалежності суддів, неупередженості та безсторонності судочинства можливе застосування чинних процесуальних норм за аналогією.

Таким чином, відвід, заявлений будь-яким учасником судового розгляду судді, підлягає розгляду.

Перевіривши доводи заявленого відводу, а також матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства, а згідно ч. 1 ст. 7 цього Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

За змістом ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року (із змінами) суддя зобов`язаний, зокрема: справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та

непідкупності суддів.

У статті 15 Кодексу суддівської етики України, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року, зазначається, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, останній заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, … коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Пунктом 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 1 січня 2001 року, визначено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість з боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді, судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є виявленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Таким чином, одним із елементів довіри суспільства, в тому числі й учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить у подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 9 листопада 2006року (п.п. 49, 50, 52,53 заява N 33949/02) зазначається, що відповідно до усталеної практики суду, наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності ( рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Стосовно об`єктивного критерію означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело

проти Італії» (FerrantelliandSantangelov.Italy), від 07.08.1996 року, п. 58).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland) та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» (CastilloAlgarv.Spain), від 28.10.1998 року, п.45).

За матеріалами даної справи та протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №524215 від 5 серпня 2023 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Touareg», державний номерний знак НОМЕР_1 , на Кільцевій дорозі, навпроти вул. Зодчих, 30 в м. Києві, перестроювався зі смуги в смугу, не надав переваги автомобілю «Toyota Jaris Cross», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по тій смузі, на яку мав намір перестроїтись ОСОБА_1 , в результаті чого здійснив зіткнення, після чого автомобіль «Toyota Jaris Cross», державний номерний знак НОМЕР_2 , відкинуло у відбійник, що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 269 КУпАП потерпілим є особа, якій адміністративним правопорушенням заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду. Потерпілий має право знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися правовою допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі про адміністративне правопорушення. Потерпілого може бути опитано як свідка відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Toyota Yaris», д.н.з. НОМЕР_2 , а відтак має право відвідувати судові засідання по розгляду справи про адміністративне правопорушення та користуватись усіма правами потерпілого, передбаченими статтею 269 КУпАП.

Доводи захисника Непом`ящої П.І., що матеріали справи не містять документів, у яких ОСОБА_2 визначений як потерпілий, а відтак суддя не мала підстав для виклику його у судове засіданні та проведення його опитування, є безпідставними, оскільки матеріали справи містять пояснення ОСОБА_2 від 5 серпня 2023 року, які були надані на місці ДТП, тобто він є іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди та потерпілим у розумінні ст. 269 КУпАП.

Частиною 5 статті 294 КУпАП визначено, що апеляційний суд повідомляє про дату, час і місце судового засідання особу, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не пізніше ніж за три дні до початку судового засідання.

Отже, під час судового розгляду суд самостійно встановлює осіб, які підлягають виклику у судове засідання, опираючись на положення КУпАП, та не повинен керуватись процесуальними діями суду першої інстанції, який не викликав у судове засідання іншого учасникам ДТП.

При цьому, визначення статусу такого учасника справи, як «потерпілий», не свідчить про необ`єктивність та упередженість суду.

Стосовні інших доводів захисника Непом`ящої П.І., суд зазначає, що вирішуючи питання про відвід, суд перш за все враховує мотиви, з яких подана заява, а також обставини, які можуть вплинути на об`єктивність розгляду справи.

Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим

ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.

Згідно з ст. 245 КУпАП, провадження по справам про адміністративні правопору-шенння повинно бути засновано на своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи та вирішення її в точній відповідності з законом.

Оцінка доказів, у відповідності до ст. 252 КУпАП, здійснюється за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.

Отже, процесуальні дії судді ОСОБА_5 спрямовані на перевірку доводів апеляційної скарги шляхом дослідження всіх доказів у справі, зокрема отримання пояснень від всіх учасників ДТП, у тому числі і потерпілого, який є іншим учасником ДТП та був очевидцем подій, дослідження доказів, які наявні в матеріалах справи, є обов`язком судді та не свідчить про упереджене ставлення до особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, при цьому оцінка цих доказів, у тому числі і стосовно їх належності та допустимості, має бути здійснена за результатами апеляційного розгляду у постанові апеляційного суду, якою буде закінчено апеляційний розгляд.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Фігурка проти України» (заява № 28232/22) відсутність прокурора на засіданні в апеляційному суді не може викликати обґрунтовані сумніви щодо об`єктивної неупередженості цього суду чи іншим чином вплинути на справедливість провадження.

Для цього необхідно встановити, що сам апеляційний суд, за відсутності сторони обвинувачення, вжив заходів, які можна було б витлумачити як взяття на себе ролі сторони обвинувачення, таких як, наприклад, зміна сукупності доказів на шкоду заявнику, надання нових викривальних доказів з власної ініціативи або вилучення певних доказів, наданих стороною обвинувачення.

Заява адвоката Непом`ящої П.І. не містить посилань, що суддя ОСОБА_5 за власною ініціативою змінила обвинувачення, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, або що вона розглядала докази таким чином, щоб припустити, що тягар доказів було перекладено на ОСОБА_1 .

Посилання адвоката Непом`ящої П.І. на дослідження суддею запису, який наявний на диску, який не зміг дослідити суд першої інстанції, не свідчить про упередженість судді ОСОБА_5, оскільки зазначений диск був приєднаний до матеріалів, про що свідчить опис аркушів справи, та був направлений до апеляційного суду разом із матеріалами справи.

В зв`язку з вищевикладеним, вважаю, що підстав для відводу судді ОСОБА_5 від розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката Непом`ящої П.І. на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 3 листопада 2023 року не встановлені і заява захисника Непом`ящої П.І. про відвід судді ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

постановив:

у задоволенні заяви захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 про відвід судді Київського апеляційного суду ОСОБА_5 від розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 на постанову судді Святошинського районного суду міста Києва від 3 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3