ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1735/23

Провадження № 1-кп/568/18/24

18 січня 2024 року м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Радивилів кримінальне провадження №0000270 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кисельовськ Кемеровської області російської федерації, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, пенсіонера, не одруженого, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, не депутата, відповідно до ст..89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.4 ст. 185 КК України

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «;Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу 21 листопада 2023 року близько 17 години ОСОБА_3 перебуваючи в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , на столі в кухні виявив грошові кошти в сумі 1000 гривень, які належали ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_3 виник корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , переконавшись у тому, що за його діями не спостерігає власник майна та інші особи, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, викрав грошові кошти в сумі 1000 гривень та з викраденим покинув місце події.В результаті протиправних дій ОСОБА_3 ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 21 листопада 2023 близько 17 годин ОСОБА_3 , перебуваючи в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , побачив на столі в кухні банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_5 , яка є офіційним електронним платіжним документом, як засіб доступу до банківського рахунку В цей час у ОСОБА_3 виник корисливий умисел на заволодіння вказаною банківською карткою. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, викрав вказану банківську картку та покинув місце події.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Окрім того, 21 листопада 2023 близько 17 годин ОСОБА_3 , перебуваючи в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , побачив на столі в кухні паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , який є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує та посвічує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана уповноваженою особою з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити та у нього виник умисел на його викрадення. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, шляхом вільного доступу, викрав вищевказаний паспорт та покинув місце події.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.357 КК України, як незаконне заволодіння паспортом.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 21 листопада 2023 року близько 17 години перебуваючи в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , в одній з кімнат жилого будинку, в кишені куртки виявив грошові кошти в сумі 500 гривень, які належать ОСОБА_6 , якими вирішив заволодіти. Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , переконавшись у тому, що за його діями не спостерігає власник майна та інші особи, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, з кишені куртки викрав грошові кошти в сумі 500 гривень та з викраденим покинув місце події.В результаті протиправних дій ОСОБА_3 . ОСОБА_6 заподіяно матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Також, 21 листопада 2023 близько 17 годин ОСОБА_3 , перебуваючи в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 , в одній із кімнат житлового будинку в кишені куртки виявив банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , видана на ім`я ОСОБА_6 , яка є офіційним електронним платіжним документом, як засіб доступу до банківського рахунку, та в цей час у ОСОБА_3 виник корисливий умисел на заволодіння вказаною банківською карткою. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав вказану банківську картку та покинув місце події.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 24 листопада 2023 року близько 14 години перебуваючи магазині «Food Market», що за адресою м.Радивилів вул.Кременецька, 62 Дубенського району Рівненської області, використовуючи раніше викрадену банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , належну ОСОБА_6 , шляхом безконтактної оплати, умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, придбав для власних потреб товари на загальну суму 406 гривень, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав у повному обсязі, фактичні обставини справи не оспорював. Пояснив, що він дійсно при вказаних вище обставинах, у вказаний час та місці, вчинив крадіжку грошових коштів, банківської картки та паспорта, належних ОСОБА_5 та банківської картки, грошових коштів, належних ОСОБА_6 та розрахувався викраденою у ОСОБА_6 карткою в продуктовому магазині. У вчиненому щиро розкаюється, завдані збитки потерпілим відшкодовано повністю.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлена належним чином. Подали суду заяву про розгляд кримінального провадження без їх участі.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні було встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_3 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.3 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупності кримінальних правопорушень, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ст..75 КК України вважає за можливим звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання із встановленням іспитового строку. При цьому прокурор просив урахувати відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, але наявність обставин, що пом`якшує покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 , допитаного в судовому засіданні, послідовні і логічні, повністю співпадають з фабулою обвинувачення, чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірність картини злочину за допитом обвинуваченого не викликає сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В зв`язку з викладеним, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім допиту обвинуваченого, дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, матеріалів, що стосуються речових доказів та процесуальних витрат у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому суд враховує, що обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не має сумнівів стосовно добровільності його позиції, а також йому та іншим учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи наведене, суд оцінивши докази з точки зору достовірності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, за ч.3 ст.357 КК України як незаконне заволодіння паспортом, за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ст.65 КК України, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу, суд повинен з`ясувати вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), матеріальний стан тощо.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

У відповідності зі ст.12 КК України, кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченим ОСОБА_3 відносяться до кримінальних проступків та тяжкого злочину, обвинувачений на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, в силу ст.89 КК України є особою, яка немає судимості.

Пом`якшуючою покарання обставиною згідно ст.66 КК України - є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст..67 КК України у кримінальному проваджені не встановлено.

Суд також враховує досудову доповідь від 15.01.2024 р., підготовлену провідним інспектором Дубенського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області ОСОБА_7 стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 за висновком якої існує середня ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, виправлення особи без ізоляції від суспільства можливе та не становить небезпеки для суспільства. В разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на обвинуваченого окрім обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, обов`язку, передбаченого ч.3 ст.76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З огляду на викладене, враховуючи обставини, характер, тяжкість та суспільну небезпеку, спосіб вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання за частинами 1, 3 ст.357 КК України у виді штрафу, за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

Із врахуванням вимог ч.1 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням, на підставі встановленої сукупності обставин, даних, які характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку, про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк, передбаченийст.75 КК України, та встановленням відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України, оскільки на думку суду, призначення такого покарання матиме належний виховний вплив на обвинуваченого та буде сприяти його виправленню, призведе до позитивних змін в його особистості та формуванню у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

У кримінальному провадженні процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався і підстав для його застосування суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 510 (п`ятсот десять) гривень,

- за ч.3 ст.357 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень;

- за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

Відповідно ч.1 ст.76 КК України на час іспитового строку покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 19.01.2000 року на ім`я ОСОБА_5 , що знаходиться на його відповідальному зберіганні - залишити в користуванні останнього;

- банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_5 , що знаходиться на його відповідальному зберіганні - залишити в користуванні останнього;

- банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , видану на ім`я ОСОБА_6 , що знаходиться на його відповідальному зберіганні - залишити в користуванні останнього;

-оптичний диск DVR з відеозаписами Smart PSS 2023-11-27 21-04-36, Smart PSS 2023-11-27 21-42-42 залишити в матеріалах кримінального провадження;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1