ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
З матеріалів клопотання вбачається, що 27.09.2023 близько 10 години 30 хвилин (точний час досудовим розслідуванням не встановлений), ОСОБА_4 маючи злочинний умисел вчинити напад з метою заволодіння майном ОСОБА_5 разом з останньою, електропотягом направились з вокзалу м. Київ до смт. Глеваха Фастівського р-ну Київської області.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на напад з метою відкритого викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, з метою власного незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що їм необхідно вийти з електропотягу на станції смт. Глеваха Фастівського р-ну Київської області і в подальшому перейшовши залізничні колії направився разом з потерпілою в лісосмугу, яка розташована на відстані 1,5 км від залізничної станції смт. Глеваха в бік смт. Калинівка Фастівського р-ну Київської області. Відразу після цього ОСОБА_4 усвідомлюючи що він діє відкрито, наблизився до потерпілої ОСОБА_5 та погрожуючи, у застосуванні насильства, наказав останній перерахувати її грошові кошти із закордонної картки на картку «Монобанк», яка була прив`язана до її телефону. Далі ОСОБА_4 з метою обмеження волі пересування потерпілої та з метою подальшого переслідування останнього, застосовуючи мотузки, що мав при собі, зв`язав руки та ноги ОСОБА_6 та закрив їй рот за допомогою спідньої білизни, яка знаходилась в сумці останньої. Після чого ОСОБА_4 заволодів особистими речами потерпілої, а саме банківською карткою «РОБОБАНК» на рахунку якої знаходилось 6 євро, мобільним телефоном марки «Samsung» в якому завантажений додаток банківської картки «Монобанк» на якій знаходились грошові кошти в сумі 12 000 грн. та 200 євро, грошовими коштами готівкою 200 євро та 60 злотих, а також паспортом громадянина України та біометричним закордонним паспортом на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого усвідомлюючи, що його дії помічені та виявлені потерпілою ОСОБА_5 , з місця події зник.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства та застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Разом з цим, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу 27.09.2023 в період часу з 13 год. 00 год. по 14 год. 00 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось за можливе, ОСОБА_4 , перебуваючи в лісо-смузі, яка розташована на відстані 1,5 км від залізничної станції смт. Глеваха в бік смт. Калинівка Фастівського р-ну Київської області, де він перебував з потерпілою ОСОБА_5 вирішив викрасти належні їй банківську картку «Монобанк», що знаходилася в телефоні потерпілої та банківську картку «РОБОБАНК».
Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з особистих мотивів викрав належні потерпілій ОСОБА_5 банківські картки «Монобанк», що знаходилася в телефоні потерпілої та банківською карткою «РОБОБАНК», які є різновидом офіційного документу, містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального засобу, розпорядившись ними на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у викрадені офіційного документа, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу 27.09.2023, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в лісо-смузі, яка розташована на відстані 1,5 км від залізничної станції смт. Глеваха в бік смт. Калинівка Фастівського р-ну Київської області, де він перебував з потерпілою ОСОБА_5 вирішив викрасти належні їй посвідчуючи особу документи, а саме паспорт громадянина України та біометричний закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з особистих мотивів викрав належні потерпілій ОСОБА_5 посвідчуючи її особу документи, а саме паспорт громадянина України та біометричний закордонний паспорт на її ім`я, які є офіційними документами, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство, розпорядившись ними на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному заволодінні паспортом, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України.
27.09.2023 року ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Під час затримання ОСОБА_4 добровільно видав:
- грошові кошти в сумі 2500 гривень ( 5 купюр номіналом 500 грн. серія, номер: АЕ2439192, ВЄ 1805269, ЕЖ 8328803, АЕ 4363685, ГА 1965276);
- грошові кошти в сумі 60 польських злотих ( 1 купюра номіналом 50 польських злотих серія номер: AU 0502253, BM 1063715);
- мобільний телефон марки «Samsung» моделі А50 сріблястого кольору IMEI 1 НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 ;
- мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі«RedmiNote 9», IMEI 1 НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 , серійний номер НОМЕР_6 .
Таким чином, з метою забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, з`ясування об`єктивної істини по справі, збереження предметів та речей, що визнані речовими доказами, орган досудового розслідування та процесуальний керівник вважають за необхідне накласти арешт на вищевказані речі, видані добровільно 27.09.2023 року ОСОБА_4 під час його затримання у порядку ст. 208 КПК України.
Прокурор в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав подане клопотання з підстав у ньому наведених та просив суд задовольнити його в повному обсязі.
Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Положеннями ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження встановлено, що вказані речі можуть бути використано як доказ у кримінальному провадженні та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Арешт такого майна є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.
Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 131, 132, 171-173, 309, 368-372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1