Справа № 451/816/15-к
Провадження № 1-кп/444/18/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7

кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000178 від 19.04.2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розлученого, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не депутат, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4,12 ч.2 ст.115, ст. 348 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Сілець, Сокальського району, Львівської області, громадянина України, українця, неодруженого, не працюючого, освіта середня, не депутат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України раніше не судимий -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.4,12 ч.2 ст.115, ст. 348 КК України,

з участю:

прокурорів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

адвокатів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

ОСОБА_19 , ОСОБА_20

потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_22

встановив :

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 18 квітня 2015 року, близько 18 години зустрівшись заздалегідь, під`їхали на кінній підводі, у яку було запряжено двоє коней та до якої ззаду була прикріплена металева сівалка, до продуктового магазину ФОП « ОСОБА_23 », що знаходиться на АДРЕСА_2 , біля якого зупинились. Близько 18 години 05 хвилин, останні зайшли у вказаний магазин та придбали два бокали пива об`ємом по 0,5 л., після чого вийшли з приміщення даного магазину та зайшли у намет, який знаходився біля такого, де присіли за вільний стіл та почали розпивати алкогольні напої. На той час у наметі знаходились мешканці смт Лопатин - ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 та дільничний інспектор міліції Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області капітан міліції ОСОБА_27 , який згідно наказу №16 від 16.01.2015 року «Про закріплення працівників сектору ДІМ Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області за адміністративними дільницями» та додатку № 1 до даного наказу, станом на 18.04.2015 року обслуговував територію дільниці №4, а саме смт.Лопатин Радехівського району Львівської області. Після того, як ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сіли за окремий стіл, ОСОБА_26 вийшов з намету та більше не повертався. Через деякий час ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підсіли за стіл до ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 . Під час спільного перебування у вказаному наметі між ОСОБА_8 та ОСОБА_27 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_25 та ОСОБА_9 звернули увагу ОСОБА_8 на його некоректну поведінку та повідомили йому, що ОСОБА_27 є працівником міліції, після чого сам ОСОБА_27 представився ОСОБА_8 як дільничний інспектор міліції Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області. Близько 21 години ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , та ОСОБА_27 вийшли з даного намету та знаходились біля нього. В цей час між ОСОБА_8 та ОСОБА_24 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_8 наніс удар кулаком своєї руки в ділянку грудей ОСОБА_24 , від якого останній впав на землю, вдарився головою об покриття та втратив свідомість. Побачивши протиправні дії ОСОБА_8 , ОСОБА_27 , будучи працівником правоохоронного органу, а саме дільничним інспектором міліції Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області, який в цей час обслуговував адміністративну дільницю №4 в смт.Лопатин, та на якого відповідно до ст.10 Закону України «Про міліцію» та «Положення про службу дільничних інспекторів міліції в системі МВС України», затвердженого Наказом МВС України №550 від 11.11.2010 року, покладено обов`язок забезпечувати безпеку громадян і громадський порядок, попереджувати, виявляти та припиняти правопорушення, підійшов до ОСОБА_8 та звернувся до нього з вимогою припинити протиправні дії відносно ОСОБА_24 . У свою чергу, ОСОБА_8 схопив ОСОБА_27 за верхній одяг та почав відтягувати в напрямку до місця, де стояла вищевказана кінна підвода, яка знаходилась на відстані близько 7 метрів від даного намету. У цей час, ОСОБА_9 та ОСОБА_25 підняли на ноги ОСОБА_24 , після чого ОСОБА_25 разом з ОСОБА_24 попрямували у невідомому напрямку, а ОСОБА_9 , залишився біля вказаного магазину. Після цього, ОСОБА_8 , знаходячись вже біля вказаної кінної підводи, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на позбавлення життя дільничного інспектора міліції Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області капітана міліції ОСОБА_27 , близько 21 години кулаками своїх рук наніс декілька ударів в ділянку голови останнього, від яких ОСОБА_27 впав на дорожнє покриття. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_27 , бажаючи завдати останньому особливих фізичних страждань, шляхом заподіяння йому великої кількості тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , в присутності ОСОБА_9 , прив`язав ОСОБА_27 за ногу металевим ланцюгом, який взяв з кінної підводи, до металевої сівалки, яка була прикріплена до вказаної підводи. При цьому, ОСОБА_8 сказав ОСОБА_9 сідати на зазначену кінну підводу, щоб керувати нею та їхати по вулицях смт.Лопатин за територію даного населеного пункту в напрямку сміттєзвалища, яке знаходиться поза межами даного селища. У свою чергу, ОСОБА_9 , вступивши в злочинний зговір з ОСОБА_8 , спрямованим на позбавлення життя дільничного інспектора міліції Радехівського РВ ГУ МВС України у Львівській області капітана міліції ОСОБА_27 , усвідомлюючи, що позбавляє життя останнього, в такий спосіб завдає йому особливих фізичних страждань, шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, продовжив розпочаті ОСОБА_8 злочині дії, а саме сів на кінну підводу і, керуючи кіньми, які були запряжені у дану підводу, попрямував вулицями Героїв Майдану, Тарнавського, що в смт.Лопатин, в напрямку с.Бебехи Радехівського району Львівської області, при цьому тягнучи ОСОБА_27 , який був прив`язаний до вказаної кінної підводи, по дорожньому покриттю, а ОСОБА_8 , у свою чергу, в ході руху підводи, йшов біля ОСОБА_27 та спостерігав, щоб останній не відв`язався від неї. Під`їжджаючи по вул.Тарнавського до виїзду з смт.Лопатин, Радехівського району Львівської області, ОСОБА_8 зауважив, що ОСОБА_27 перестав подавати ознаки життя, після чого ОСОБА_8 сів поруч з ОСОБА_9 на кінну підводу, взяв у ОСОБА_9 віжки, якими той керував підводою, та, пришвидшивши рух коней, продовжив рух на кінній підводі по дорозі в напрямку с.Бебехи Радехівського району Львівської області. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в кінці вулиці Тарнавського в смт.Лопатин, Радехівського району Львівської області звернули на польову дорогу, якою виїхали на автодорогу сполученням Броди-Червоноград. Виїхавши на вказану автодорогу, ОСОБА_8 зупинив коней, після чого ОСОБА_9 зійшов з підводи та пішов в напрямку смт.Лопатин. Після цього, ОСОБА_8 рушив кінною підводою по вказаній автодорозі в бік с.Станіславчик, Бродівського району Львівської області, що межує з територією Лопатинської селищної ради Радехівського району Львівської області, при цьому останній продовжував тягнути за собою ОСОБА_27 , який був прив`язаний металевим ланцюгом до вказаної підводи. Прибувши до межі території с.Станіславчик, Бродівського району Львівської області, ОСОБА_8 відв`язав труп ОСОБА_27 від металевої сівалки та зіштовхнув у меліоративний рів, після чого поїхав з даного місця. Тобто, умисними діями ОСОБА_8 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_9 , спричинено ОСОБА_27 рани на голові, на обличчі, передній поверхні грудної клітки з переходом на передню черевну стінку, правому плечі, правому та лівому стегні, лівій стопі; осаднення шкіри передньої поверхні грудної клітки, правої та лівої руки, правого та лівого стегна, на спині, на правій сідниці, лівій п`ятці; садна у потиличній ділянці голови, на лівій кисті, на правій гомілці; синці на лівому плечовому суглобі, множинні переломи кісток склепіння та основи черепа; крововиливи у м`які покриви голови з внутрішньої поверхні по усіх поверхнях, у тканину мозочка, у тканину легень, під капсулу правої долі печінки, м`язи спини в проекції правої лопатки, розриви інтими аорти. Згідно висновку судово-медичної експертизи трупа №20/2015 від 19.05.2015 р., вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів або при контакті із такими, із слідами волочінням тіла по дорожньому покриттю, і є прижиттєвими згідно судово-гістологічних даних, могли виникнути незадовго до настання смерті останнього. Садно на правій гомілці могло утворитись від стискаючої дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею. Садна, синці мають ознаки легкого тілесного ушкодження, відкрита черепно-мозкова травма (у вигляді множинних переломів кісток склепіння та основи черепа) має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення. Причиною смерті ОСОБА_27 є поєднана травма тіла у вигляді відкритої черепно-мозкової травми (множинних переломів кісток склепіння та основи черепа) із дислокацією головного мозку з порожнини черепа, та ушкоджень внутрішніх органів (розриви аорти, крововиливи у тканину легень та печінку). Відкрита черепно-мозкова травма (у вигляді множинних переломів кісток склепіння та основи черепа) із дислокацією головного мозку з порожнини черепа перебуває у причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_27 .

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене п.4,12 ч.2 ст.115 КК України та умисне вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст.348 КК України.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене п.4,12 ч.2 ст.115 КК України та умисне вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст.348 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4,12 ч.2 ст.115, ст.348 КК України визнав частково, а саме, що своїми діями спричинив смерть потерпілому ОСОБА_27 , та суду показав, що 18 квітня 2015 року він разом із ОСОБА_9 працювали на полі. Під вечір поверталися додому, проїжджаючи біля магазину в с.Лопатин Радехівського району вирішили випити пиво. Продавець уже закривала магазин, але повернулася та продала їм дві пляшки пива. Вони зайшли в палатку, яка знаходиться неподалік магазину, на території магазину та привіталися із знайомими там людьми, сіли пити пиво. У палатці за сусіднім столиком відпочивали його знайомі ОСОБА_25 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 та з ними за столиком сиділа невідома йому особа, які розпивали спиртні напої. Через 15 хвилин він з ОСОБА_9 вирішили йти додому. Тоді особи із сусіднього столика запросили їх до столу, а незнайомець почав запитувати чому вони так скоро йдуть, та почав роз`яснювати, що потрібно поважати їх компанію. Невідомий чоловік - це був ОСОБА_27 - працівник міліції. ОСОБА_8 підсів до їх столика, справа біля нього сидів ОСОБА_27 з яким він безпосередньо не спілкувався, бо його не знав, розмовляв з іншими там присутніми про сільське господарство. ОСОБА_27 налив йому та всім присутнім за столиком горілки, тоді він частково випив та решту, що залишилася вилив, на що ОСОБА_27 почав його ображати, словами автора, що він «чмир», висловлював в його сторону образи. Тоді ОСОБА_27 покликав його поговорити, вони вийшли із палатки і він сказав, що люди сидять за столом поважні, щоб він з ними посидів та поговорив, а не спішив додому, та не виливав горілки. Він погодився, повернувся за стіл та випив ще горілки, однак частково знову недопив, що викликало агресію у ОСОБА_27 , який почав робити зауваження, що він не поважає товариства. ОСОБА_27 також вживав за столом разом із ними спиртні напої, при ньому випив один стакан. ОСОБА_27 не представлявся працівником міліції, був одягнений у цивільний одяг. Після цього вони обоє вийшли із палатки вдруге поговорити, і ОСОБА_27 наніс йому удар рукою, один чи два не пригадує, між ними почалася бійка, яка відбувалася за межами магазину, в районі входу біля воріт магазину, він також наніс ОСОБА_27 , удари кулаками в обличчя чи в груди не пригадує, який впав, тоді він взяв із воза штильвагу (трубу) та наніс декілька ударів ОСОБА_27 по голові і по тілу, побачив, що він не подає ознак життя, тоді прив`язав його за ліву ногу до сівалки ланцюгом, який мав довжину десь 3,5 метра. ОСОБА_27 лежав на спині обличчям догори. Припинив наносити удари коли побачив розбитий лоб. При цьому нікого не було, цього ніхто не бачив, ні як він його прив`язував, ні як наносив удари штильвагою (трубою) довжиною 1 метр. Хотів це все приховати, у збудженому стані пішов у палатку та сказав ОСОБА_28 , що він їде додому. ОСОБА_9 пішов за ним, він наказав йому сісти на віз і не повідомив йому, що до воза прив`язана людина, тоді вони почали їхали, ОСОБА_28 зліва, а він справа тримаючи воза за віжки. Коли звернули з траси та повертали на Броди, ланцюг відв`язався, він зупинив віз, передав ОСОБА_9 тримати віжки, а сам пішов і ще раз прив`язав ОСОБА_27 , не повідомляючи йому, що віз тягне мертву людину. На якій відстані від магазину зупинились не пригадує. Коли вдруге прив`язував ОСОБА_27 він не подавав ознак життя. Назустріч них їхали дві чи три машини не пригадує. Пізніше він ОСОБА_9 дав 200 гривень і наказав йди додому, а сам сів на воза та поїхав за межі селі, оскільки йому потрібно було сівалку відвезти у с.Станівчик Бродівського району. Жодної домовленості із ОСОБА_28 він не мав. По дорозі скинув тіло потерпілого ОСОБА_27 в канаву та поїхав віддати сівалку. Під ранок коли світало, він відійшов і зрозумів що зробив та повернувся на місце, де залишив тіло, щоб повернути його родичам, однак там побачив працівників міліції, зупинився і від них уже не втікав. Місце на возі було, чому скинув тіло в канаву, а не положив на віз пояснити не може. На протязі дня 18.04.2015 року вживав спиртні напої, коли вечеряли випили одну пляшку на трьох, алкоголь взагалі вживає періодично, два три рази на тиждень. ОСОБА_9 допомагав йому по господарству, коли була робота він періодично в нього ночував, завжди виконував його доручення. ОСОБА_29 сидів за столом разом з ними, однак він ні з ким не розмовляв, був мовчазним, так як особи, які сиділи за цим столом були йому невідомі. Не може в даний час зрозуміти чому так вчинив, розуміє, що вчинив вбивство, на його думку це виникло раптово через образи ОСОБА_27 в його сторону, просив вибачення перед потерпілими та родичами, хоч свідомо розуміє, що його ніхто не вибачить.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4,12 ч.2 ст.115, ст.348 КК України не визнав та суду при первинному допиті показав, що в цей день він із ОСОБА_30 сіяли овес, коли закінчили роботу їхали додому та ОСОБА_8 запропонував випити пива. Вони зупинилися біля магазину, ОСОБА_8 купив пиво, ємкістю по 0,5 літра, вони сіли за окремий столик в палатці та розпивали пиво. Знайомі ОСОБА_8 покликали його за сусідній столик, ОСОБА_8 пересів, за деякий час він також підсів до них та продовжував пити пиво, розмови із ними не підтримував, спиртних напитків не вживав. Особи, які сиділи за цим столиком були знайомі ОСОБА_8 , серед них він знав лише ОСОБА_27 , який був участковим та був одягнений у цивільний одяг. Йому особисто було відомо, що ОСОБА_27 був працівником міліції, оскільки раніше був судимим за крадіжку. Яка була розмова за столом не пригадує. Пригадує, що ОСОБА_8 і ОСОБА_27 покидали двічі товариство та виходили з палатки, про щось говорили та повернулися назад і теж між собою говорили, про що не знає. Бійки він не бачив. Через деякий час ОСОБА_8 сказав, що їде додому і він пішов за ним. За столиком у палатці сиділо четверо осіб ОСОБА_26 (музикант), який говорив, що ОСОБА_27 працівник міліції, особа в окулярах ( ОСОБА_24 ) та сивий ( ОСОБА_25 ) і працівник міліції. Вони розпивали за столом спиртні напої, він пив лише пиво. ОСОБА_26 поїхав додому швидко і вже не повертався. Коли він вийшов з палатки то побачив, що біля неї лежить ОСОБА_24 , тоді сивий чоловік ( ОСОБА_25 ) попросив його допомогти довезти до машини. Він допоміг ОСОБА_25 довезти ОСОБА_24 до машини, яка стояла через дорогу від магазину, і вони поїхали, а він повернувся у палатку, щоб викрутити лампочку. У палатці вже нікого не було. За ним зайшов у палатку ОСОБА_8 , який сказав, що їде додому. Він у палатці викрутив лампочку, щоб не світила та пішов за ОСОБА_8 до воза. Не бачив людину прив`язану до воза, крові біля воза також не бачив. Тоді він за вказівкою ОСОБА_8 зняв віжки з паркану, сів на віз з лівого боку, та передав віжки на правий бік ОСОБА_8 . Віжками керував ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_8 заходив в палатку в нього в руках не було жодного предмету, штильвага, за яку чіпляють до коні, та ланцюг були на возі. Штильвагу в цей день використовували, коли сіяли овес, вона використовується до сівалки, для культивації. Під час руху ОСОБА_8 зупиняв віз, ходив до підводи та щось там поправляв. Може потерпілий ОСОБА_27 і просився, але він цього не чув. Жодної домовленості у нього із ОСОБА_8 щодо вбивства ОСОБА_27 не було. ОСОБА_27 викликав ОСОБА_8 двічі на вулицю, щоб поговорити. Коли вийшли вдруге, до палатки вже не поверталися. Через деякий час ОСОБА_8 та ОСОБА_27 вдруге виходили на вулицю,їх розмови він не чув, як і не чув кривів про допомогу. Коли вони сіли із ОСОБА_8 на воза, їхали в напрямок як додому, він боявся ОСОБА_8 , але людини прив`язаної до сівалки не бачив. Коли вдруге ОСОБА_8 зупиняв підводу та щось там поправляв, тоді коли сів на віз повідомив йому, що до сівалки прив`язана людина. Тоді ОСОБА_8 зупинив у полі воза, дав йому 200 гривень за роботу та сказав, щоб він йшов додому. Він пішов в нічний бар, купив сигарети, курив, бо йому було дуже страшно. Перед вказаною подією проживав у ОСОБА_8 , де жив і працював 2-3 місяці. ОСОБА_8 до нього нормально ставився, іноді його сварив на неправильно виконану роботу. В цей день ОСОБА_8 вживав алкогольні напої.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 їхня вина повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме показами свідків, а також оголошеними та дослідженими в суді письмовими доказами.

Потерпіла ОСОБА_21 суду показала, що в цей день їй було відомо, що її чоловік ОСОБА_27 перебуває на роботі в смт.Лопатин Радехівського району Львівської області. ОСОБА_27 10 років пропрацював дільничним інспектором, те, що він є дільничним інспектором у Лопатині Радехівського району не було їй відомо, але вона знала, що в цей час він підміняв дільничного інпектора ОСОБА_31 . Обвинувачені невідомі їй особи, про обставини даної справи дізналася від інших осіб. Підтримала в судовому засіданні думку прокурора, який просив призначити ОСОБА_8 міру покарання у виді довічного ув`язнення та ОСОБА_9 13 років позбавлення волі.

Потерпіла ОСОБА_22 суду показала, що їй було відомо, що син в суботу поїхав приводити в робочий стан свій кабінет. Очевидцем вказаної події не була. 18 квітня 2015 року о 23 годині коли вона лягала спати, їй зателефонувала мати невістки, яка їй повідомила, що вона зрозуміла із слів дочки ОСОБА_21 , що щось сталося. В судовому засіданні просила суд звернути увагу, що вона мала надію на сина ОСОБА_27 , зокрема, що він її дотримає до старості, однак обвинувачені забрали у нього життя, тому підтримала думку прокурора і просила суд винести покарання, на яке вони заслуговують.

Свідок ОСОБА_26 суду показав, що в цей день, він, ОСОБА_25 та ОСОБА_24 зустрілися в суботу біля стадіону в смт.Лопатин Радехівського району та вирішили посидіти за магазином у палатці, де розпивали спиртні напої, випили десь дві пляшки горілки, яку принесли із собою. Через деякий час, десь приблизно через годину, до них у палатку зайшов ОСОБА_27 , який пригощав їх чаєм, сам пив чай та курив. Його знав, так познайомився з ним через свого сина. Коли ОСОБА_27 їх пригощав чаєм у палатці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не було. За деякий час до магазину підводою приїхали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які сіли в палатці за сусідній столик та розпивали пиво. Спочатку до їх столика присів ОСОБА_8 , вони в цей час співали пісню «Шабелина», а згодом підсів ОСОБА_9 , хто їх запросив не пригадує. ОСОБА_27 був у цивільному одязі та за столом показував своє посвідчення, та говорив, що він є працівником міліції, в цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_9 сиділи за сусіднім столиком, однак на його думку вони добре знали, що він працівник міліції. Коли до їх столу підсів ОСОБА_8 він в цей час пішов додому, більше до палатки не повертався, горілки вже на столі не було. Про події, які мали там місце суду повідомити не може, так як не був при цьому присутнім. ОСОБА_8 із ними дві пляшки горілки не розпивав. ОСОБА_27 за столом також спиртних напитків не вживав. Додому повернувся на своєму власному автомобілі.

Свідок ОСОБА_25 суду показав, що 18 квітня 2015 року він, ОСОБА_26 та ОСОБА_24 сиділи у палатці за столиком та розпивали спиртні напої на території магазину в смт.Лопатин Радехівського району, одну чи дві пляшки не пригадує за спливом часу. Через деякий час, десь приблизно о 18 годині 30 хвилин, до палатки зайшов ОСОБА_27 , купив собі чай та пачку вафлів «Артек» і їх також пригостив чаєм. ОСОБА_24 за столом спілкуватися із ОСОБА_27 , останній при цьому курив, а ОСОБА_26 сказав, що по потребі йому треба вийти. Через деякий час, приблизно через 20 хвилин, до палатки зайшов ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які спочатку пили пиво за сусіднім столиком, та згодом присіли за їх столик. ОСОБА_8 вживав разом із ними спиртні напої, а ОСОБА_9 допив пиво, спиртних напитків не вживав. Бачив, як ОСОБА_8 відштовхнув ОСОБА_24 , який впав. Він подумав, що з ОСОБА_24 щось сталося та почав його забирати додому. Бачив лише те, що ОСОБА_8 , який був агресивним, потягнув ОСОБА_27 за куртку, із ними був ОСОБА_24 , словесної розмови між ними не чув. Коли ОСОБА_24 впав він почав його приводити до тями, в цей час ОСОБА_8 та ОСОБА_27 билися, з чого виник їх конфлікт йому невідомо. ОСОБА_24 отримав травму від конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_27 , суті їх розмови не чув. На його думку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 могли чути, коли ОСОБА_27 представлявся працівником міліції. ОСОБА_9 розмови не підтримував, взагалі не спілкувався із товариством. Коли була бійка ОСОБА_9 в палатці не було, він появився коли він його покликав та попросив занести ОСОБА_24 до автомобіля. Думка повернутися назад, щоб розібратися, що робиться за палаткою у нього не виникала, і не могла виникнути, так як він дотримується батькової науки де б`ються двох, третій не повинен бути.

Свідок ОСОБА_32 суду показав, що він рухався автомобілем від церкви, коли доїхав до парку побачив, що поїхала підвода, до неї причіплена сівалка, а позаду сівалки ще щось було причіплене, він знаходився на відстані десь біля 50 метрів та подумав, що це причіплений мішок. Один чоловік сидів на підводу, інший ішов позаду воза. Особа, яка йшла позаду підводи була висока, кремезна, в руках у неї була палка чи труба, недобре було видно. Віз їхав не швидко, звичайною ходою. Коли він повернув автомобілем праворуч, був на відстані десь 15 метрів від воза, побачив на дорозі щось парує, зупинився і в цей час до нього підійшли ОСОБА_33 та ОСОБА_34 , вони зробили висновок що це мозок людини, тоді він зрозумів що до воза прив`язане тіло, про що він відразу повідомив працівників міліції, які сказали залишатися на місці, що він і зробив до їх приїзду. Не міг розпізнати, що тягнеться за сівалкою, оскільки куртка сповзла, і не було видно що це силует людини. Тіло жодних ознак життя не подавало, чи зупинявся віз не бачив, коли її побачив, вона весь час рухалася. ОСОБА_8 , як і його синів добре знає. Це відбувалося біля господарства ОСОБА_35 , де в цей час стояв автомобіль марки « Запорожець».

Свідок ОСОБА_36 суду показав, що він 18 квітня 2015 року ввечері разом із ОСОБА_37 вийшли із парку, який знаходиться смт.Лопатин Радехівського району Львівської області на вулиці вже було темно. Почули, що їде кінна підвода. ОСОБА_34 перед нею перебіг дорогу, а він залишився на тому ж місці, де стояв. Побачив, що повз нього, на відстані 2 метрів, рухається кінна підвода, позаду сівалка та до неї щось було причіплене, схоже на силует людини. Це було десь приблизно на відстані 600 метрів від магазину. Поруч сівалки йшов чоловік, високий, широкий в плечах та в руках тримав товсту палку, довжини її не може сказати. Нанесення ударів не бачив, як і це, щоб кінна підвода зупинялася. Кінна підвода рухалася вільним ходом людини, не бачив, щоб вона зупинялася. Він перейшов через дорогу до ОСОБА_38 та через кілька хвилин до них назустріч під`їхав автомобілем ОСОБА_39 та перепитав їх, що вони бачили. Тоді ОСОБА_39 освітив дорогу фарами, та в їх світлі на дорозі вони побачили мозок людини.

Свідок ОСОБА_40 суду показала, що вона приймала участь у самообороні села з 21 до 24 години щодня. Того дня, вона вийшла ввечері на чергування в смт.Лопатин Радехівського району Львівської області, разом із ОСОБА_41 та ОСОБА_42 , пройшлися парком, перевіряли чи діти не розпивають спиртних напоїв. Біля пам`ятника Шевченка в парку, який знаходиться на відстані 60 метрів від магазину, біля бару Берізки, десь приблизно між 22 та 23 годиною, почули шум, гуркотіння кінної підводи, крики, лайку між двома особами та стогін, звуки були невиразними, однак які саме пояснити не змогла. Побачила, що їде кінна підвода, яка рухалася швидко, одна особа була на возі, а друга йшла за сівалкою. Це побачила на світлі, яке відбивалося від освітлення бару ОСОБА_43 , біля якого проїжджала кінна підвода. Згодом вони почула, що стукіт припинився та подумала, що із нею щось трапилося. Тоді вони пішли взяти ліхтарики, бо було дуже темно, щоб піти та подивитися, що сталося. Через деякий час до них під`їхав ОСОБА_44 та повідомив, що віз тягне людину, тоді вона подзвонили до участкового ОСОБА_45 та повідомила йому про це. Чому не повідомляла на досудовому слідстві про стогін, як і це що вона розуміє під словом «стогін», пояснити суду не може.

Свідок ОСОБА_46 суду показала, що 18 квітня 2015 року вона, ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 і Зробок приймала участь в громадського об`єднанні ОСОБА_51 на чергуванні. Чоловіки запізнювалися, тому вони вирішили пройтися парком та перевірити порядок. В парку почула шум, коли дійшли до пам`ятника Шевченка почули стукіт кінної підводи, ОСОБА_52 сказала, що це їде віз. На світлі, яке падало від бару вона побачила, що проїхав віз, одна особа була на возі інша йшла позаду, це було на відстані 60 метрів. Вона чула нецензурну лайку та звуки людські, зміст звуків був незрозумілим. Тоді вони направилися на вулицю Шкільну, коли перейшли через асфальтне покриття почули сильний удар і стукіт припинився, вони подумали, що щось сталося надзвичайне.

Свідок ОСОБА_53 суду показав, що біля 22 години він перебував разом із товаришами ОСОБА_54 та ОСОБА_55 в парку. Проїхала кінна підвода, яка рухалася вільним ходом, на відстані від нього десь 3-4 метри, а від палатки магазину десь на відстані 500 метрів. До сівалки було прив`язане тіло людини, це він побачив на світлі фар автомобіля, який освітив віз, одна особа сиділа на возі, інша йшла позаду за тілом. Обличчя людини, що йшла позаду не бачив, однак по статурі вказує, що це був ОСОБА_8 , а особа яка сиділа на возі це ОСОБА_9 .. У руках особи, яка йшла позаду був предмет, схожий на палку - трубу. Підвода весь час рухалася, не бачив, щоб зупинялася. Тіло, яке було прив`язане до воза ознак життя не подавало. Особа, яка йшла за тілом, ударів не наносила. Вони відпочивали із друзями у парку біля пам`ятника Шевченка, однак жодних криків та шуму він не чули.

Свідок ОСОБА_56 суду показала, що вона приймала участь у громадському об`єднанні «Самооборони», в це в цей день здійснювала обхід парком, перейшовши пам`ятник Шевченка у парку почула шум воза та крики. Згодом почула, що це їде кінна підвода, та через леякий час був сильний удар, тоді була тишина і вона, і всі хто з нею був подумали, що там щось сталося і пішли взяти ліхтарики, щоб подивитися. По дорозі зустрілися із хлопцями, що йшли до парку. Тоді до них під`їхав автомобіль, з якого вийшов хлопець та повідомив, що кінна підвода тягне людину, тоді вона зателефонувала та повідомила про це дільничному ОСОБА_57 , який викликав наряд міліції. На фоні світла лапмочки, яка освітлювала біля магазину «Берізки» вона бачила, що на возі стоїть людина і тримає у руках віжки, віз весь час рухався не зупинявся. Крики були, але вона, які і всі інші, не могли їх розібрати.

Свідок ОСОБА_24 суду показав, що в цей день він, ОСОБА_25 , ОСОБА_58 та ОСОБА_26 з 17 години в палатці на території магазину, сиділи за столом, за деякий час до них підійшов ОСОБА_27 , який замовив їм п`ять чаїв, коли розраховувався за чай виймав посвідчення та показував його, при цьому говорив, що він працівник міліції і що в даний час він виконує обов`язки дільничного замість ОСОБА_31 . Знає, що ОСОБА_27 працівник міліції. Через деякий час зайшов у палатку ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які сіли за сусідній столик, а згодом підсіли до їх стола. Розмова відбувалася між ними з приводу поля, орки. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за їх столом не вживали спиртних напитків. Чув як ОСОБА_27 говорив до ОСОБА_8 , що він йшов своєю дорогою, бо він дорогий їздовий, іншої розмови не чув, причини їх конфлікту не знає. Тоді ОСОБА_8 до ОСОБА_27 виражався нецензурними словами, на що ОСОБА_27 сказав йому, щоб він поважав працівника міліції. Вони обоє виходили із палатки, ОСОБА_8 почав вияснити чому ОСОБА_27 сказав, що він дорогий їздовий. Коли він підійшов до них, ОСОБА_8 відштовхнув його у груди, він впав і більше нічого не пригадує.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_59 суду показала, що нею була проведена експертиза, на підставі постанови слідчого Радехівського району і при експертизі було виявлено тілесні ушкодження такі як: рани на голові, на обличчі, на передній поверхні грудної клітки з переходу на передню черевну стінку на правому плечі, правому та лівому стегні,лівій стороні. Виявлено осадження шкіри на передній поверхні грудної клітки, правої та лівої руки, правого та лівого стегна, на спині, на правій сідниці, на лівій п`ятці, численні переломи кісток склепіння та основи черепа. При внутрішньому дослідженні виявлено пошкодження голови внутрішньої поверхні, тканину фрагменту мозочка, тканину легень, пів капсули печінки, м`язи спини в проекції лопатки і розриви аорти. Також повідомила суду, що була присутня при огляді місця події та при проведенні слідчого експерименту. У висновку зазначено, що перелічені тілесні ушкодження є прижиттєвими, а деякі могли виникнути незадовго до настання смерті. Смерть настала від черепно-мозкової травми, тобто з дислокацією мозку. При проведенні експертизи були надані фрагменти внутрішніх органів, при яких встановлюється факт при життєвості чи по смертності пошкодження. Гістолог - експерт прийшов до висновку, що всі крововиливи є ознаками при життєвості, якби людина була мертвою, він цього б не зазначав, оскільки в цьому випадку є інша клітинна реакція, при якій є свої критерії. Черепно-мозкова травма утворилася не одномоментно, пройшов певний період часу, оскільки, є сліди на нижній кінцівці, що він був прив`язаний. Під час цього волочіння голова вдарялася неодноразово об тверді предмети, асфальтне покриття дорогою, відбувалося поступове розтрощення кісток черепа. Відповідно ці фрагменти кісток черепа, мозкової тканини були виявлені по дорозі, по кілометражу де це відбувалося. Огляд місця події починався від магазину, біля самого закладу нічого не було знайдено, за кілька метрів були знайдені сліди крові та фрагменти кісткової тканини. Підтвердити факт розтрощення черепа на місці прив`язування тіла не може, але допускається, що внаслідок удару могла утворитися рана, і з неї могла виділитись невелика кількість крові згодом. Момент смерті настав коли відбулася дислокація в мозку. Причиною смерті була відкрита черепно-мозкова травма з виведенням головного мозку з черепа. Механізм її отримання полягав у розтрощенні черепа, який виник також і внаслідок неодноразових контакту з тупим предметом. Чи були нанесенні удари по самому черепі відповісти не може, через те, що була обширна рана голови і при цьому збережена тільки нижня ділянка щелепи. Чи це було від удару, чи це від самого волочіння по дорожньому покриттю відповідь надати не можливо. Після отримання схожого роду черепно-мозкової травми була втрата свідомості, відповідно й не було ознак життя. Спочатку, можливо, було якесь приглушення свідомості, а в подальшому, під час того волочіння, була повна втрата свідомості. Від отримання першої травми до моменту смерті були хвилини часу, це був дуже короткий проміжок часу. По шкірних покривах на голові підтвердити нанесення ударів неможливо, оскільки була обширна рана голови. Якщо там і щось було, то це стерлося від волочіння, тому зробити висновки чи це від ударів чи від волочіння неможливо. При проведенні експертизи, бралися фрагменти тих органів, які були пошкоджені, в яких були крововиливи, розриви, які надсилалися на дослідження. Відповідно судово-медичний експерт їх вивчав і враховуючи різну клітинну реакцію, тобто прижиттєву і не прижиттєву (там виникає різна реакція) визначав прижиттєвість. Смерть потерпілого наступила за хвилини часу від магазину до місця де були виявлені сліди крові, фрагменти кісткової і мозкової тканини. На асфальтному покритті - місці, де обвинувачений прив`язував ОСОБА_60 слідів крові не було виявлено, вони були за межами магазину, за кілька метрів. На її думку черепно-мозкова травма та внутрішні тілесні ушкодження були отриманні практично одночасно. По травмах, які отримав потерпілий, не може сказати з якою швидкістю рухалася кінна підвода. Втрата свідомості була від першого удару, але смерть ще не наступила. Під час проведення слідчого експерименту по дорозі були виявлені плями бурого кольору, зокрема бризки, які могли утворитися від контакту голови з асфальтним покриттям, внаслідок співударяння і дефектів кісткової тканини. Уламки кісток - це фрагменти кісткової тканини, кісток черепа, які були зібрано по ходу огляду місця подій, які утворилися також від співударяння голови до твердої поверхні. Ці бризки могли утворитися, і при життєво і при смерті, через те, що були дефекти кісткової тканини, а кров перебувала в організмі. Рана на обличчі була глибокою, не терта, могла утворитися як від волочіння, так і від удару тупим предметом. Могло бути розтріскування шкіри і вже в подальшому він збільшується по мірі проходження, оскільки голова постійно вдарялася об асфальтне покриття. Від удару предметом могла бути незначна рана, а через волочіння могла утворитися обширна рана, при цьому первинного контакту неможливо встановити.

Також вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , доводиться:

Протоколом огляду місця події від 19.04.2015 року з фототаблицями, з яких вбачається, що місцем події є приміщення продуктового магазину, що знаходиться в смт. Лопатин Радехівського району на вул. Героїв Майдану, на території якого розміщена палатка (шатро) розміри 5x5 метрів, яка виготовлена із синтетичної тканини зеленого кольору із помаранчевими вставками, де і відбувалися злочинні дії. Вказаним протоколом та відеофіксацією до нього, підтверджено факт нанесення ударів ОСОБА_61 металевою штильвагою, прив`язування його за ногу ланцюгом до кінної підводи та волочіння тіла вулицями смт. Лопатин Радехівського району, де були виявлені уламки кісткової тканини, фрагменти мозкової тканини, речі людини, сліди бризків крові бурого кольору та сліди волочіння (а.с.119-170 том ІІ).

Висновком судово-медичної експертизи №20/2016 від 4.08.2015 року, яким встановлено, підсумки 1.2.3.4.11, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_27 були виявлено наступні тілесні ушкодження зовнішні рани: на голові, на обличчі, передній поверхні грудної клітки з переходом на передню черевну стінку, правому плечі, правому та лівому стегні, лівій стопі; осаднення шкіри - передньої поверхні грудної клітки, правої та лівої руки, правого та лівого стегна, на спині, на правій сідниці, лівій п`ятці; садна: у потиличній ділянці голови, на лівій кисті, на правій гомілці; синці - на лівому плечовому суглобі, множинні переломи кісток склепіння та основи черепа. При внутрішньому дослідженні виявлено: крововиливи - у м`які покриви голови з внутрішньої поверхні по усіх поверхнях, у тканину мозочка, у тканину легень, під капсулу правої долі печінки, м`язи спини в проекції правої лопатки, розриви інтими аорти. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів або при контакті із такими, із слідами волочінням тіла по дорожньому покриттю, і є прижиттєвими згідно судово-гістологічних даних, могли виникнути незадовго до настання смерті. Садно на правій гомілці могло утворитись від стискаючої дії тупого твердого предмету з обмеженою поверхнею. Садна, синці мають ознаки легкого тілесного ушкодження, відкрита черепно-мозкова травма (у вигляді множинних переломів кісток склепіння та основи черепа) має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення. 5. Причиною смерті гр. ОСОБА_27 є поєднана травма тіла у вигляді відкритої черепно-мозкової травми (множинних переломів кісток склепіння та основи черепа) із дислокацією головного мозку з порожнини черепа, та ушкоджень внутрішніх органів (розриви аорти, крововиливи у тканину легень та печінку). Даний висновок про причину смерті грунтується на даних судово-медичної експертизи трупа, при якій виявлено: множинні переломи кісток склепіння та основи черепа, крововиливи: під тверду мозкову оболонку, м`які мозкові оболонки, тканину головного мозку та мозочка, тканину легень, під капсулу правої долі печінки, м`язи спини; тканина головного мозку дряблої консистенції, із розчавленням речовини головного мозку; розриви інтими аорти, та підтверджується даними судово-гістологічної експертизи шматочків внутрішніх органів, при якій було виявлено: крововиливи у м`які оболонки та речовину головного мозку, набряк мозку, крововилив під та у тверду мозкову оболонку, крововиливи у товщі шкіри з осадненням поверхневих шарів, гостра емфізема та крововилив у легенях, всі крововиливи з ознаками при життєвості. 6. Відкрита черепно-мозкова травма (у вигляді множинних переломів кісток склепіння та основи черепа ) із дислокацією головного мозку з порожнини черепа перебуває у причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_27 . 7. Враховуючи ступінь розвитку трупних явищ смерть гр. ОСОБА_27 могла настати біля 10-12год до розтину його тіла. 8. Будь-яких морфологічних проявів захворювань на які при житті міг хворів ОСОБА_27 під час судово-медичної експертизи трупа не виявлено. 9. Після отриманих тілесних ушкоджень, а саме відкритої черепно-мозкової травми, активних дій вчиняти ОСОБА_27 , не міг. 10.14.15 Судово-медичних даних, для дачі відповіді на дане питання, не має. 12.Кров трупа ОСОБА_27 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. 13.При судово-токсикологічній експертизі кров від трупа ОСОБА_27 спиртів не виявлено /т.1 а.с.159-166/.

Протоколом огляду трупа від 19 квітня 2015 року з фото таблицями до нього, з якого вбачається, що виявлено труп ОСОБА_27 з численними травмами, тілесними ушкодженнями /т.1 а.с.228-235/.

Протоколом слідчого експерименту із носіми відеофіксації від 21 квітня 2015 року, проведеним із ОСОБА_8 , при якому відображені всі дії, які мали місце 18.04.2015 року /т.1 а.с. 236-252/.

Висновком гістологічної еспертизи №1132-1133/2015 від 27.04.2015 року,якою підтверджено, що були виявлені крововиливи в м`які оболонки та речовину головного мозку. Набряк мозку, крововилив під та в тверду мозкову оболонку, крововиливи в товщі шкіри з осадненням поверхневих шарів, гостра емфізема та крововиливи в легенях. Всі крововиливи з ознаками при життєвості /т.2 а.с.18-19/.

Також судом враховано висновки інших проведених експертиз та характеризуючі дані, які досліджувалися в судовому засіданні, зокрема:

Висновок імонологічної екпертизи № 511/2015-ім від 19.04.2015 року, з якого вбачається, що кров ОСОБА_27 ,1982 року народження, відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти А, анти-В, ізосорологічної системою АВО /т.2 а.с.15-16/.

Висновок токсикологічної експертизи №1299/2015-т від 19.04.2015 року, з якого вбачається, що у крові ОСОБА_27 ,1982 року народження, не виявлено етилового, метилового, пропілового, бутилового і амілового спиртів /т.2 а.с.17-17 зворот/.

Акт судово-медичної екпертизи №29/2015 від 19.04.2015 року, яким встановлено, що у ОСОБА_8 при судово-медичній експертизі було виявлено садна на обличчі, на правій та лівій ріці, яку утворилися від дії тупого твердого предмету або при контанті із таким, могли виникнути 18 квітня 2015 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження /т.2 а.с.20-20 зворот/.

Акт судово- медичної екпертизи №28/2015 від 19.04.2015 року, яким встановлено, що у ОСОБА_9 при судово-медичній експертизі було виявлено садно на лівій ріці, яке утворилося від дії тупого твердого предмету або при контанті із таким, могло виникнути 18 квітня 2015 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження /т.2 а.с.21-21 зворот/.

Висновок експерта №105/2015-мк від 30.04.2015 року одягу від трупа ОСОБА_27 , з якого вбачається, що було виявлено множинні наскрізні та поверхневі розриви тканини на трусах та шкіряному ремені. Розриви утворились внаслідок перерозтягання тканини та тертя по шорухуватій поверхні, і могли утворитись внаслідок волочіння тіла потерпілого. На шкарпетці пошкоджень виявлено не було /т.2 а.с.22-24/.

Висновок експерта №104/2015-мк від 30.04.2015 року одягу від трупа ОСОБА_27 , яким виявлено поверхневі та наскрізні розриви тканини на куртці, як на зовнішній так і на внутрішній поверхні, розриви тканини на светрі особливо на задній поверхні у верхній частині, розриви тканини на передній та задній поверхні кофти, розриви тканини на передній та задній половинці штанів з грубими дефектами тканини. Розриви утворились від перерозтягання тканини внаслідок тертя по шорухуватій поверхні і могли утворитись внаслідок волочіння тіла потерпілого (том 2 а.с.48-53).

Висновок імонулогічної експертизи №584/2015-ім від 29.04.2015 року, яким встановлено, що кров від трупа ОСОБА_27 , 1982 року народження відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_8 , 1962 року народження, відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А, супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_9 , 1989 року народження, відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А, супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. У слідах на куртці, на футболці, речах трупа ОСОБА_27 , виявлена кров людини і антиген Н. Антигени А, В і ізогемаглютиніни анти-А ,анти-В не виявлені, що не виключає можливість походження даної крові до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВО, в тому числі і від ОСОБА_27 . У слідах на штанах ОСОБА_27 , крові не виявлено (т.2 а.с.54-60).

Висновок імологічної експертизи №632/2015-ім від 18.05.2015 року, якою встановлено, що в слідах на п`яти відрізків марлі зі змивами РБК, вилучених під час огляду місця події, виявлено кров людини групи О ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, яка може походити від будь-якої особи з такою груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою АВО, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_27 (т.2 а.с.73-76).

Висновок судово-психіатричної екпертизи №99 від 3.06.2015 року, ОСОБА_8 психічним захворювання не старждає, виявляє ознаки імпульсивного типу емоціно-нестійкого розладу особистості, може усвідомлювати значення свої дій та керувати ними. Застосування примусових заходів примусового характеру не потребує. На момент інкримінованих йому дій, у стані фізіологічного афекту не перебував. Не перебував також і в іншому емоціному стані, який би міг суттєво вплинути на його свідомість та діяльність (а.с.171-175 том ІІ).

Висновок судово-психіатричної експертизи №100 від 03.06.2014р. проведеної ОСОБА_9 згідно якого встановлено, що при стаціонарному клініко-психіатричному обстеженні виявлено, що ОСОБА_9 , на фоні низького інтелектуального розвитку рівня помірної дебільності, виявлено притаманне розумовій відсталості предметно-конкретне, туго рухоме та ригідне мислення. В емоційно-вольовій сфері простежується нестійкість, імпульсивність та легковажність. Довершує клінічне розуміння стану вкрай низький рівень загальноосвітніх знань, обмежений словниковий запас, що також є властивим для інтелектуального недорозвитку. Жодних ознак, які б свідчили за інші психічні порушення за час обстеження виявлено не було, за матеріалами кримінального провадження також відсутні такі відомості. Враховуючи вказане, такий стан слід трактувати лише як легка розумова відсталість в ступені помірної дебільності. Такі емоційні стани, які є психологічною підставою для юридичного висновку про стан сильного душевного хвилювання, виникають внаслідок неналежної, провокуючої поведінки потерпілого по відношенню до підозрюваного, що в даному випадку не простежується. В період інкримінованих ОСОБА_9 дій, останній хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв ознаки легкої розумової відсталості в ступені помірної дебільності. Наявний у нього інтелектуальний недорозвиток та особливості емоційно-вольової сфери мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень усвідомлення власного місця і ролі в цій ситуації, передбачення наслідків своїх дій та здатність регулювати свою поведінку, тому в цей час ОСОБА_9 не повною мірою міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Останній не перебував у будь-якому емоційному стані, який міг би слугувати психологічною підставою для юридичного висновку про стан сильного душевного хвилювання. ОСОБА_9 виявляє ознаки поміркованої дебільності. На його поведінку суттєво вплинули такі його особливості як розумова відсталість, не самостійність та те, що він легко піддається чужому впливу;

Висновок судово-психіатричної експертизи № 568 від 11.11.2022 проведеної ОСОБА_9 згідно якого встановлено, що ОСОБА_9 виявляє ознаки легкої розумової відсталості в ступені помірної дебільності. За своїм психічним станом ОСОБА_9 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Враховуючи наявний у ОСОБА_9 інтелектуальний недорозвиток, враховуючи обставини досліджуваної ситуації, а також результати судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_9 не міг не виконати так званий наказ ОСОБА_8 здійснювати рух підводою.

Наказ Радехівського РВ ГУМВСУ у Львівській області №16 від 16.01.2015 року про закріплення працівників РВ ГУМВС України у Львівській області на території Радехівського району, яким підтверджено, що ОСОБА_27 включений в Зону №2 та закріплений за адміністративною дільницею №13 - це с.Кустин, с.Руденко, сХмільно, с.Батиїв, с.Завидче, с.Березівка, с.Новостаці, с.Бебехи, с.Підмонастирок, с.Грицеволя та згідно додатку №1 станом на 18.04.2015 року обслуговував дільницю №4 в смт.Лопатин Радехівського району Львівської областів (т.2 а.с.99-100).

Копію паспорта ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якої вбачається, що він народився та проживає в смт.Лопатин Радехівського району Львівської області (а.с.178-178 зворот, том ІІ).

Вимогу УІТ ГУ ВМС України у Львівській області з якої видно, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до кримінальної відповідальності не притягався (а.с.189-189 зворот, том ІІ).

Довідку-характеристику Лопанської селищної ради від 21.04.2015 року за №120, якою підтверджено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживаючи в смт.Лопати Радехівського району Львівської області характеризується як законопослушний громадянин, скарг, заяв та зауважень на нього до виконкому не поступало, участі в громадському житті села не приймав. Разом із ним в будинку зареєстрований його син ОСОБА_62 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає в с.Грицеволя Радехівського району Львівської області (а.с.190, том ІІ).

Довідку Радехівської центральної районної лікарні від 21.04.215 року за №402, з яких видно, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 на обліку у лікаря - нарколога та лікаря -психіатра не перебуває (а.с.191, том ІІ).

Копію військового білету, серії НОМЕР_1 від 2.06.1981 року, з якої вбачається, що ОСОБА_8 , 1962 року народження, 17 травня 1995 року був визнаний непридатним для служби в армії (а.с.192, том ІІ).

Незважаючи на те, що ОСОБА_9 в судовому засіданні вини за п.4, 12 ч.2 ст.115, ст.348 КК України не визнав та пояснив, що не бачив як ОСОБА_8 наносив 18.04.2015 тілесні ушкодження ОСОБА_27 та як його прив`язував до сівалки, пояснив, що обоє відразу поїхали на кінній підводі, в подальшому в судовому засіданні пояснив, що спочатку біля 5 хвилин він їхав сам на кінній підводі після конфлікту ОСОБА_63 з ОСОБА_64 , а ОСОБА_8 ішов за підводою, в ОСОБА_8 була штельвага, пояснив, що не знав що ОСОБА_27 дільничий інспектор міліції, хоча також показав, що раніше неодноразово його ОСОБА_27 підвозив своїм автомобілем, його вина повністю доведена в ході судового розгляду, суд вважає, що ОСОБА_9 з метою уникнення кримінальної відповідальності змінив покази надані на досудовому слідстві. Крім цього, суд враховує, що ОСОБА_9 згідно судової психіатричної експертизи піддається впливу і постійно виконував все що йому казав ОСОБА_8 .

Також обвинувачений ОСОБА_9 на слідчому експерименті вказав, що ОСОБА_27 був живий коли вже був прив`язаний до сівалки, оскільки після того як ОСОБА_8 наніс йому удари, то ОСОБА_27 повідомляв останньому, що у нього є жінка та діти і просив не вбивати його.

Те, що ОСОБА_9 усвідомлював свої дії і міг відмовитись від них в будь-який момент, підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи згідно якої в період інкримінованих ОСОБА_9 дій, останній хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв ознаки легкої розумової відсталості в ступені помірної дебільності.

Вказане також свідчить про єдиний умисел ОСОБА_9 та ОСОБА_8 щодо вбивства ОСОБА_60 , а відповідно свідчить про те, що останні діяли за попередньою змовою групою осіб, яка полягала у дачі згоди ОСОБА_9 на продовження злочинних дій ОСОБА_8 , після чого вони вже діяли так разом.

Посилання сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_8 на відсутність кваліфікуючої ознаки вбивства з особливою жорстокістю при вчиненні кримінального правопорушення, спростовуються показами експерта, оскільки експерт суду показала, що ОСОБА_27 втратив свідомість та був живим на протязі кількох хвилин, спростовується вищенаведеними показами самого обвинуваченого у сукупності із встановленими судом обставинами та наданими стороною обвинувачення доказами, висновком гістологічної експертизи, в якому заначено, що тілесні ушкодження завдані прижиттєвості, тому розцінюються судом, як захист з метою уникнення від відповідальності. Також суд не надає віри показам обвинуваченого що йому не було відомо про те, що ОСОБА_27 є працівником міліції, оскільки такі спростовані показами обвинуваченого ОСОБА_9 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 та сам обвинувачений звернулися до суду із клопотаннями про визнання доказів недопустимими, а саме Додатку № 1 до наказу Радехівського РВ УМСВСУиу Львівській області № 16 від 16.01.2015 року про закріплення адміністративної дільниці № 4 за ОСОБА_27 що могло відбутися лише за індивідуальним наказом а не додатком до такого та за спеціальною процедурою.

З цього приводу колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з до ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 89 КПК України визначено, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання

Разом з тим, під час вирішення питання про допустимість доказів важливе значення має істотність порушення прав і свобод людини, а тому не усі порушення, допущені сторонами при збиранні доказів, є підставою для визнання доказів недопустимими, а відтак і вирішення питання про порушення права на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення від 08.02.2001 у справі «Берктай проти Туреччини», рішення від 07.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», показує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Як наслідок, указані матеріали у повній мірі підтверджують собою факт доведеності у провадженні обставин регламентованих ст. 91 КПК України.

Суд вважає докази належними, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги позицію сторони захисту щодо недопустимості доказів, як такі, що на їх думку, здобуті без дотримання порядку отримання таких, здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини в даному випадку обвинувачених, оскільки судом встановлено, що такі здобуті з дотриманням порядку передбаченого чинним законодавством та без жодних порушень прав та свобод обвинувачених, а тому дані докази суд вважає допустимими та належними.

Крім цього в судовому засіданні були досліджені характеризуючі дані ОСОБА_9 , зокрема:

копія паспорта ОСОБА_9 з якої вбачається, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с.Сілець Сокальського району Львівської області, де в даний час значиться зареєстрованим (а.с. 176-176 зворот);

вимогу УІТ ГУ ВМС України у Львівській області з якої вбачається, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий за ч.3 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі та підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробування іспитового стороку один рік, якщо він не вчинить нового злочину, із покладенням на нього обов`язку не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення інспекцію про зміну місця роботи, проживання або навчання та періодично з`являтися на реєстрацію (а.с.177-177 зворот, 183-183 зворот, том ІІ);

довідку Лопатинської селищної ради від 23.04.2015 року за №526, якою підтверджено, що ОСОБА_9 , 1989 року народження, уродженець с.Сілець Сокальського району Львівської області проживав без реєстрації в господарстві ОСОБА_8 , який був головою фермерського господарства «Ліньг» (а.с.178, том ІІ).

довідку Радехівської центральної районної лікарні від 21.04.215 року та довідку Сокальської центральної районної лікарні за № 3236 від 7.05.2015 року з яких видно, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель смт. Лопатин Радехівського району Львівської області, який зареєстрований в с. Сілець Сокальського району Львівської області на обліку у лікаря - нарколога та лікаря -психіатра не перебуває (а.с.179,181 том ІІ);

довідку характеристику виконавчого комітету Сілецької сільської ради Сокальського району Львівської області за №239/02- 2 від 5.05.2015 року, якою констатовано склад сім`ї ОСОБА_65 , а саме: батько ОСОБА_66 ,1959 року народження, позбавлений батьківським прав, брати ОСОБА_28 ,1988 року народження, ОСОБА_67 , 1995 року народження, ОСОБА_68 , 1997 року народження, та підтверджено, що скарг від сусідів на нього не поступало, участі в громадському житті села не приймає (а.с.180 том ІІ);

характеристику Лопатинської спеціалізованої загальноосвітньої школи інтернат від 13.05.2015 року, якою підтверджено, що ОСОБА_9 був зарахований в школу на підставі витягу з протоколу Львівської ОПМПК з 1.09.1998 року, до навчання інтересу не виявляв, любив посильну фізичну працю, був байдужим до нових знань, не піклувався про свій зовнішній вигляд, проявляв повагу до оточуючих, сильних емоційних спалахів не проявляв, як і активності у суспільному житті школи та класу (а.с.186 том ІІ);

довідку - характеристику Добротвірського професійного ліцею №27 від 12.05.2015 року, якою підтверджено, що ОСОБА_29 був зарахований у ліцей з 1.09.2007 року, за спеціальність слюсар з ремонту автомобілів. У період навчання поселений в гуртожиток навчального закладу, програмований матеріал засвоював на низькому рівні, словниковий запас малий, у нього спостерігалися проблеми з вимовою, частково були заікання. Читав словами, але занадто повільно, допускав помилки, логічних та інтонаційних пауз не дотримувався, прочитане розумів, але неспроможний був переказати. Під диктовку не писав, списував по буквах, потребував контролю за діяльністю. У виконанні громадських доручень був відповідальним, любив фізичну працю, був товариським, проте підпадав під чужий вплив, не був самостійним (а.с.187, том ІІ).

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини,ст.62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Суд також приходить до висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винними у вчиненні пред`явленого їм обвинувачення.

Суд кваліфікує дії підсудних ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.2 п.4, 12 ст.115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з особливою жорстокістю за попередньою змовою групою осіб, та за ст.348 КК України як умисне вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до ст.ст.3,27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне (абсолютне) право на життя. Обов`язок держави захищати життя людини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України, умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю (п. 4 ч. 2 ст.115 КК), якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних (шляхом зганьблення честі, приниження гідності, заподіяння тяжких душевних переживань, глумління тощо) страждань, а також, якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діяннями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.

Обставини, які помякшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Ті обставини, що підсудний ОСОБА_9 вчинив злочин будучи обмежено осудним, його молодий вік і недосвідченість у життєвих ситуаціях, суд визнає, як пом`якшуючі при призначенні йому покарання.

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судом не встановлено.

Санкцією ч. 2 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті.

Санкцією ст.348 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Згідно ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами дані про особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується посередньо, одружений, не інвалід, вину визнав частково, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, а тому, суд приходить до висновку що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 неможливе без ізоляції від суспільства та про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції статтей, які йому інкриміновані, а саме за ч.2 п.4,12 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі, за ст.348 КК України у виді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами дані про особу обвинуваченого, до кримінальної відповідальності притягується вперше, а тому, суд приходить до висновку що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 неможливе без ізоляції від суспільства та про необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_9 покарання в межах санкції статтей, які йому інкриміновані, а саме за ч.2 п.4,12 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі, за ст.348 КК України у виді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

При призначенні покарання підсудним ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за цим вироком слід застосовувати вимоги ч. 1 ст. 70 КК України, та призначити їм остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Щодо строку відбуття покарання обвинуваченими суд приймає до уваги, що підсудні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були затримані 19.04.2015р. та їм був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. Тому враховуючи, що обвинувачені вчинили злочин 2015 року до 20.06.2017 року тобто до втрати чинності ч.5 ст.72 КК України у редакції Закону №838-VII попереднє ув`язнення зараховується у строк покарання з розрахунку день такого покарання за два дні позбавлення волі.

До такого висновку суд дійшов на підставі постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року у справі №663/537/17 та висновку Верховного Суду у постанові від 18.06.2019 року у справі №398/3940/14-к.

Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 рахувати з дня затримання, тобто з 19 квітня 2015 року.

Керуючись ст.ст. 368-371,373,374-377 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 п.4,12 ст.115 КК України та ст.348 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 п.4,12 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі;

- за ст.348 КК України у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 тримання під вартою, залишити без змін, до вступу вироку в законну силу.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з часу фактичного затримання з 19.04.2015 року по 18.09.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Кримінального кодексу України із змінами, внесеними Законом України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" №838-VIII від 26.11.2015 року .

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 п.4,12 ст.115 КК України та ст.348 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 п.4,12 ст.115 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі;

- за ст.348 КК України у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_9 покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 19.04.2015 р.

Зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання термін перебування під вартою з часу фактичного затримання з 19.04.2015 року по 18.09.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Кримінального кодексу України із змінами, внесеними Законом України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" №838-VIII від 26.11.2015 року та вважати ОСОБА_9 таким, що відбув покарання.

Звільнити засудженого ОСОБА_9 з-під варти із зали судового засідання, у зв`язку із відбуттям ним покарання.

Речові докази:

- службове посвідчення працівника ГУМВС України у Львівській області серії НОМЕР_2 , виданого 1.07.2014 року капітану міліції ОСОБА_27 та службовий жетон працівника ГУМВС України у Львівській області на якому здійснено надпис: «ЗС УКРАЇНИ М-065954», які передані в Управління кадрового забезпечення ГУМВС України у Львівській області, залишити в організації;

- поліетиленовий пакет у якому знаходяться: змиви РБК вилучені при ОМП; конверти яких знаходилися два марлеві тампони, змиви з рук трупа ОСОБА_27 , два марлеві тампони, змиви з рук підозрюваного ОСОБА_8 , два марлеві тампони, змиви з рук підозрюваного ОСОБА_9 ; поліетиленовий пакет у якому знаходяться: зразки волосся трупа ОСОБА_27 ; Конверти у яких знаходилися: залишки двох недопалків сигарет вилучених під час ОМП.; зрізи нігтів з рук трупа ОСОБА_27 ; зрізи нігтів з рук підозрюваного ОСОБА_8 та зрізи нігтів з рук підозрюваного ОСОБА_9 - знищити;

- поліетиленовий пакет у якому знаходяться: сім-картка «Київстар» № НОМЕР_3 та сім-картка «Діджус» № НОМЕР_4 та мобільний телефон «Ш-0285» ІМЕІ: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 в якому знаходяться сім-картка «Діджус» № НОМЕР_7 та сім-картка «Київстар» № НОМЕР_8 ; картонні коробки, у яких знаходяться: штани, куртка светр, футболка, труси та шкарпетка, ремінь - речі ОСОБА_27 повернути потерпілій ОСОБА_21 ;

- поліетиленовий пакет та картонна коробка, у яких знаходяться: светр, футболка, спортивні штани, штани, взуття, сорочка труси - одяг ОСОБА_8 повернути ОСОБА_8 ;

- картонні коробки, у яких знаходяться: взуття, светр, штани, куртка та кепка - одяг ОСОБА_9 повернути ОСОБА_9 .

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовківський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору, а іншим учасникам судового провадження - на їх вимогу.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3