Справа №642/162/23,
Провадження 1кп/642/56/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обвинувачуються за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження у відношенні стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обвинувачуються за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Полтава від 18.11.2022р. обвинуваченим було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає.

Прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою у зв`язку з тим що вони можуть переховуватися від суду з метою уникнення суворого покарання або вчинити нові злочини, оскільки не мають стійких соціальних зв`язків. ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, не має джерела доходів, а ОСОБА_7 не має зареєстрованого місця мешкання у Харківський обл. та джерела доходів. Просила відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про заміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, посилаючись на те, що обвинувачення не обгрунтоване, ризики не доведені. Його відсутність на місці злочину підтверджується тим, що 17.11.2022р. близько 09.00 год. на нього було складено адміністративний протокол за перехід дороги у невстановленому місці.

Обвинувачені та захисники заперечували проти продовження запобіжного заходу.

ОСОБА_6 та його захисник зазначили, що ризики не доведені і є припущеннями, а тому вважали можливим застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

ОСОБА_7 та його захисник заперечували проти продовження тримання під вартою, зазначили, що ризики не доведені і є припущеннями, обвинувачення не обгрунтоване, ОСОБА_7 раніше не судимий, а тому вважали можливим змінити запобіжний захід на непов`язаний з триманням під вартою. Ризики за час тримання під вартою ОСОБА_7 зменшилися.

Суд враховує, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спливає, але судовий розгляд справи не закінчено, а ризики щодо них, які було встановлені ухвалою слідчого судді від 18.11.2022р., не сплинули та є реальними.

Стороною захисту жодним чином не спростовано ризики, та не подано доказів про їх хибність. При цьому суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Посилання ОСОБА_6 на наявність постанови, яка підтверджує, що він не був присутнім на місці злочину не підтверджене доказами.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшились.

Так, у разі визнання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 винуватими за вчинення замаху на тяжкий злочин, передбачений за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України, їм загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; обвинувачені не одружені, не мають стійких родинних зв`язків, не працюють, отримували доходи від мінливих заробітків, а тому можуть переховуватися від суду або вчинити нові корисливі злочини. ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за корисливі злочини. ОСОБА_7 зареєстрований у Донецькій області і не реєстрував своє теперішнє місце фактичного мешкання.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченим у разі визнання їх винними у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинувачених, характер та обставини інкримінованого злочину, суд приходить до переконання, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачені можуть здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який. Діючий запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк дії даного запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про заміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який - відмовити.

Продовжити застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Продовжити застосування до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали закінчується - 07 грудня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 09.10.2023р.

Суддя ОСОБА_1