Справа № 740/7844/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/967/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 , (в режимі відеоконференції)

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 5 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, яку було винесено в підготовчому судовому засіданні у кримінальному проваджені внесеному 19 жовтня 2022 року до ЄРДР за №0001032 по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, було продовжено:

- обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 340 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 912560 грн., на строк до 02 лютого 2024 року.

- обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 663500 грн., на строк до 02 лютого 2024 року.

Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що доведено обставини, що виправдовують продовження обвинуваченим строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки заявлені ризики не зменшилися та у провадженні є необхідність виконання процесуальних дій.

Не погоджуючись з ухвалою суду були подані апеляційні скарги в яких:

- адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , просить її скасувати та обрати відносно його підзахисного інший вид запобіжного заходу. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи рішення суд першої інстанції не маючи письмового клопотання прокурора, за оголошення такого в усній формі, мотивував продовження запобіжного заходу, що свідчить про порушення права на захисту з огляду на регламентацію подання відповідного клопотання стороною обвинуваченого нормами КПК України. Крім того, захисник вказує, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки з огляду на те, що він одружений, має двох дітей та матір. Щодо необґрунтованості висунутого обвинувачення вказує, що до ухвалення обвинувального вироку, жоден доказ сторони обвинувачення не має наперед юридичної сили;

- адвокат ОСОБА_7 в поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу щодо його підзахисного. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом було розглянуто усне клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, однак згідно норм КПК України таке клопотання має бути подане у письмовому вигляді і завчасно надано стороні захисту та повинно містити ряд відомостей, які були відсутні в усному клопотанні прокурора. Вважає, що судом також не було враховано стан здоров`я підозрюваного, наявність на його утриманні батьків інвалідів, характеристику, що він раніше не судимий та не притягувався до адміністративної відповідальності, наявність міцних соціальних зв`язків. Відносно необґрунтованості заявлених стороною обвинувачення ризиків вказує, що на даний час досудове розслідування завершилося, в його ході ОСОБА_10 повністю визнав свою вину і згідно обвинувального акту він щиро розкаявся та сприяв розкриттю кримінального правопорушення та дані обставини визнані прокурором пом`якшуючими, крім того дружиною обвинуваченого було повністю відшкодовано матеріальну та моральну шкоду потерпілій особі. Захисник також вважає, що не було наведено жодного аргументу на визначення наявності виключного випадку який би дозволяв збільшити граничний розмір застави більш ніж у три рази в порівнянні з гранично допустимим розміром передбаченим КПК України.

Ухвала суду щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , ніким з учасників судового провадження не оскаржується, а тому в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Заслухавши доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подані апеляційні скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Дані вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинувачених під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для продовження, щодо них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

З урахуванням наведеного, а також даних про особу обвинувачених апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України.

Апеляційний суд погоджується, що надані матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом в достатній мірі свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Доводи, які викладені в апеляційних скаргах сторони захисту не зменшують доведених стороною обвинувачення ризиків, і не є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора.

Перевіряючи апеляційні доводи захисників щодо недотримання прокурором норм процесуального закону при зверненні з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу, апеляційний суд вважає їх слушними та такими, що підтверджується матеріалами кримінального провадження провадження.

В той же час, як слідує з журналу судового засідання, на момент розгляду клопотання прокурора обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисники були обізнані з його мотивами, висловлювали свої заперечення та просили відмовити в його задоволенні, а тому захисниками в апеляційних скаргах не конкретизовано, яким чином подання клопотання прокурором з недотримання форми звернення з відповідним клопотанням, вплинуло на можливість реалізації стороною захисту своїх прав, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає вказані доводи формальними.

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком про обґрунтованість застосування до ОСОБА_10 такого альтернативного запобіжного заходу, як застава, у визначеному розмірі з огляду на те, що заявлені ризики, які були доведені стороною обвинувачення при обранні запобіжного заходу не зменшилися, а тому суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір застави у попередньо визначеному розмірі.

За таких обставин суд обґрунтовано продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової ухвали, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 5 грудня 2023 року, якою було продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4