Провадження 1-кп/522/1562/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000696 від 12.02.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ананьїв Ананьївського району Одеської області, громадянина України, освіта вища, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Харків Харківської області, громадянина України, освіта - середня, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- у 2007 році Фрунзенським районним судом м. Харків за ч.2 ст.186, ст. 304 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням 2 роки;

- у 2009 році Орджонікідзенським районним судом м.Харків за ч.2 ст.186, ст. 71 КК України до 4 рокі 1 місяця позбавлення волі;

- у 2013 році, Орджонікідзеньким районним судом м.Харків, за ч.2 ст. 122 ч. 2, ст. 190 ч. 1 КК України, звільнився по відбуттю покарання 21.07.2017 року, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисники - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13

обвинувачені - ОСОБА_8 , ОСОБА_7

інші учасники судового провадження:

потерпілий- ОСОБА_14 ,

УСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

12.02.2019 приблизно о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 , знаходились в парадній будинку АДРЕСА_3 .

Маючи єдиний спільний злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, за попередньо змовою, вирішили, що для ефективного та безперешкодного заволодіння чужим майном необхідно зненацька застосувати насильство відносно потерпілого ОСОБА_14 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 , дочекалися, коли потерпілий ОСОБА_14 зайшов у парадну вказаного будинку, де зненацька здійснили напад на останнього, яке виразилось у нанесені ударів по голові потерпілого, внаслідок якого останній втратив свідомість. В результаті завданих ОСОБА_14 ударів останній отримав наступні тілесні ушкодження: перелом стінки лівої гайморової пазухи та перелом носа.

Далі, використовуючи безпорадний стан потерпілого ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , відкрито вирвав з рук потерпілого його шкіряну сумку, чорного кольору, в якій знаходяться грошові кошти у сумі 20 000 доларів США, що згідно курсу НБ становило 541 000 тис. гривень. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , заволодівши майном потерпілого, намагалися залишити місце події, утім відразу були затримані.

Кваліфікація дій обвинувачених

За наведених обставин ОСОБА_15 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, у великих розмірах, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

За наведених обставин ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, у великих розмірах, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Позиція сторони захисту

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні вказаного злочину не визнав, пояснивши суду, що розбійний напад на потерпілого ОСОБА_16 з метою заволодіння майном він не вчиняв. Того дня він із ОСОБА_8 під час прогулянки випадково зайшли до під`їзду будівлі для того щоб справити фізіологічні потреби (спорожнити сечовий міхур), де зіткнулися із потерпілим. Між ними виникла штовханина і бійка, після чого вони, побачивши сліди крові, вирішили втекти. Майном потерпілого вони не заволодівали і не мали такого наміру.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні вказаного злочину не визнав, надавши аналогічні пояснення.

Захисники ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 просили виправдати обвинувачених за недоведеністю інкримінованого злочину, посилаючись на недопустимість доказів.

Суд оцінює показання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 критично оскільки їх вина у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, повністю доведена дослідженими безпосередньо під час судового розгляду наступними доказами:

Потерпілий ОСОБА_14 показав суду, що обвинувачених раніше не знав. 12.02.2019р. біля 16 години він зустрічався з товаришем в приміщенні кафе на вул. Осипова у м.Одесі. Повертаючись додому за адресою АДРЕСА_4 , в парадній будинку його зустрів раніше не знайомий ОСОБА_7 . Одночасно, позаду, наблизився ОСОБА_8 . Обвинувачені раптово завдали йому ударів, повалили на землю і заволоділи сумкою із грошовими коштами в сумі 20 000 доларів США. На невеликий проміжок часу, в результаті застосованого фізичного насильства, він втратив свідомість, після чого прийшов до тями та побіг за нападниками, які намагалися втікати. Обвинувачені були відразу затримані сторонніми перехожими та працівниками поліції. Їх він впізнав у відділку поліції та впізнає обвинувачених у залі суду. Під час нападу ОСОБА_20 вдарив його кулаком в область перенісся (з цього приводу потім йому робили хірургічну операцію). Він почав падати, в цей час йому завдали другий удар «змазаний» в область обличчя. Під час переслідування обвинувачені викинули сумку з грошима, свідок її відразу знайшов і передав йому. Сумку і грошові кошти йому повернули. В результаті нападу він отримав тілесні ушкодження обличчя та вимушений був звертатися за наданням медичної допомоги. Грошові кошти у сумі 20 000 доларів США - це його особисті збереження, які він того дня був повинен позичити знайомому. Після розбійного нападу в нього були панічні атаки, він вимушений був багато часу консультуватися з психологом. Упевнений, що злочин завчасно було сплановано, оскільки дії обвинувачених були узгодженими та чіткими.

Свідок ОСОБА_21 , будучи допитаним в порядку ст. 225 КПКУ слідчим суддею, повідомив про те, що 12.02.2019 року близько 16 години, він йшов додому по вул. Єврейській та переходив вул. Пушкінську у м.Одесі. В цей час поруч пробігли дві особи та невідома особа жіночої статі крикнула, що злочинці вкрали сумку. Він одразу побіг за ними та здійснив затримання ОСОБА_7 , вдаривши його пляшкою від пива. Під час переслідування останній жбурнув сумку в машину, яка проїжджала поруч. Сумка впала на землю. ОСОБА_8 побіг в сторону вул.Єврейської де його затримали працівники поліції.

Під час перегляду в судовому засіданні відеозапису допиту свідка ОСОБА_21 слідим суддею встановлено, що вказана слідча дія проведена у строгій відповідності із вимогами КПКУ. Слідчий суддя провів допит за участю прокурора, підозрюваних та їх захисника адвоката ОСОБА_22 , яка діяла на підставі відповідної угоди. Свідку були роз`яснені права та обов`язки, встановлено його особу і приведено до присяги. Хід допиту активно контролював слідчий суддя, перешкоджаючи стороні обвинувачення ставити навідні запитання.

Крім того, винуватість ОСОБА_7 та ОСОБА_23 підтверджується наступними дослідженими та проаналізованими судом письмовими доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 12.02.2019, згідно з яким громадянин ОСОБА_14 просив прийняти заходи до невідомих осіб, які 12.02.2019 року о 16 годині 05 хвилин, знаходячись за адресою: м.Одеса, вул. Пушкінська, 34, шляхом нанесення ударів в область голови, відкрито заволоділи сумкою чорного кольору фірми «Guess», у якій знаходились грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США, зв`язка ключів від квартири та мобільний телефон Nokia;

- заявою потерпілого ОСОБА_14 про добровільну видачу шкіряної сумки від 12.02.2019 року, у якій знаходяться грошові кошти в сумі 20 000 доларів США купюрами по 100 доларів США, зв`язка ключів від квартири, мобільний телефон Nokia;

- протоколом огляду предмету від 13.02.2019 року, в ході якого слідчим в присутності понятих було оглянуто шкіряну наступні речі: чоловіча сумка чорного кольору розміром 15х12 см, у верхній частині якої міститься ремінь; мобільний телефон марки «Нокіа» в корпусі чорного кольору; в`язка металевих ключів в кількості 5шт; грошові кошти, у сумі 20000 тис. доларів США, (купюрами по 100 дол. США кожна). Вказані речі були добровільно видані потерпілим ОСОБА_14 згідно із письмовою заявою від 12.02.2022 року. Під час огляду слідчим здійснено фотографування вказаних речей, фототаблиці долучені до протоколу. Постановою слідчого від 13.02.2019 року вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та повернуті потерпілому під розписку на відповідальне зберігання;

- речовими доказами: потерпілий на вимогу суду надав мобільний телефон Nokia, частину ключів від квартири та електрозамків, які збереглися, та грошові кошти у сумі 18 000 доларів США, пояснивши що решту коштів у сумі 2000 доларів США він вимушений був потратити у зв`язку із військовою агресією російської федерації;

- протоколом огляду відеозапису від 20.03.2019 року, в ході якого слідчим в присутності понятих оглянуто DVD-диск №1 з відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження системи «Безпечне місто», розташованих за адресою: м.Одеса. вул. Пушкінська - кут вул. Єврейської за період часу з 15:55 по 16:06 12.02.2019 року. На відеозапису із зображенням коду таймінгу 15:58:38 год. 12.02.2019 року вбачається як особа чоловічої статі №1 середнього зросту, спортивної тілобудови, одягнута у джинси темного кольору, спортивну куртку темно синього кольору, на голові - капюшон, у лівій руці тримає сумку. Слід за нею на відстані приблизно 2-х метрів по заду біжить особа чоловічої статі №2 високого зросту, спортивної тілобудови, одягнута у спортивні штани чорного кольору, куртку чорного кольору, на голові одягнутий капюшон від куртки. Вказані особи біжать по вул.Пушкінській де перетинають вул.Єврейську, та розбігаються у різні напрямки. Особа №1 побігла вниз по вул.Пушкінській, а особа №2 звернула бік в сторону вул.Єврейської.

Код таймінгу 15:58:40 год. 12.02.2019 року - на відеозапису зафіксовано як вказаних осіб наздоганяє інша особа, одягнута у джинси синього кольору та куртку коричневого кольору, якою є потерпілий ОСОБА_14 .

Код таймінгу 15:58:50 год. 12.02.2019 року - на відеозапису зафіксовано як прохожий чоловік почав переслідувати осіб, які втікали.

Код таймінгу 15:58:50 год. 12.02.2019 року - на відео зображено, як всі вказані особи перебігають дорогу з правої сторони на ліву сторону вул.Пушкінської.

Код таймінгу 15:59:30 год. 12.02.2019 року - на відео зображено, як особа чоловічої статі №1 перетинає дорогу на вул.Пушкінській та розі вулиць Єврейської, його наздоганяють прохожі чоловіки.

Код таймінгу час 16:00:27 год. 12.02.2019 року, на відео зображено, як чоловіка №1 наздогнав чоловік (під час огляду відеозапису підписаний на фото №3). При огляді відеозапису потерпілий ОСОБА_14 впізнав особу №1 та особу №2, як таких, що здійснили на нього напад.

Цифровий носій інформації - ДВД диск із вказаним відеозаписом визнаний речовим доказом та зберігається в матеріалах кримінального провадження;

- протоколом огляду відеозапису від 20.03.2019 року, в ході якого слідчим в присутності понятих оглянуто DVD-диск №1 з відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження «Безпечне місто», розташованого за адресою: м.Одеса. вул.Єврейська, 14 за період часу з 17:20:06 годин по 17.28.42 20.03.2019 року.

Код таймінгу 17:21:19 год. 12.02.2019 року - чоловік високого зросту спортивної тілобудови, одягнутий у спортивні штани чорного кольору, куртку чорного кольору, на голові капюшон, біжить по вул. Єврейській,12 в сторону вул. Осипова в м.Одесі. Даного чоловіка наздоганяє інша особа.

Код таймінгу 17:21:51 год. 12.02.2019 року - вказану особу у капюшоні наздогнав інший чоловік.

Код таймінгу 17:21:55 год. 12.02.2019 року - вказаного чоловіка у капюшоні наздогнав інший чоловік та затримав його.

Цифровий носій інформації - DVD диск із вказаним відеозаписом визнаний речовим доказом та зберігається в матеріалах кримінального провадження;

- протоколом затримання ОСОБА_7 від 12.02.2019 року, згідно із яким останнього затримано 12.02.2019 року о 17 годині 30 хвилин на вул. Пушкінській у м.Одесі, тобто безпосередньо після вчинення злочину;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12.02.2019 та фототаблицею до нього, згідно із яким свідок ОСОБА_21 впізнав особу під №1, як одного з чоловіків, за яким біг потерпілий та просив зупинити грабіжників, а саме: особу за якою він побіг та затримав. Особою під №1 є ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12.02.2019 та фототаблицею до нього, згідно із яким свідок ОСОБА_21 впізнав особу під №1, як особу, яка пробігла разом з іншою особою біля нього. У цей момент особу під номером №1 наздоганяв чоловік, який його затримав. Особою під №1 є ОСОБА_8 ;

- довідкою КУ «Міська клінічна лікарня №1» №1203, виданою ОСОБА_14 12.02.2019 року, у відділенні якої останній був оглянутий з 21 години 30 хвилин до 22 години 10 хвилин 12.02.2019 року з діагнозом: відкритий осколковий перелом кісток носа. Забій м`яких тканин у лобовій ділянці праворуч;

- довідкою КУ «Міська клінічна лікарня №1» №1126, виданою ОСОБА_14 12.02.2019 року, у відділенні якого останній був оглянутий у лікаря лора з діагнозом: переломи передньої стінки лівої пазухи гайморової. Перелом лобового відростка верхньої щелепи зліва. Перелом кісток носа зі зміщенням кісткових уламків. Рублена рана спинки носа. Носова кровотеча;

- висновком комп`ютерної томографії головного мозку ОСОБА_14 від 12.02.2019 року, згідно із яким у ОСОБА_14 об`ємних та осередкових змін у структурах головного мозку та задньої черепної ямки не визначається. Переломи передньої стінки лівої пазухи гайморової. Перелом лобового відростка верхньої щелепи зліва. Уламковий перелом кісток носа зі зміщенням уламків;

- висновком експерта №09-613/2019 від 17.05.2019 року, згідно із яким відповідно до раніше проведеного «Висновку експерта» №570 КУ ООБСМЕ, у громадянина ОСОБА_14 мали місце наступні тілесні ушкодження: рубець в ділянці носу, який є наслідком загоєння забитої рани. При аналізі наданої медичної документації та проведеної консультації з лікарем-рентгенологом, окрім даного тілесного ушкодження, було встановлено: закриту тупу травму лицьового черепу у вигляді переломів кісток перегородки носу, лобного відростку верхньої щелепи ліворуч та передньої стінки лівої верхнещелепної пазухи. Дана травма утворилась внаслідок ударної дії тупого твердого предмету(предметів), індивідуальні особливості діючої поверхні якого не відобразились/або відсутній їх опис у наданій медичній документації, з місцем прикладання сили відповідно локалізації переломів та зовнішніх ушкоджень. Стосовно строку утворення, вищевказана травма могла бути отримана не пізніше дати звернення в лікувальній заклад, де й була встановлена 12.02.2019 року, що в цілому не суперечить строку, який вказано у фабулі ухвали суду. Цей висновок також підтверджується морфологічною картиною(описом) рубця судово-медичним експертом в рамках «Висновку експерта» №570 КУ ООБСМЕ, клінічною картиною при огляді лікарями ОСОБА_14 12.02.19 року та даними отриманими при проведенні КТ «В просвіті верхніх щелепних пазух визначається рідина до 1/2 об`єму. Виражений набряк слизової комірок решітчастої кістки, нижніх відділів лобової пазухи і комірок піраміди правої скроневої кості».

За ступенем тяжкості: закрита тупа травма лицьового черепу у вигляді переломів кісток й перегородки носу, лобного відростку верхньої щелепи ліворуч та передньої стінки лівої верхнєщелепної пазухи, з наявністю зовнішнього ушкодження в цій ділянці: забитої рани на лівому скаті носа(яка загоїлась із утворенням рубця) - не є небезпечною для життя в момент заподіяння, а спричинила за собою тривалий розлад здоров`я понад 3х тижнів 21 дня), і за цією ознакою відноситься до ушкоджень середнього ступеня важкості (згідно п.п. 2.2.1 а, б, в, і 2.2.2. Наказу МОЗ України від 17.01.95р. №б, Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Вищевказана закрита тупа травма лицьового черепу була спричинена в результаті травматичного впливу тупих твердих предметів, а руки та ноги и по своїм травмуючим характеристикам відносяться до таких. Виходячи із вищевикладеного, дана закрита тупа травма лицьового черепу ляді переломів кісток й перегородки носу, лобного відростку верхньої і ліворуч та передньої стінки лівої верхнєщелепної пазухи, з наявністю зовнішнього ушкодження в цій ділянці: забитої рани на лівому скаті носа могла виникнути від удару (ударів) рук та ніг людини (у тому числі обутими ногами) в ділянки носу та лівої щоки/лівої скроні лівої вилиці.

Аналіз доказів та висновки суду

Досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою, зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Доводи обвинувачених щодо непричетності до розбійного нападу на ОСОБА_14 суд оцінює критично, оскільки вони у повному обсязі спростовані наведеним доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_14 надав чіткі, послідовні, логічні показання, згідно із якими ОСОБА_24 та ОСОБА_20 здійснили на нього напад із застосуванням фізичного насильства, під час якого заволоділи його особистим майном - сумкою, в якій знаходилися грошові кошти, мобільний телефон та ключі. Після нападу обвинувачені намагалися втекти, утім відразу були затримані. Обвинувачений ОСОБА_20 при цьому викинув сумку з речами потерпілого, яку відразу було повернуто останньому. Викрадене майно потерпілий надав слідчому, який провів його огляд, визнав речовими доказами та повернув власнику для подальшого зберігання. На вимогу суду потерпілий надав частину речових доказів? що збереглися. Під час допиту в суді ОСОБА_14 вказав на обвинувачених, як на осіб, що вчинили на нього напад. Медична документація та висновок експерта підтвердили наявність у нього тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Свідок ОСОБА_21 підтвердив факт переслідування та затримання обвинуваченого ОСОБА_20 , зазначивши, що останній викинув сумку із майном потерпілого. На досудовому розслідуванні свідок впізнав обвинувачених за фотознімками, як осіб, які втікали з місця події злочину.

Камерами спостереження системи «Безпечне місто» зафіксовано як обвинувачені втікають з місця вчинення злочину та їх затримують.

Суд вважає, що наведені докази є належними, допустимими, достовірними а сукупність доказів дає підстави для прийняття відповідного процесуального рішення щодо винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інкримінованому злочині.

Судом встановлено, що розбійний напад вчинено обвинуваченими в умовах очевидності. Їх одразу було затримано поряд із місцем події при спробі втекти свідком та працівниками поліції. Під час затримання обвинувачений ОСОБА_7 викинув предмет злочину - сумку із майном потерпілого, яку відразу було повернуто потерпілому.

Дії обвинувачених відповідають усім ознакам злочину, передбаченого ст. 187 ККУ, оскільки носили раптовий характер, були узгодженими, супроводжувалися застосуванням фізичного насильства та були направлені на заволодіння майном потерпілого значної вартості.

Цього ж дня потерпілий видав предмет злочину слідчому, який їх оглянув та приєднав до справи в якості речових доказів, повернувши ОСОБА_14 на відповідальне зберігання. Під час судового розгляду переважна частина речових доказів, що збереглися, була надана потерпілим для дослідження.

Заподіяні під час нападу потерпілому тілесні ушкодження знайшли своє відображення в первісній медичній документації та у подальшому визнані експертом такими, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Потерпілий та свідок у судовому засіданні надали переконливі і чіткі показання щодо обставин вчиненого злочину, які узгоджуються між собою та письмовими доказами і висновком експерта. Сумнівів у достовірності їх показань не виникає.

Під час пред`явлення для впізнання свідок ОСОБА_21 впевнено впізнав ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , як осіб, які втікали з місця вчинення злочину і були відразу затримані.

Правова оцінка фактичної та юридичної підстав кваліфікації діяння, інкримінованого обвинуваченим, дають підстави дійти висновку про наявність у їх діях складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 87 КК України, оскільки стороною доведено факт нападу обвинуваченими на потерпілого, застосування при цьому небезпечного для життя та здоров`я насильства а також заволодіння майном у великих розмірах. Характер протиправних, злагоджених дій обвинувачених та їх наслідки свідчать про те, що вони діяли із завчасно обумовленим злочинним наміром та з корисливих мотивів.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в межах пред`явленого обвинувачення за ч.4 ст.187 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, у великих розмірах, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Щодо визнання окремих доказів недопустимими

1.Суд, на підставі ч.1 ст. 86 КПКУ визнає недопустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання від 12.02.2019, згідно із яким потерпілий ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка напала на нього 12.02.2019 року о 16 годині у парадній будинку АДРЕСА_3 з огляду на наступне. Вказана слідча дія проведена слідчим із грубим порушенням вимог КПКУ: до внесення відомостей в ЄРДР, у період часу з 18 години 30 хвилин до 18 години 55 хвилин 12.02.2019 року, в той час як відомості про скоєний злочин в ЄРДР були внесені о 20 годині 14 хвилин 12.02.2019 року. Згідно із ч.3 ст. 214 КПКУ здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду). Імперативними приписами ч.1 ст. 86 КПКУ, передбачено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

2. З аналогічних підстав суд, враховуючи обґрунтовані доводи захисника ОСОБА_11 , визнає недопустимим доказом протокол пред`явлення особи для впізнання від 12.02.2019 згідно із яким, потерпілий ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка напала на нього разом з іншою особою 12.02.2019 року о 16 годині у парадній будинку АДРЕСА_3 .

Щодо неврахування окремих доказів.

1.Суд не приймає до уваги висновок експерта судово-медичної експертизи №570 від 07.03.2019 року, згідно із яким у потерпілого ОСОБА_14 малося наступне тілесне ушкодження: забійна рана спинки носа, яка має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №°6МОЗ України від 17.01.1995 р., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Даний висновок експерта суд вважає помилковим, оскільки під час проведення додаткової експертизи, він був спростований. Так, в підсумковій частині вказаного висновку №570 зазначено, що віднести до подій злочину виявлені ознаки несвіжих переломів кісток лицьового черепу з ознаками консолідації немає підстав, оскільки експерту не була надана інша документація, а тому вказані тілесні ушкодження не можуть бути враховані при оцінці ступеня їх тяжкості.

Під час проведення додаткової експертизи на підставі ухвали слідчого судді експерт, у висновку №09-613/2019 від 17.05.2019 року, спростував висновки попередньої експертизи. При цьому обґрунтовано зазначив, що при аналізі наданої медичної документації та проведеної консультації з лікарем-рентгенологом було встановлено: закриту тупу травму лицьового черепу у вигляді переломів кісток перегородки носу, лобного відростку верхньої щелепи ліворуч та передньої стінки лівої верхнещелепної пазухи. Стосовно строку утворення, вищевказана травма могла бути отримана не пізніше дати звернення в лікувальній заклад, де й була встановлена 12.02.2019 року, що в цілому не суперечить строку, який вказано у фабулі ухвалі слідчого судді. Цей висновок також підтверджується морфологічною картиною (описом) рубця судово-медичним експертом в рамках «Висновку експерта» №570 КУ ООБСМЕ, клінічною картиною при огляді лікарями ОСОБА_14 12.02.19 року та даними, отриманими при проведенні КТ, а саме: «В просвіті верхніх щелепних пазух визначається рідина до 1/2 об`єму. Виражений набряк слизової комірок решітчастої кістки, нижніх відділів лобової пазухи і комірок піраміди правої скроневої кості». Висновок експерта №09-613/2019 від 17.05.2019 року суд вважає об`єктивним, обґрунтованим, таким що узгоджується у повному обсязі із медичною документацією щодо стану здоров`я потерпілого на час та після події злочину. Таких висновків експерт дійшов на підставі додаткових вихідних даних медичної документації потерпілого ОСОБА_14 , яка не була надана в розпорядження експерта, який проводив первісну експертизу.

2.Суд вважає неналежним доказом відомості з державного реєстру фізичних осіб - платника податків ОСОБА_14 , отримані стороною захисту на підставі ухвали суду, згідно яких його доходи за період із 2017 року по лютий 2019 року склали 130148,38 гривень. На думку сторони захисту це свідчить про неправдивість показань потерпілого щодо наявності у нього власних грошових коштів у сумі 20 000 доларів. Суд вважає, що вказана інформація не може бути використана для об`єктивної оцінки майнового стану потерпілого, оскільки стосується обмеженого періоду часу із 2017 по 2019 рік, та не відображає його доходи за попередні роки, що не дозволяє здійснити повний ретроспективний аналіз майнового стану. Крім цього, під час допиту в суді ОСОБА_14 пояснив, що грошові кошти у сумі 20 000 гривень є його особистими заощадженнями, які він накопичував із 2005 року, обіймаючи високооплачувану посаду в АТ «Укрексімбанк», де отримував заробітну плату в розмірі, еквівалентному 2500 доларів на місяць. Також суд враховує, що у період часу із набуттям Україною незалежності після розпаду Радянського Союзу і до теперішнього часу, який характеризується кардинальними реформами всіх сфер життєдіяльності громадян України, більшість населення, з метою отримання додаткових джерел доходів, у томі числі з метою виживання, займається підприємницькою діяльністю. Такі доходи переважно не обліковуються та відповідно не є об`єктами оподаткування, що надавало можливість фізичним особам отримувати і накопичувати матеріальні активи, які не знаходили свого відображення у офіційних статистичних даних. Тому суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо фінансової неспроможності потерпілого ОСОБА_14 .

3.Суд вважає необґрунтованими доводи сторони захисту щодо недопустимості речових доказів, з огляду на наступне.

Захисник ОСОБА_13 просить визнати недопустимими речові докази по справі (сумка потерпілого, мобільний телефон, в`язка ключів, грошові кошти у сумі 20 000 доларів США), протокол огляду місця події від 27.10.2018 року, протоколи огляду відеозаписів від 20.03.2019 року і додатки до них у вигляді цифрових носіїв інформації.

Захисник посилається на те, що слідчим порушено порядок залучення речових доказів (сумка потерпілого, мобільний телефон, в`язка ключів, грошові кошти у сумі 20 000 доларів США) до справи. Так згідно реєстру матеріалів досудового розслідування огляд було проведено 12.09.2019 року а сам протокол огляду складено лише 13.02.2019 року. На місці події речові докази слідчим не вилучалися. Між подією злочину і отриманням органом досудового розслідування минуло багато часу, тому у сторони захисту виникають обґрунтовані сумніви чи дійсно потерпілий володів вказаними речами в момент вчинення злочину. Крім цього, під час виконання вимог ст. 290 КПКУ слідчий надав стороні захисту лише письмові докази.

Суд не погоджується із вказаними доводами захисника ОСОБА_13 щодо порушення порядку долучення речових доказів, оскільки вони ґрунтуються на допущених слідчим помилках в реєстрі матеріалів досудового розслідування, в якому невірно зазначено дати проведення огляду речових доказів і складання потерпілим зберігальної розписки. Водночас, аналіз матеріалів кримінального провадження, а саме: заява потерпілого ОСОБА_14 від 12.02.2019 року про видання речових доказів, протокол огляду предметів від 13.02.2019 року, постанова про визнання речовими доказами від 13.02.2019 року і зберігальна розписка потерпілого від тієї ж дати, свідчать про те, що речові докази були отримані слідчим у спосіб, передбачений законом, оглянуті, приєднані до справи і повернуті на відповідальне зберігання потерпілому.

Та обставина, що речові докази а також додатки до протоколів огляду від 20.03.2019 року (відеозаписи) не надавалися стороні захисту під час виконання вимог ст. 290 КПКУ, також не є підставою для визнання їх недопустимими, оскільки на орган досудового розслідування покладено обов`язок надати сторонам майбутнього судового розгляду безперешкодно реалізувати їх можливість ознайомитися із речовими доказами та наявними відеозаписами (у разі виявлення ними бажання), однак він не зобов`язаний здійснювати таке ознайомлення в обов`язковому порядку за відсутності ініціативи сторони захисту.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Таким чином, законодавець встановив процедуру, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті, тобто надає сторонам майбутнього судового розгляду можливість ознайомитися із доказами (в тому числі речовими) кожної із них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду.

На орган досудового розслідування покладено обов`язок надати сторонам майбутнього судового розгляду безперешкодно реалізувати їх можливість ознайомитися із речовими доказами (у разі виявлення ними бажання), однак він не зобов`язаний здійснювати таке ознайомлення в обов`язковому порядку за відсутності ініціативи сторони. Такий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 688/2831/17.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що 13 вересня 2019 року стороні захисту були відкриті усі матеріали досудового розслідування. Крім того, їм вручався реєстр матеріалів досудового розслідування, в якому, зокрема, було зазначено про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів. Обвинувачені та їх захисники не були позбавлені права, у разі необхідності, ознайомитися із даними речовими доказами та додатками до протоколів огляду, утім такої ініціативи не проявили. Тому суд відхиляє доводи сторони захисту щодо недопустимості речових доказів, як необґрунтовані.

Протокол огляду місця події від 27.10.2018 року суд взагалі не оцінює, оскільки він не надався стороною обвинувачення та відсутній в матеріалах судового провадження.

4. Захисники ОСОБА_13 та ОСОБА_11 також просили визнати недопустими речові докази: грошові кошти в сумі 20 000 доларів США купюрами по 100 доларів США, зв`язка ключів від квартири, мобільний телефон Nokia - з тих підстав, що в протоколі огляду не зазначені детальні характеристики та індивідуалізуючі ознаки вказаних речей, останні були передані на зберігання потерпілому без попередження про відповідальність за недотримання обов`язку зберігання, що в результаті призвело до неможливості їх ідентифікувати в судовому засіданні. На думку сторони захисту, постанова про визнання та приєднання речових доказів невмотивована, не зрозуміло де вказані речові докази зберігалися після їх надання слідчому до огляду, в порушення вимог інструкції вони не були упаковані належним чином.

Суд критично оцінює вказані доводи сторони захисту, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, добровільно надані потерпілим ОСОБА_14 12.02.2019 року слідчому речові докази: грошові кошти в сумі 20 000 доларів США купюрами по 100 доларів США, зв`язка ключів від квартири, мобільний телефон Nokia - були оглянуті слідим 13.02.2019 року та сфотографовані, що дозволило їх ідентифікувати за зовнішніми ознаками під час судового розгляду. Та обставина, що слідчий не зазначив у протоколі номери усіх двадцяти банківських банкнот, не дає підстав для визнання їх недопустимими, оскільки у суду не має сумнівів не довіряти показанням потерпілого що стосуються належності та походження вказаних грошових коштів. Речові докази були надані слідчому 12.02.2019 року, а 13.02.2019 року повернуті потерпілому. За таких обставин питання щодо місця їх зберігання є недоречним, оскільки очевидно, що речові докази зберігалися протягом доби у слідчого. Необхідності у пакуванні речових доказів не було, оскільки вони були повернуті потерпілому з тим щоб останній міг користуватися ключами та мобільним телефоном. Обов`язок збереження речових доказів потерпілий виконав частково, надавши суду для дослідження мобільний телефон, зв`язку ключів та грошові кошти у сумі 18 000 доларів США, надавши обґрунтовані пояснення щодо відсутності решти речових доказів. Доводи захисника про те, що постанова слідчого про приєднання речових доказів є невмотивованою, суд також вважає надуманими, оскільки зі змісту постанови вбачається, що речові докази: грошові кошти в сумі 20 000 доларів США купюрами по 100 доларів США, зв`язка ключів від квартири, мобільний телефон Nokia - мають доказове значення у кримінальному провадженні та були предметом злочину.

5. Захисник ОСОБА_13 не погоджуючись із пред`явленим ОСОБА_7 обвинуваченням, вважає, що дії останнього невірно кваліфіковані за ознаками застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, яка зазнала нападу, та за ознакою вчинення злочину організованою групою. При цьому просила перекваліфікувати дії підзахисного на ч.2 ст. 296 ККУ.

Суд вважає вказані доводи необґрунтованими, і звертає увагу сторони захисту, що обвинуваченим не інкримінується вчинення розбійного нападу організованою групою, яка є ознакою ч.4 ст. 187 ККУ. Натомість дії обвинувачених вірно кваліфіковані за ознакою вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб. Про наявність між ними попередньої змови свідчать їх узгоджені, чіткі дії під час нападу на потерпілого а також очевидна наявність завчасно обумовленого спільного наміру на вчинення злочину.

Застосування обвинуваченими до потерпілого насильства, яке є небезпечним для його життя та здоров`я, підтверджується показаннями потерпілого, який стверджує, що після завдання ударів в область обличчя він на мить втратив свідомість. Крім цього, згідно із висновком №09-613/2019 від 17.05.2019 року потерпілому ОСОБА_14 під час нападу було заподіяно середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, що є самостійною підставою для кваліфікації дій обвинувачених саме як розбійний напад за ознакою застосування небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого насильства.

Згідно із п.19 Постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 06.11.2009 у справах про судову практику у злочинах проти власності небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187 ККУ) це умисне заподіяння

потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило

короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності,

середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші

насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були

небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них

слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати

свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию,

скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних

знарядь тощо.

Підстав для кваліфікації дій обвинувачених за ч.2 ст. 296 ККУ суд не встановив, оскільки досліджені під час судового розгляду докази в сукупності вказують на наявність усіх обов`язкових ознак об`єктивної і суб`єктивної сторони інкримінованого злочину за ч.4 ст. 187 ККУ, так як вони спільно вчинили напад на потерпілого ОСОБА_14 , застосувавши небезпечне для життя та здоров`я насильство, з метою заволодіння чужим майном у великих розмірах, та досягнули бажаної мети, заволодівши таким майном. Жодних ознак хуліганства в діях обвинувачених суд не вбачає.

6.Захисник ОСОБА_11 вказувала на недостовірність показань потерпілого, що стосуються його дій, пов`язаних із зверненням до лікаря за медичною допомогою, зазначивши, що останній не міг одночасно приймати участь у слідчих діях, перебувати на діагностуванні у лікарні та в розпорядженні лікарів швидкої допомоги.

Судом проаналізовано матеріали справи та встановлено наступне.

Згідно із картки виклику швидкої медичної допомоги виклик надійшов о 16-20 годині 12.02.2019 року, о 16-59 карета швидкої прибула на перехрестя вул. Пушкінської та Єврейської, до її приїзду потерпілого забрали до відділу поліції на вул. Грецька 42. О 18-46 прийом лікарем швидкої закінчено. Згідно із протоколами пред`явлення потерпілому для впізнання затриманих осіб, вказані слідчі дії відбувалися у період часу із 18-30 до 18-55 та із 19-08 до 19-35. Згідно із медичною довідкою ОСОБА_14 перебував у лікаря у період часу із 20 до 20-40 години.

Враховуючи, що суд визнав недопустимими доказами протоколи пред`явлення обвинувачених для впізнання ОСОБА_14 , суд не вбачає доцільності детально аналізувати вказану інформацію. При цьому звертає увагу, що звернення потерпілого до лікаря в ГКБ 1 відбулося після проведення слідчих дій.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вислухавши пояснення потерпілого, свідка, оцінивши вищезазначені дослідженні у судовому засіданні письмові докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія злочину, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_24 та ОСОБА_20 , мала місце, вина обвинувачених в інкримінованому кримінальному правопорушенні, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду, що є підставою для ухвалення обвинувального вироку.

Щодо призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченим суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи винних, обставини, що обтяжують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.187 КК України, є особливо тяжким злочином проти власності, який карається виключно позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна. Додатковим об`єктом посягання даного злочину є життя та здоров`я людини.

ОСОБА_7 є уродженцем Одеської області, громадянин України, має вищу освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований в Одеській області, проживає у м.Одесі, раніше не судимий, наразі притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, Малиновським районним судом м.Одеси, утім судовий розгляд у справі не завершено, тому суд не враховує цю обставину під час ухвалення вироку.

ОСОБА_8 є уродженцем м.Харків, громадянин України, освіта середня, не одружений, зареєстрований у м.Харків, тимчасово мешкає у м.Одесі, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності.

Директором ТОВ «ВПК-15» ОСОБА_25 надано ОСОБА_8 характеристику за час його роботи на посаді начальника відділу продаж у період із 01.08.2017 року по 10.02.2019 року, в якій зазначено, що останній зарекомендував себе з позитивної сторони, користувався повагою в колективі, не допускав недоброчесних вчинків.

Відомостей щодо перебування обвинувачених на обліках у лікарів психіатра та нарколога, зловживання ними алкогольними напоями чи наркотичними засобами - немає.

Обвинувачені не визнали свою винуватість у інкримінованому злочині, попри наявні беззаперечні докази, не розкаялися та не принесли вибачення потерпілому.

Водночас, майнових претензій до обвинувачених потерпілий не має, оскільки викрадене майно йому повернуто у повному обсязі.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченим, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , є рецидив злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.

З огляду на викладене, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, особи обвинувачених, їх ставлення до вчиненого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин обвинуваченому ОСОБА_7 , відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , приймаючи до увагу обтяжуючу ОСОБА_8 покарання обставину, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вчинене ними кримінальне правопорушення покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки на думку суду, їх виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, вважаючи дане покарання достатнім для попередження вчинення нових злочинів.

Щодо інших питань

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу немає, оскільки, суд за власною ініціативою не вправі вирішити таке питання.

Частинами 1, 2 ст. 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

З системного аналізу положень КПК України слідує, що суд позбавлений повноважень з власної ініціативи розглядати питання щодо обрання, зміни чи продовження запобіжного заходу, такі повноваження суд здійснює лише на підставі клопотання однієї зі сторони кримінального провадження, а саме:

- у разі обрання запобіжного заходу до особи вперше в рамках кримінального провадження виключно за вмотивованим клопотання сторони обвинувачення;

- у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виключно за вмотивованим клопотання сторони обвинувачення;

- у раз розгляду питання про зміну або скасування запобіжного заходу виключно за вмотивованим клопотання сторони обвинувачення.

В той же час, сторона захисту має право подати клопотання про скасування запобіжного заходу або заміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який.

Тож, суд, який з власної ініціативи застосовує до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, фактично, займає позицію сторони обвинувачення. Такими діями суд порушує основні гарантії права на справедливий судовий розгляд, такі як змагальність судового процесу та безсторонність суду, право на захист та рівність учасників судового процесу.

Такий висновок було зроблено КСУ у рішенні № 1-р/2017 від 23.11.2017 року, в якому зазначено, що продовження судом під час підготовчого судового засідання застосування заходів забезпечення кримінального провадження щодо запобіжних заходів у виді тримання під вартою за відсутності клопотань прокурора порушує принцип рівності усіх учасників судового процесу, а також принцип незалежності та безсторонності суду, оскільки суд стає на сторону обвинувачення у визначенні наявності ризиків за статтею 177 Кодексу, які впливають на необхідність продовження домашнього арешту або тримання під вартою на стадії судового провадження у суді першої інстанції. Коли суддя за відсутності клопотання сторони обвинувачення ініціює питання продовження тримання обвинуваченого під вартою або домашнім арештом, він виходить за межі судової функції.

Обрання запобіжного заходу, в тому числі і тримання під вартою, на підставі вироку суду неможливо оскаржити, також відсутня періодична перевірка наявних ризиків для застосування такого сурового запобіжного заходу, що є грубим порушення п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, оскільки кожному «надано право звернутися до суду з метою перевірки процесуальних та матеріальних умов, необхідних для дотримання «законності» позбавлення волі в розумінні частини 1 статті 5» (п. 128 Khlaifia and Others v. Italy [GC]); п. 161 Idalov v. Russia [GC]).

З урахуванням наведеного, суд виснує, що що при обранні запобіжного заходу на підставі вироку суду в чинному законодавстві відсутня належна правова процедура, яка б забезпечувала обвинуваченому гарантії справедливого судового розгляду питання обрання міри запобіжного заходу.

Тому суд, за відсутності відповідного клопотання прокурора, вважає неможливим застосування запобіжного заходу у вигляді триманні пі ватою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-376 КПК України, ст.ст.1-90,187 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та призначити йому покарання строком на 10 (десять) років із конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_8 термін його попереднього ув`язнення із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі, у період часу з 12.02.2019 по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили - залишити у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 12.02.2019 року.

ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років із конфіскацією усього належного на праві приватної власності майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі, у період часу з 12.02.2019 по 14.06.2019 року.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази по справі: - шкіряна чоловіча сумка чорного кольору розміром 15х12 см, мобільний телефон марки «Нокіа» в корпусі чорного кольору, моток металевих ключів в кількості 5шт, грошові кошти, у сумі 20000 тис. доларів США, - вважати повернутими за належністю ОСОБА_14 ;

-DVD-диски в кількості 2 шт, з відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження «Безпечне місто» - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_26

Суддя ОСОБА_27

Суддя ОСОБА_28

13.11.23