КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №133/424/18
Провадження № 1-кп/133/113/23
В И Р О К

Іменем України

11.12.23 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000379 від 13.05.2016 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Воркута, Комі АРСР, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.05.2016 близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на присадибній ділянці ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розташована в АДРЕСА_3 , на ґрунті тривалих неприязних відносин між їхніми родинами з приводу користування земельною ділянкою, вчинив словесну сварку з останньою. В ході даної словесної суперечки ОСОБА_4 з метою помсти, маючи умисел на вчинення насильницьких дій щодо ОСОБА_6 , підійшов впритул до останньої та дерев`яною частиною кісся, яке утримував в своїх руках, наніс їй один удар в область голови, від чого ОСОБА_6 присіла до землі. Не зупинившись на вчиненому, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні наміри направленні на заподіяння фізичного болю та спричинення побоїв ОСОБА_6 , завдав їй ще декілька ударів ногою в область правої частини тулуба в ділянку правої нирки.

Після цього умисні дії ОСОБА_4 були припиненні місцевим жителем ОСОБА_7 , який, помітивши дану подію, прийшов на допомогу ОСОБА_6 та відтягнув від неї ОСОБА_4 .

Умисними насильницькими діями ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 завдано побоїв та фізичного болю, однак не спричинено тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 будь-яких тілесних ушкоджень чи їх наслідків виявлено не було, що не виключає можливості нанесення 12.05.2016 ОСОБА_6 побоїв та завдання їй фізичного болю.

Дослідивши докази, суд дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 1 ст. 126 КК України - в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, доведено повністю дослідженими судом доказами.

У судовому засіданні ОСОБА_4 щодо його обвинувачення вину не визнав, надавши показання про те, що 12.05.2016 близько 21 год. він вийшов на ділянку, яка межує з ділянкою його матері та належить усій вулиці, оскільки по ній проходить дорога, яка з часом заросла та залишилася тільки стежка. На дану ділянку вийшов з метою обкосити бур`ян для зручності усіх мешканців, які нею користуються. Коли він косив, почув крики та побачив, що в його сторону біжить ОСОБА_6 з сапою у руках. Разом з нею позаду йшла ОСОБА_8 . Наблизившись до нього, ОСОБА_6 почала нецензурно висловлюватись, розмахувати сапою перед лицем та виганяти його з даної ділянки. Для самозахисту він взяв косу таким чином, що дерев`яна її частина була зверху, а металева знизу. Після багаторазових ударів сапою по держаку його коси, дерев`яна частина коси зламалася, а металева частина сапи залетіла у двір його батьків. На вчиненому ОСОБА_6 не зупинилася та продовжувала намагатися вдарити його держаком від сапи. Для запобігання таких дій він взявся за держак сапи, силою вирвав його та викинув в сторону. Тим часом, ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ), яка стояла поруч, кричала про допомогу, не намагаючись жодним чином завершити конфлікт. Після чого вийшов його батько - ОСОБА_10 та прибіг сусід ОСОБА_11 , який вдарив його батька вилами в область серця. Його батько присів, після чого ОСОБА_11 кинувся до нього. На зустріч ОСОБА_12 він наніс удар, оскільки був вимушений захисти себе та батька. Після нанесення удару ОСОБА_12 останній провалився за зелений паркан, оскільки там перепад на землі, потім він наніс контрольний удар по обличчю ОСОБА_13 . Після цього ОСОБА_11 підвівся і металевою частиною коси замахнувся по ньому, однак не зміг нанести ушкодження. ОСОБА_11 також наносив йому удари, на його тілі були синці, які він показував працівникам поліції. Його батько почував себе дуже погано, він надавав йому допомогу. Він також викликав швидку допомогу. З ОСОБА_14 з моменту їх переїзду в с. Бродецьке вони товаришували, давали їм молоко, відносини були хороші. Однак ОСОБА_14 подружилися з ОСОБА_8 та разом почали робити шкоду його сім`ї. Після події до нього приїхали працівники та з упередженим ставленням почали погрожувати, що заберуть його у відділок для надання пояснень, а тому у нього склалось враження, що вони обрали сторону ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , не розібравшись в ситуації.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що у 2015 році вона з чоловіком переїхали з м. Луганськ у смт. Бродецьке, де придбали невеликий глиняний будинок. З моменту переїзду у ОСОБА_4 до її сім`ї постійно були претензії, він погрожував, вимагав надати документи на будинок та присадибну ділянку. На її городі ОСОБА_4 постійно косив, зрубував дерева. 12.05.2016 близько 20 год. 20 хв. ОСОБА_4 косив на її городі траву. Підійшовши до нього щоб зробити зауваження, останній повідомив, що через її город у ОСОБА_4 буде дорога, оскільки до моменту їх приїзду він користувався цією земельною ділянкою. Після цього ОСОБА_4 висловлювався нецензурними словами в її сторону та вдарив косою по голові. Коса зламалась. Після чого декілька разів вдарив її ногою в бік тулубу, вона впала, після чого він ще декілька разів наносив їй удари, зокрема по нирці. Це всебачила свідок ОСОБА_15 , яка почала кричати та кликати на допомогу. На крики прибіг ОСОБА_7 та забрав ОСОБА_4 від неї. Після чого ОСОБА_4 почав битися з ОСОБА_7 . Від вказаних подій у неї був гіпертонічний криз, високий тиск, бік тулуба набув синього кольору. На місце події приїхала швидка допомога та надала їй допомогу. Після даної події вона лікувалась на стаціонарі в лікарні, почувала себе дуже погано, однак слідчий направив її на експертизу через значний проміжок часу після інциденту, у зв`язку із чим не вдалося зафіксувати тілесні ушкодження.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що є чоловіком ОСОБА_6 . Після вторгнення Російської Федерації на територію України у 2014 році вони вимушені залишити м.Луганськ. У 2015 році придбали будинок в смт. Бродецьке, в якому тривалий час ніхто не проживав і сусіди ОСОБА_17 звикли користуватися земельною ділянкою, прилеглою до їх будинку, як своєю. Крім того, вони почали постійно вимагати показати, а згодом віддати йому документи на цю земельну ділянку. Вранці того дня, коли трапилася подія за участі ОСОБА_6 та ОСОБА_18 , останній на їх земельній ділянці припнув корову. Вони викликали дільничого та землевпорядника, яка оглянула документи на землю, після чого ОСОБА_19 забрав корову. Ввечері до них прийшла сусідка ОСОБА_20 і вони двоє з ОСОБА_21 пішли по їх земельній ділянці, де побачили, що траву на ній косить ОСОБА_22 . Він на той час був у будинку, до місця події було близько 30 метрів, тому через вікно все бачив. ОСОБА_19 замахнувся в бік ОСОБА_6 косою, яка зачіпилася об стовп, залізна частина відламалась, а удар держаком прийшовся їй по голові, від чого він аж розколовся. ОСОБА_23 почала хитатися, а ОСОБА_24 кликала на допомогу. Потім ОСОБА_19 вдарив її знову і вона впала, після чого він продовжив наносити їй удари ногами зі словами "Якби ти віддала ці документи, то нічого не було б". На крики ОСОБА_25 прибіг її чоловік - ОСОБА_11 , якого ОСОБА_19 вдарив сильно в обличчя, а згодом прибіг батько ОСОБА_18 - ОСОБА_10 , і вони двоє почали наносити удари ОСОБА_12 , а ОСОБА_23 продовжувала лежати на землі. В той час він вийшов з будинку та йшов, оскільки бігти не міг в силу того, що погано пересувається через стан здоров`я, до ОСОБА_6 . Вона була в свідомості, однак не могла рухати руками, казала, що їх не відчуває, на голові в неї була шишка. У ОСОБА_26 було закривавлене обличчя. Через 20 хвилин приїхали дві карети швидкої допомоги та поліція. ОСОБА_27 забрали у відділення травматології, однак на наступний день, оскільки у них не було коштів на лікування (300-400 грн. в день, лікування 21 день), її виписали додому із забоєм нирки та струсом головного мозку. Потім ОСОБА_27 поклали на денний стаціонар та надавали лікування як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Після пережитого у ОСОБА_6 почалися проблеми психологічного характеру, в результаті чого вона лежала в лікарні ім. ОСОБА_28 з посттравматичним синдромом. Згодом кримінальну справу, порушену за наслідками даної пригоди, було закрито, експертиз ніяких слідчим проведено не було. Потім постанову про закриття провадження скасовано.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_29 суду пояснила, що обвинувачений та потерпіла це її сусіди. Весною 2016 вона вийшла зі свого будинку в смт. Бродецьке, щоб погодувати собаку, це був вечір, і почула як ОСОБА_19 та ОСОБА_23 , які знаходилися на межі біля кущів бузку, між собою сварилися, причини цьому не знає. Потім вона повернулася до будинку і через вікно побачила ОСОБА_18 та почула як жінка звала про допомогу, голосно кричала, що "вбивають!". Згодом приїхала швидка допомога та поліція.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_30 суду пояснила, що є фельдшером медичної допомоги. 12.05.2016 ввечері, приїхавши на виклик швидкої медичної допомоги в смт. Бродецьке на вул. О ОСОБА_17 , вона побачила, що на городі лежала ОСОБА_23 , вона надавала їй медичну допомогу. З яким точно діагнозом госпіталізовано ОСОБА_27 вона не пам`ятає у зв`язку із плином часу, однак у неї був підвищений тиск, почервоніння на грудній клітці, вони з водієм поклали її на ноші та помістили до швидкої допомоги, вона підключила їй медичну систему. Також вона ходила оглядати чоловіка - ОСОБА_31 , який лежав у себе в будинку, викликала йому швидку допомогу.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_32 суду пояснила, що між ОСОБА_17 та ОСОБА_14 завжди був конфлікт за земельну ділянку, до них приїжджала поліція. Знає, що ОСОБА_14 з даного приводу зверталась до сільської ради. Безпосереднім свідком події між обвинуваченим та потерпілою вона не була.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_33 суду пояснила, що ОСОБА_17 та ОСОБА_14 сварилися за межу землі. Більше нічого пояснити не може, оскільки нічого не знає.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що його дружина ОСОБА_20 12.05.2016 близько 19 год. 30 хв. пішла до ОСОБА_6 . Бачив як ОСОБА_14 підійшла до ОСОБА_17 та спитала у нього, що він там робить, потім він почув крики дружини та побачив, як ОСОБА_17 замахнувся косою і вдарив її кісьом та наніс декілька ударів ногами по її тулубу. Коли він прибіг на місце події ОСОБА_19 замахнувся до нього кіссям, однак він схопив його руками і воно зламалося. Потім ОСОБА_17 почав наносити удари йому ногами.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що 12.05.2016 ОСОБА_14 викликала поліцію до ОСОБА_17 , так як у ОСОБА_14 на городі паслась корова ОСОБА_17 . В тій ситуації розібрались, склали протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 . Він почав заявляти, що це його земля. Після чого ввечері вона пішла в гості до ОСОБА_6 , вони попили чай, коли ОСОБА_23 вийшли її проводжати, побачили, що ОСОБА_19 знову косить траву на її земельній ділянці. Павловська запитала у ОСОБА_18 чому він ходить у неї по городі, після чого він замахнувся косою до ОСОБА_6 , коса зачепилася об стовп, він вдарив її ногою, вона впала. Вона тим часом почала кричати "люди спасайте б`ють", її почув чоловік ОСОБА_7 , він прибіг і почав розбороняти, в результаті чого сам отримав тілесні ушкодженні від ОСОБА_34 . В той момент вискочив батько ОСОБА_17 і вдарив ОСОБА_7 по голові, а потім її чоловіка почали бити ОСОБА_17 разом (батько та син). Вона викликала поліцію, приїхала швидка і забрала ОСОБА_27 та її чоловіка - ОСОБА_35 .

Від допиту свідків ОСОБА_36 та ОСОБА_37 сторона обвинувачення відмовилася і ця відмова прийнята судом.

Крім показань потерпілої та свідків, вина обвинуваченого підтверджується також дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до заяви ОСОБА_6 , 12.05.2016 близько 20 год. 30 хв. в смт. Бродецьке на ґрунті неприязних відносин ОСОБА_38 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 , у зв`язку з чим остання просила залучити її як потерпілу у кримінальному провадженні (т.1 а.с.114).

Протоколом слідчого експерименту від 16.06.2016 з диском фото слідчої дії, який було досліджено в судовому засіданні, зафіксовано дії, які проведено з потерпілою ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 121-123).

Відповідно до висновку експерта №125 від 01.06.2016 у ОСОБА_6 тілесні ушкодження не виявлено (т.1 а.с. 124).

Висновком експерта №26 від 20.02.2017 встановлено, що у ОСОБА_6 мало місце ушкодження забій Х-ХІІ ребер справа, що супроводжувався болючістю при пальпації та позитивним синдромом ОСОБА_39 . Вказане ушкодження виникло від дії тупого твердого предмету, можливо 12.05.2016. Ушкодження у ОСОБА_6 є легкими тілесними ушкодженнями (т.1 а.с. 153-154).

Відповідно до висновку експерта №26-к від 20.03.2017 встановлено, що згідно медичної документації у ОСОБА_6 12.05.2016 було діагностовано: Бригадою швидкої допомоги - «Гіпертонічна хвороба ІІ. Неускладнений гіпертонічний криз. Забій ребер справа»; лікарями Козятинської ЦРЛ - «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку.» та в «Медичній карті амбулаторного хворого» - запис хірурга від 20.05.2016 р. - «Забій Х - ХІІ ребер справа. Забій правої нирки.». Під час судово-медичного обстеження ОСОБА_6 експертною комісією 10.04.2017 будь-яких тілесних ушкоджень чи їх наслідків не було виявлено. Судово-медична експертна комісія встановила, що діагнози «Забій ребер справа» та «Забій Х - ХІІ ребер справа. Забій правої нирки.» «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку.» не можуть бути прийняті до уваги при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки встановлені на основі суб`єктивних даних (скарг) і не підтверджуються об`єктивними клінічними даними та інструментальними методами дослідження та відповідною неврологічною симптоматикою. Діагнози «Забій ребер справа» та «Забій Х - XII ребер справа. Забій правої нирки.» не враховуються при оцінці ступеня тяжкості, оскільки вони встановлені на основі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивними відомостями (т. 1 а.с.167-169).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 01.12.2017 зафіксовано пояснення потерпілої ОСОБА_6 щодо подій, які відбувалися 12.05.2016 біля 20 год. 30 хв. (т.1 а.с.210-211).

У протоколі проведення слідчого експерименту від 01.12.2017 зафіксовано показання свідка ОСОБА_15 щодо подій, які відбувалися 12.05.2016 біля 20 год. 30 хв. (т.1 а.с.212-213).

У протоколі проведення слідчого експерименту від 01.12.2017 зафіксовано показання свідка ОСОБА_7 щодо подій, які відбулись 12.05.2016 біля 20 год. 30 хв. (т.1 а.с.214-215).

Згідно з вимогою від 04.10.2023 за вих. № 13889/219 ОСОБА_40 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судомостей не має (т. 4 а.с.19-20).

Згідно з довідками №170 та № 272 від 01.06.2016 ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (т.1 а.с. 188).

У судових дебатах прокурор просив ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначити йому покарання у виді двохсот годин громадських робіт, однак, враховуючи те, що з дати вчинення кримінального правопорушення минуло 7 років, просила на підставі ст. 49 КПК України звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Потерпіла ОСОБА_6 вказала, що оскільки її слідчий направив на експертизу через 7 місяців після події, тому тілесні ушкодження до того часу пройшли та не були зафіксовані у визначеному законом порядку. Повідомила, що ОСОБА_4 дав суду неправдиві пояснення.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину не визнав та просив суд виправдати його, провадження у справі закрити, у задоволенні цивільного позову відмовити. Обвинувачений наголосив, що він захищав себе та свого батька від протиправних посягань ОСОБА_8 , який разом з ОСОБА_14 перші розпочали напад на його батька та нього. Також зауважив, що свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ), ОСОБА_41 та потерпіла ОСОБА_14 давали неправдиві, суперечливі показання, які не узгоджуються між собою, плутаються у своїх поясненнях, та намагаються своїми протиправними показами спростувати поведінку ОСОБА_14 . Потерпіла ОСОБА_14 навмисно намагається ввести суд в оману, що саме він розпочав конфлікт і першим розпочав бійку для того, щоб його ув`язнили до місць позбавлення волі. Обвинувачений наголосив, що в конфлікт з ОСОБА_14 не вступав, жодних протиправних дій відносно неї він не вчиняв.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просив врахувати суд, що жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення матеріали справи не містять. Просив обвинуваченого виправдати та провадження у справі закрити на підставі ст. 49 КПК України, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності.

Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, стороною обвинувачення не зазначено.

При цьому судом враховуються положення ч. 1 ст. 337 КПК України, за змістом якої судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Обираючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості, ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, зважаючи на позицію потерпілої, яка просила застосувати сувору міру покарання, і вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт, що буде достатнє для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто буде відповідати меті покарання та принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до п.п. 1-5 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Отже, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, для кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності складає два роки.

На час ухвалення вироку сплинув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України дворічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності.

У зв`язку із зазначеним вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 необхідно звільнити від покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 , у якому вона просить: - стягнути з ОСОБА_4 завдану майнову шкоду (збитки) вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, в розмірі 2566,47 коп, які складаються з придбання нею, як потерпілою, лікарських засобів, препаратів та матеріалів медичного призначення, транспортування її як інваліда до медичних закладів, зруйнованого та викраденого майна (огорожа); - стягнути з тягнути з ОСОБА_4 завдану моральну (немайнову) шкоду вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, в розмірі 35000,00 грн.

Вирішуючи заявлений цивільний позов, суд виходить з такого.

Згідно із положеннями ст.ст. 12, 76 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Статтею 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Згідно з ч.1 ст.129 КПК України суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

При цьому п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Завдана кримінальним правопорушенням матеріальна шкода підтверджена документально, а саме згідно з фіскальними чеками вартість витрат на лікування потерпілої ОСОБА_6 складає 2324,47 грн. Натомість суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з обвинуваченого вартості огорожі у розмірі 242,00 грн., оскільки обставини щодо завдання шкоди потерпілій у цій частині не є предметом розгляду в межах даної справи.

Виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, позов потерпілого в частині відшкодування матеріальних збитків, відповідно до ст.1166 ЦК України, підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

Як роз`яснено в п.п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 та від 27.02.2009) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Встановлено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого, через удари, які потерпілій завдав обвинувачений, вона пережила значний фізичний біль, тяжкий емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. Крім того, потерпіла вимушена в подальшому проходити амбулаторне лікування по місцю та стаціонарне лікування з 11.07.2016 по 10.08.2016 в обласній психоневрологічній лікарні з діагнозом "посттравматичний стресовий розлад". Отже, було порушено актуальні життєві плати потерпілої, вона перенесла моральні страждання, які полягали в порушенні її нормальних зв`язків з оточуючими, змінився її звичайний спосіб життя.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить із загального принципу розумності, виваженості та справедливості, що закріплений в ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основних свобод. При цьому суд враховує особу потерпілої ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю 2 групи, життєдіяльність якої відповідно до довідки МСЕК від 13.05.2014 значно обмежена.

За таких обставин, суд, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної (немайнової) шкоди у цивільного позивача, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала потерпіла, характеру немайнових трат (їх тривалості, можливості відновлення), стану її здоров`я, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди задовольнити частково в сумі 15000 грн. У задоволенні решти позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди відмовити у зв`язку із недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 49, 126 КК України, ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст.49, ч. 5 ст. 74 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2324 (дві тисячі триста двадцять чотири) гривні 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана учасниками судового провадження до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з часу отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1