ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 385/1535/23

1-кп/385/142/23

21.11.2023 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайворон Кіровоградської області в залі судових засідань Гайворонського районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000074 від 13.08.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бандурове Гайворонського району Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню - спеціальну освіту, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин:

12 серпня 2022 року близько 12 години 00 хвилин, більш точного часу встановити не представилось можливим, неподалік території домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на ґрунті тривалих неприязних відносин виник конфлікт. В ході вказаного конфлікту у ОСОБА_3 виник раптовий злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Невідкладно, з метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на відстані близько 0,5 метра від потерпілої ОСОБА_6 , обличчям до неї, наніс потерпілій один удар кулаком правої руки в область грудної клітини зліва. Далі, продовжуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , ОСОБА_3 повернувши ОСОБА_6 обличчям до себе завдав їй один удар кулаком правої руки в область перенісся, спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження.

Вважаючи свої протиправні дії достатніми для досягнення свого злочинного умислу, ОСОБА_3 припинив свої дії самостійно.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носа та синців обличчя, які згідно висновку судово-медичної експертизи №110 від 05.09.2022 мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я; утворились від дії твердих, тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею; могли утворитись від ударів кулаком руки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не визнав та показав, що 12.08.2023 року близько 12 години по АДРЕСА_2 його дружина ОСОБА_7 здійснювала ремонт криниці. В цей час до його дружини підійшла потерпіла та між ними почалась сварка. Через деякий час обвинувачений підійшов до них та відштовхнув потерпілу від криниці. ОСОБА_6 нанесла йому удар правою рукою по лівій щоці, а він у свою чергу відштовхнув потерпілу кулаком в область плеча. Через декілька секунд з`явилась ОСОБА_8 та спільно з потерпілою наносили тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Після чого обвинувачений вдарив ОСОБА_6 кулаком правої руки в обличчя потерпілої від чого остання впала. Після цього учасники події пішли на свої подвір`я. Через 20-25 хвилин приїхали працівники поліції.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за викладених вище обставин, повністю підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Винуватість ОСОБА_3 у кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, підтверджується наступними доказами:

- показами в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні вказала, що 12.08.2022 року близько 12 години вийшла зі свого будинку АДРЕСА_1 взяла велосипед з яким попрямувала на вихід з подвір`я будинку, однак в цей час до неї підійшла сусідка ОСОБА_7 з якою вона почала розмовляти. Під час розмови ОСОБА_7 почала кричати. На даний крик зі свого двору, який являється сусіднім до двору потерпілої, вибіг обвинувачений ОСОБА_3 підбіг до потерпілої та без попередження наніс їй удар кулаком правої руки в потиличну частину голови. Від даного удару у неї запаморочилася голова та велосипед, який вона тримала в руках, впав на землю. Після чого обвинувачений почав штовхати її в груди чим притиснув її до паркану та продовжував наносити удари по голові (близько трьох разів). З носа почала текти кров. На крики потерпілої про допомогу з будинку вибігла її донька, до якої обвинувачений відразу почав кричати. Внаслідок даної події потерпілій були завдані тілесні ушкодження із-за яких вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 12 по 25 серпня 2022 року. До даної події ніяких тілесних ушкоджень вона не мала;

- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , яка вказала, що являється дружиною обвинуваченого, з потерпілою вони сусіди та перебувають у неприязних відносинах. 12.08.2023 року вона вийшла до криниці аби здійснити її ремонт, як в цей час на велосипеді їхала потерпіла. Побачивши її потерпіла спинилась та почала з нею сварку. Чоловік почув їхню суперечку, підійшов до них та запитав у потерпілої, що вона хоче та сказав аби вона йшла далі. Після чого ОСОБА_6 вдарила обвинуваченого правою рукою по лівій щоці, останній в свою чергу дав здачі та вдарив потерпілу кулаком правої руки в область голови. Потерпіла взяла палицю та хотіла нею вдарити обвинуваченого, однак свідок перехопила її. Після чого ОСОБА_6 покликала на допомогу свою доньку ОСОБА_9 . Дочка відразу вибігла з подвір`я та почала кричати, схопилась за палицю. Дочка потерпілої подряпала обличчя свідку, а сама потерпіла схопила ОСОБА_7 за коси та почала тягнути. Обвинувачений намагаючись її захистити вдарив потерпілу;

- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , яка вказала, що являється донькою потерпілої, а обвинувачений її сусід. 12.08.2023 року близько 12 години вона перебувала в своєму будинку АДРЕСА_3 . Почувши на вулиці крик матері про допомогу вибігла на вулицю та побачила, що обвинувачений наніс її матері близько 4-5 ударів правою рукою в область голови та обличчя. Від даних ударів у матері потекла кров із носа. Тікаючи від обвинуваченого її мати забігла до будинку, де їй стало погано та вона втратила свідомість. Сама свідок ударів нікому не завдавала.

- витягами з Єдиного реєстру досудового розслідування, кримінальне провадження №0000074 від 13.08.2022 року;

- рапортом старшого інспектора - чергового ВП № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 12.08.2022 року, зареєстрованого в ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Гайворонського відділу поліції 12.08.2022 року за №2642;

- рапортом старшого інспектора - чергового ВП № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області від 12.08.2022 року, зареєстрованого в ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Гайворонського відділу поліції 12.08.2022 року за №2650;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.08.2022 року;

- висновком експерта №110 від 05.09.2022 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.10.2022 року за участю потерпілої ОСОБА_6 та фототаблицею до нього в яких зафіксовано, що ОСОБА_6 спочатку розповіла, а потім на місці відтворила механізм нанесення їй ударів завданих ОСОБА_3 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.10.2022 року за участю свідка ОСОБА_10 та фототаблицею до нього в яких зафіксовано, що ОСОБА_10 спочатку розповіла, а потім на місці відтворила механізм нанесення ОСОБА_3 ударів завданих ОСОБА_6 ;

- додатковим висновком експерта №141 від 03.11.2022 року.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, а саме спричинення ОСОБА_6 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Щодо твердження обвинуваченого, що висновок експерта №110 від 05.09.2022 є недопустимим доказом, оскільки на момент проведення експертизи пройшло більше 20 днів з дня події, то таке не заслуговує на увагу, так як експертиза проводилась на підставі медичної документації.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п. 3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до кримінальних проступків, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Що стосується такої обставини, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, як щире каяття, яке зазначене в обвинувальному акті, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Верховний Суд у своїй постанові від 15.11.2021 року Справа № 199/6365/19 (Провадження № 51-3198км21) вказав, що щире каяття - це не формальна вказівка на визнання своєї вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак під час судового розгляду ОСОБА_3 не визнавав обставини кримінального правопорушення, тобто не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття. Тож суд дійшов висновку, що дана обставина, що пом`якшує покарання, не була встановлена під час судового розгляду.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних правопорушенням наслідків, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні правопорушення не визнав, не розкаявся, раніше не судимий, одружений, пенсіонер, за місцем проживання характеризується позитивно, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді штрафу, в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

22.09.2023 року ухвалою суду було прийнято до розгляду в даному кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Визнано ОСОБА_6 цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_3 цивільним відповідачем по справі. 09.10.2023 року представником потерпілої заявлено клопотання про залишення цивільного позову без розгляду, яке також було підтримано і самою потерпілою. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне цивільний позов потерпілої залишити без розгляду.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 90 (дев`яносто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1530 (одну тисячу п`ятсот тридцять) грн. 00 коп.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди прийнятий до розгляду у кримінальному провадженні №0000074 від 13.08.2022 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 30 діб після проголошення.

Учасники судового провадження отримують копію вироку в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам справи.

Суддя: ОСОБА_1

21.11.2023