Справа № 524/8479/23
Провадження № 1-кс/524/3096/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2023 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в матеріалах кримінального провадження, зареєстрованого 04.11.2023 року до ЄРДР за №0001111 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001111, а саме просить накласти арешт на мобільний телефон марки «IPhone 12» imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вилучений 08 листопада 2023 року в ході огляду місця події у ОСОБА_4 , та який належить потерпілому ОСОБА_5 .

У судове засідання прокурор Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 не прибув, клопотання підтримав в повному обсязі та просить задовольнити, про що надав письмову заяву.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, просив справу розглянути без його участі, заперечував проти задоволення клопотання про накладення арешту, просив повернути належний йому телефон.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.

У ч.1 - 4 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У ч. 5 ст. 171 КПК України зазначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

04.11.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001111 було зареєстровано відомості про вчинення кримінального правопорушення за ознаками передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюють дізнавачі СД Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області.

08.11.2023 року в ході огляду місця події в службовому кабінеті №45 на третьому поверсі в Кременчуцькому РУП ГУ НП в Полтавській області за адресою: м. Кременчук, вул. 29 Вересня, б. 6, у неповнолітнього громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в присутності його матері ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , було вилучено мобільний телефон марки «IPhone 12» imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання прокурор посилався на необхідність накладення арешту оскільки вилучене майно є речовим доказом та такий захід забезпечить схоронність майна, у тому числі для вирішення у подальшому питання про призначення і проведення товарознавчої експертизи.

Прокурор зазначав, що є підстави вважати, що майно може бути приховано, пошкоджено, зіпсовано, знищене, перетворене або відчужене його власником.

Дані доводи слідчий суддя вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, а тому не бере їх до уваги.

Так, на даний час дізнавачем не вирішено питання щодо призначення та проведення відповідних експертиз щодо мобільного телефону, на який просить накласти арешт прокурор.

Всупереч вимогам ст. ст. 170, 171 КПК України прокурор та дізнавач без належної перевірки обставин встановлених слідчим суддею, не вказали конкретні підстави і мету, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Враховуючи наведене, а також з метою недопущення порушень законних прав та інтересів власника мобільного телефону у світлі ст. 1 Протоколу (колишня назва Перший Протокол) Європейської конвенції з прав людини, зокрема щодо наявності у нього як власника майна реальних сподівань на збереження майна, використання у власних потребах, слідчий суддя дійшов висновку, що, за наявності встановлених обставин, сукупності підстав та розумних підозр, відсутності доведеності за абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України необхідності такого арешту у повному обсязі, підстави для арешту майна відсутні, оскільки у супротивному випадку матиме місце порушення конвенційних та конституційних прав власника майна щодо володіння, користування і розпорядження таким майном.

Отже клопотання про арешт майна не є обґрунтованим, а звідси таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 167, 170, 171, 173, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити прокурору Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, а саме мобільний телефон марки «IPhone 12» imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 .

Зобов`язати дізнавача СД Кременчуцького РУ ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_8 повернути мобільний телефон марки «IPhone 12» imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , власнику ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: