ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 678/1066/23

Провадження № 11-кп/4820/663/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

з участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 24 липня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2023 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із неповною загальною середньою освітою, неодруженого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

За вироком суду, ОСОБА_6 23.07.2023 року близько 03 год. 20 хв., перебуваючи на проїзній частині автодороги Т2318 між селами Новокостянтинів та Антонівка Летичівської ТГ, Хмельницького району Хмельницької області, біля місцевого кладовища на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_8 , вирішив спричинити йому тілесні ушкодження.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , діючи умисно, за вказаних вище обставин, з мотивів особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, перебуваючи у положенні стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_8 , тримаючи у правій руці дерев`яну штахету умисно наніс йому один удар в область лівої частини обличчя.

Тоді ж, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , стоячи правіше потерпілого, тримаючи у правій руці дерев`яну штахету наніс йому один удар в область голови, а саме її ліву тім`яну частину.

В результаті вказаних умисних протиправних дій, ОСОБА_6 , спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді підшкірних крововиливів: в проекції верхньої та нижньої повіки справа, в проекції нижньої повіки з ліва, на волосистій частині голови в проекції тім`яною кістки з ліва, садно на шкірі в ділянці правої щоки, навколо орбітальна гематома справа, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, що за своїм характером в сукупності відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють короткочасний розлад здоров`я - від 7 до 21 дня.

В подальшому, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи умисно, за вказаних вище обставин, з мотивів особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, стоячи правіше потерпілого, тримаючи у правій руці дерев`яну штахету умисно наніс йому ще один удар в область задньої частини тулуба з права.

В результаті вказаних умисних протиправних дій, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді садна на шкірі в області задньої поверхні тулуба в середній третині по правій лопатковій лінії, що за своїм клінічним перебігом та характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Тобто, дії ОСОБА_6 кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я за ч. 2 ст. 125 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_9 подали апеляційну скаргу, в якій просили вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2023 року скасувати та призначити новий розгляд справи в суді першої інстанції.

Вирок суду вважають незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вказують, що обставини, викладені в повідомленні про підозру та в обвинувальному акті, не відповідають фактичним обставинам, встановленим під час проведення досудового розслідування стосовно механізму заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому ОСОБА_8 , а тому підозра та обвинувачення є необґрунтованими.

Зазначають, що суд першої інстанції безпідставно розглянув справу відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не з`ясував всі обставини справи, не дослідив докази, оскільки в судовому засіданні обвинувачений та потерпілий не підтвердили фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті та показали інший механізм заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому.

На думку потерпілого та його представника, ОСОБА_6 необґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки обвинувачений наносив удари потерпілому не з мотивів особистих неприязних відносин, а безпричинно, з хуліганських спонукань, показуючи при цьому свою зверхність над останнім, а тому в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки іншого кримінального правопорушення.

Вважають, що призначене обвинуваченому покарання є недостатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та є занадто м`яким.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції безпідставно визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення обставинами, що пом`якшують його покарання, оскільки останній не компенсував потерпілому моральну шкоду за перенесені душевні страждання, а також не відшкодував матеріальну шкоду, пов`язану із витратами на купівлю ліків та проведення медичного обстеження. Докази, які б свідчили про наявність в діях обвинуваченого активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, в матеріалах справи відсутні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку місцевого суду, потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення такої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених діючим законодавством.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

В силу ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому воно підлягає скасуванню, а кримінальне провадження направленню на новий судовий розгляд з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, вирок суду першої інстанції був постановлений у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, що згідно з ч. 1ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному проваджені.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Як встановлено апеляційним судом, під час допиту в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 , хоча і визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, однак надав показання, які відрізнялися від тих фактичних обставин, що були зазначені в обвинувальному акті і в подальшому визнані судом доведеними.

Так, відповідно до змісту обвинувального акта ОСОБА_6 інкримінувалося те, що він: тримаючи у правій руці дерев`яну штахету умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар в область лівої частини обличчя; тримаючи у правій руці дерев`яну штахету наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар в область голови, а саме її ліву тім`яну частину; тримаючи у правій руці дерев`яну штахету умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 ще один удар в область задньої частини тулуба справа.

Натомість, суд першої інстанції, детально викладаючи у вироку показання обвинуваченого зазначив, що ОСОБА_6 , тримаючи дерев`яну штахету у правій руці наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар кінчиком штахети в область обличчя з правої сторони, біля правого ока та носа. Після того, тримаючи дерев`яну штахету у правій руці ОСОБА_6 завдав один удар в область голови потерпілого десь зліва та ще один удар в область правої лопатки потерпілого.

Тобто, під час допиту обвинувачений фактично показав інший механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому та заперечив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті.

Разом з тим, допитаний в суді першої інстанції потерпілий показав аналогічний механізм нанесення йому тілесних ушкоджень, про який вказав обвинувачений, що свідчить про те, що ОСОБА_8 також не підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини.

Однак, не зважаючи на фактичне заперечення обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим механізму нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , у порівнянні з тим, яке викладено в обвинувальному акті, суд виклав обвинувачення без урахування вказаного, вважаючи його доведеним, в тому числі без дослідження інших доказів, що під час розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України за таких обставин, є неприпустимим.

З огляду на вказане, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого без належного аналізу інших доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження є передчасним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що під час розгляду кримінального провадження, судом першої інстанції були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому вирок суду першої інстанції, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 та ст. 415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Що стосується посилання потерпілого та його представника на неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого, то апеляційний суд не бере таке до уваги, оскільки суд першої інстанції розглянув справу в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.

Окрім того, колегія суддів також не бере до уваги доводи апелянтів про відсутність в діях обвинуваченого щирого каяття, зважаючи на те, що останній не відшкодував потерпілому моральну та матеріальну шкоду завдану кримінальним правопорушенням, оскільки у даному кримінальному провадженні цивільний позов потерпілим не заявлявся.

З урахуванням вказаного, під час нового судового розгляду суду першої інстанції необхідно дотримуватись вимог КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване судове рішення з урахуванням доводів апеляційної скарги потерпілого та його представника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418 КПК України , колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 14 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 липня 2023 року за № 0000143 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3