№ провадження 1-кс/208/2431/23
УХВАЛА

Іменем України

15 грудня 2023 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , перевіривши виконання вимог ст. 303, 304 КПК України за скаргою ОСОБА_2 відносно Кам`янської окружної прокуратури від 15.12.2023 р., -

встановив:

До слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська надійшла вказана скарга, згідно якої, ОСОБА_2 була подана заява про кримінальне правопорушення до Кам`янської окружної прокуратури та до заяви в якості доказу був наданий флеш-носій з фотографіями матеріалів цивільної справи.

Заявник ОСОБА_2 зазначає, що звертався до Кам`янської окружної прокуратури із заявою про повернення вказаного флеш-носія, який повернутий не був, тому прохає слідчого суддю зобов`язати прокуратуру повернути носій на його домашню адресу.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою, виходячи з наступного.

Статтею 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

Згідно ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зі змісту скарги ОСОБА_2 вбачається, що ним добровільно був наданий флеш-носій з фотографіями цивільної справи в якості обгрунтування його заяви про кримінальне правопорушення до Кам`янської окружної прокуратури, тобто, означений носій у нього не вилучався та тимчасово вилученим майном в розумінні Глави 16 КПК України не є.

Таким чином, провадження за скаргою ОСОБА_2 не може бути відкрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України (неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу).

Також, положеннями КПК України дізнавачу, слідчому або прокурору не встановлений будь-який імперативний строк для повернення добровільно наданих заявниками носіїв інформації, тому, не можна вважати підставою відкриття провадження за скаргою також положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України (нездійснення інших процесуальних дій, які дізнавач, слідчий або прокурор зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк).

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обовязків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Слідчим суддею також враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, відмова у відкритті провадження за скаргою з підстав неможливості її розгляду слідчим суддею не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду. Керуючись викладеним та ст. 22, 26, 167, 303, 304 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 відносно Кам`янської окружної прокуратури від 15.12.2023 р.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1