Провадження № 1-кп/127/1053/23

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці кримінальне провадження № 0001241 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, раніше судимого, а саме:

-25.12.2013 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, зміненим в частині призначення покарання вироком Апеляційного суду Хмельницької області від 11.06.2018, до покарання у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна;

-24.12.2015 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з врахуванням положень ст. 71 КК України, до остаточного покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі;

-07.09.2023 вироком Вінницького районного суду Вінницької області за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки; на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 розпорядженням КСВ ЗСУ № 116/9/3/1084дск від 22.06.2022 був зарахований як солдат у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , відтак вважається військовослужбовцем ЗСУ.

16.08.2023 в період часу з 12 год 12 хв по 12 год 15 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні палати № 209 реабілітаційного відділення Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Князів Коріатовичів, 185, помітив на тумбі мобільний телефон марки «Хіаоmі», який належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на протиправне заволодіння чужим майном.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 переслідуючи корисливу мету, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно, поза волею власника майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання негативних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до тумби, з якої шляхом вільного доступу взяв мобільний телефон торгової марки «Хіаоmі», серії «Redmi» моделі «Redmi Note 10 5G» з об`ємом пам`яті 4/128 GB, у кольорі Graphite Gray, вартість якого згідно висновку експерта № 5301/23-21 від 30.08.2023 на момент вчинення кримінального правопорушення складала 4262,00 грн.

Заволодівши вказаним майном ОСОБА_4 , безперешкодно залишив територію Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону разом із викраденим, чим спричинив громадянину ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4262,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим йому злочином, свою вину визнав у повному обсязі, підтвердив обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті та погодився з кваліфікацією його дій. Також повідомив, що 16.08.2023 в обідню пору прийшов до реабілітаційного відділення Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Князів Коріатовичів, 185, для того, щоб відвідати свого товариша, який на той час там лікувався. Однак переплутав палати і зайшов до іншої палати, де на тумбі помітив мобільний телефон марки «Хіаоmі», який вирішив викрасти. Забравши телефон, пішов додому. Обвинувачений акцентував увагу суду на тому, що не може пояснити свій вчинок. Про вчинене щиро шкодує.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження без його участі, претензій до обвинуваченого не має та при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність його позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, а саме позбавлення його права оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч. 3 ст. 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_4 у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченим вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволяють ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне: позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином); особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення (те, що злочин вчинений в умовах воєнного стану); особу обвинуваченого (який раніше неодноразово судимий, після зарахування на військову службу, відповідно до повідомлення командира в/ч НОМЕР_1 16.08.2022 самовільно залишив частину, за місцем проходження військової служби зарекомендував себе виключно з негативної сторони, неодружений, за місцем проживання скарг щодо його поведінки не надходило, з 15.05.2023 знаходиться в КНП «ЦТЗ «СОЦІОТЕРАПІЯ» ВОР» під диспансерним наркологічним спостереженням з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання канабіноїдів, амфетамінів, ПВП, з 04.08.2023 по 05.08.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні в 21 відділенні КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», куди був доставлений бригадою ШМД, діагноз: психічні і поведінкові розлади, викликані одночасним вживанням декількох речовин інші психічні розлади і розлади поведінки).

При призначенні ОСОБА_4 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Щире каяття проявилося у визнанні обвинуваченим факту вчинення кримінального протиправного діяння, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

За вищевикладених обставин, суд, проаналізувавши поведінку обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи позицію прокурора, дійшов переконання, що виправлення обвинуваченого та його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, а тому ОСОБА_4 необхідно і доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції статті, із застосуванням положень ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 07.09.2023 останній був засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року. При цьому, визначене покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Крім того, судом було досліджено протокол затримання від 11.10.2023, відповідно до якого ОСОБА_4 затримано 11.10.2023.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.10.2023 по справі № 127/31452/23 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком дії 60 днів.

Тому, з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_4 необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, з моменту його фактичного затримання до дня набрання цим вироком законної сили.

З метою забезпечення виконання вироку, обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Згідно з ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 5301/23-21 від 30.08.2023 в сумі 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 92 коп., оскільки її проведення було обумовлено розслідуванням скоєного ним злочину.

Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 65-67, 71, 72, 185 КК України, ст. ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 07.09.2023, призначивши остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, з 11.10.2023 по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою, але не більше 60 днів.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 5301/23-21 від 30.08.2023 в сумі 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 92 коп.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2023 по справі 127/27673/23 на майно, а саме: мобільний телефон торгової марки «Хіаоmі», серії «Redmi» моделі «Redmi Note 10 5G» у корпусі темного сірого кольору із вставленою сім-картою НОМЕР_2 , ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , який поміщено до спеціального номерного захисного пакету «Національна поліція України» WAR1186731 скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню №0001241, а саме:

-мобільний телефон торгової марки «Хіаоmі», серії «Redmi» моделі «Redmi Note 10 5G» у корпусі темного сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_6 та відповідно до квитанції № 4108 від 07.10.2023 зберігається в камері зберігання речових доказів Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області повернути власнику.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Відповідно до частини 2 статті 394 КПК України, вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя: