Провадження №11-сс/801/41/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_8

та слідчої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 грудня 2023 року,

якою задоволено клопотання слідчого, застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 13 години 56 хвилин 23 лютого 2024 року, з правом внесення застави стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянка Луганської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрованого, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Клопотання слідчого мотивовано тим, що раніше судимий за майнові злочини ОСОБА_7 , будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, у т.ч. Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023, скоїв інкримінований йому злочин за наступних обставин.

Так, близько 23.00 25 грудня 2023 року, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 знаходився за місцем проживанням останнього, де спільно вживали алкогольні напої та у них виник злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , та заволоділи чужим майном.

ОСОБА_7 та ОСОБА_10 до початку злочину змовившись про його спільне вчинення, у т.ч. щодо місця, часу та способу, 26.12.2023, близько 02:00, реалізовуючи прямий умисел та вербальну угоду на спільне вчинення злочину, передбачаючи і бажаючи настання єдиного та неподільного для них злочинного результату, діючи з корисливим мотивом та метою до спільного незаконного збагачення, опираючись на допомогу та сприяння один одного, розпочали таємне викрадення майна.

З цією метою, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 прийшли до магазину «Київська Русь», який належить ОСОБА_11 , що за адресою: АДРЕСА_2 , та останній попрямував на інший бік вулиці навпроти магазину, щоб контролювати рух сторонніх осіб, створював реальну можливість вчинення злочину ОСОБА_7 , спостерігав за оточуючою обстановкою і мав, за потреби, телефонним зв`язком попередити про небезпеку викриття.

ОСОБА_7 , на виконання спільної змови щодо його ролі у вчиненні крадіжки, прийшовши до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », реалізуючи свій злочинний умисел, не маючи ані дійсного, ані уявного права на власність потерпілого та підстав для проникнення до торгівельного приміщення, з метою власного незаконного збагачення та заволодіння чужим майном, діючи поза волею власника майна, повторно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправність своїх дій та їх суспільно небезпечні наслідки, таємно, використовуючи заздалегідь підготовлені знаряддя (лом, молот та гайковий ключ), переконавшись що за його діями не спостерігають сторонні особи, металевим ломом відігнув металеву решітку вікна, а молотом розбив скло вікна магазину. Далі, ОСОБА_7 проник до середини торгівельного приміщення, де із шухляди, у якій продавці зберігають кошти, викрав 34 000 гривень, а із полиці магазину 15 металевих банок алкогольного напою «Львівське світле» загальною вартістю 520 грн.

Залишивши приміщення магазину через вибите вікно із викраденим майном, не маючи на меті повертати викрадене, оплачувати його вартість чи відшкодовувати її будь-яким еквівалентом, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 попрямували до гаражного кооперативу в районі вулиці Нова, де заховали викрадені алкогольні напої, а з викраденими коштами прийшли до буднику, власником якого є ОСОБА_12 , тобто реально розпорядились викраденим майном як своїми власним.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_10 завдали майнової шкоди потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 34 520 грн. (тридцять чотири тисяч п`ятсот двадцять гривень гривень).

ОСОБА_7 25.12.2023 повідомлено про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри повідомлення ОСОБА_7 доводиться наступними матеріалами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 26.12.2023;

- протоколом огляду місця події від 26.12.2023;

- постановою про визнання вилучених речей речовими доказами від 26.12.2023;

- протоколом допиту потерпілого від 26.12.2023;

- протоколом обшуку від 26.12.2023;

- постановою про визнання вилучених речей речовими доказами від 26.12.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання;

- протокол пред`явлення особи для впізнання;

- протокол пред`явлення особи для впізнання;

- протоколом обшуку від 26.12.2023;

- постановою про визнання вилучених речей речовими доказами від 26.12.2023;

- протокол затримання особи від 26.12.2023;

- протокол проведення слідчого експерименту 26.12.2023;

- постановою про визнання вилучених речей речовими доказами від 26.12.2023;

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 , вчинив умисний тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, він не має жодних законних джерел заробітку та соціально-стримуючих факторів (місця роботи, нерухомого майна, з сім`єю не проживає, тощо). Крім цього, через усвідомлення можливої втрати свободи на тривалий строк зможе ухилитися від органу досудового розслідування та суду, залишивши район, область, де він проживає, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєний злочин; підозрюваний може чинити незаконний вплив з метою ухилення від кримінальної відповідальності (психологічний та фізичний тиск) на свідків, які являються його родичам та знайомими; ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимий, в останнє за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення вол, неодноразово відбував покарання за злочини проти власності. Таким чином, існує ризик, що ОСОБА_7 , може продовжити вчиняти суспільно-небезпечні діяння.

Вищевказані обставини, у своїй сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 , в межах даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 грудня 2023 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції № 3 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_17 . Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання під вартою визначено протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто до 13 години 56 хвилин 23 лютого 2024 року. Одночасно визначено ОСОБА_7 заставу в розмірі 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати на виклики органу досудового розслідування та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти орган досудового розслідування про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя врахував: вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення. Зокрема, слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_7 не одружений, не працюючий, не зареєстрований, раніше неодноразово судимий. Органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, а також наявність судимості за вчинення злочину проти власності, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, чинити тиск на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_7 слідчий суддя не вбачає. Прокурором під час судового розгляду доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважав обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваного, конкретних обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а також покарання, яке може бути застосоване до підозрюваного в разі доведеності його вини, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою надання підозрюваному права на альтернативний вид запобіжного заходу, необхідно визначити заставу, яка буде достатньою мірою гарантувати виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.12.2023про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 змінити. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 ,запобіжний захід у вигляді цілодобовогодомашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, повинен був перевірити зміст клопотання на відповідність вимогам ст. 184 КПК України та взяти до уваги положення ст. 183 КПК України, відповідно до якої, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного. На переконання захисника, до ОСОБА_7 цілком можливим було б застосувати домашній арешт, адже підозрюваний визнає свою провину повністю, сприяє слідству у розкритті злочину, дає покази, щиро розкаюється у вчиненому. З огляду на це, відсутні ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення приховування чи спотворення речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження.

Позиції учасників судового розгляду

Захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу з підстав, наведених у ній, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_18 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника, просив залишити скаргу без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, підозрюваного та прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Колегією суддів установлено, що слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.193,194 КПК України, заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного такого виняткового виду запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та існують ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так,обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, доведено доданими до клопотання доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 26.12.2023; протоколом огляду місця події від 26.12.2023; постановою про визнання вилучених речей речовими доказами від 26.12.2023; протоколом допиту потерпілого від 26.12.2023; протоколом обшуку від 26.12.2023; постановою про визнання вилучених речей речовими доказами від 26.12.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протокол пред`явлення особи для впізнання; протокол пред`явлення особи для впізнання; протокол пред`явлення особи для впізнання; протоколом обшуку від 26.12.2023; постановою про визнання вилучених речей речовими доказами від 26.12.2023; протокол затримання особи від 26.12.2023; протокол проведення слідчого експерименту 26.12.2023; постановою про визнання вилучених речей речовими доказами від 26.12.2023;

Що стосується доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то на переконання колегії суддів, вони безпідставні з огляду на наступне.

Так, за загальним правилом ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Разом з тим, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Натомість запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами судового провадження.

Так, дії ОСОБА_7 за вчинення яких йому повідомлено про підозру, класифікуються як тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. Тому внаслідок суспільної небезпечності дій ОСОБА_7 , який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також порушить належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Крім того, ризик переховування обумовлений серед іншого і можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для ОСОБА_7 наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , передбачає покарання у виді реального позбавлення волі на строк до восьми років.

Так, у справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. У даному разі об`єктом охорони та захисту є суспільні відносини у сфері права власності, а саме права будь-якого власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Вказане вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків колегія суддів враховує те, що підозрюваний ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може схиляти свідків до надання потрібних йому показань, оскільки останні являються його родичами та знайомими. Крім того, колегія суддів враховує, встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК). Таким чином, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Колегія суддів враховує і те, що підозрюваний ОСОБА_7 до затримання не працював, не мав офіційного та постійного джерела доходу, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності. Наразі знову підозрюється у вчиненні корисливого злочину проти власності, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин, доводи захисника про те, що слідчим не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Посилання захисника на те, що слідчим суддею не враховано того, що ОСОБА_7 розкаявся, шкодує про вчинене, визнає вину та дає зізнавальні покази, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані обставини не зменшують існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, адже не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні підозрюваним ОСОБА_7 моделі поведінки та не свідчать про те, що вони здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім того, непереконливими є доводи захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою, та можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідкам та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Відповідно, згода підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника на залишення йому певної форми арешту все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні, тому доводи захисника про можливість запобігти встановленим ризикам шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту лише свідчать про необґрунтованість вимог його апеляційної скарги. Матеріали судового провадження не містять переконливих доказів того, що існуючі у поведінці ОСОБА_7 ризики відсутні, а запобігти їм в змозі інший запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Водночас, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя на законних підставах визначив йому альтернативний запобіжний захід у виді застави, який буде достатнім стримуючим засобом у разі внесення застави для того, щоб відбити бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому, розмір застави, на переконання колегії суддів, відповідає вимогам п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстави для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419,422 КПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28 грудня 2023 року залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4