Справа № 381/336/19
Провадження № 1-кп/362/349/23
ВИРОК

Іменем України

21.11.2023 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0001095від 06.10.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Кам`яний Брід Баранівського району Житомирської області, українка, громадянка України, освіта середня, неодружена, не працює, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

05.10.2018 у вечірню пору доби (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_4 перебувала у АДРЕСА_2 , де у неї із співмешканцем ОСОБА_6 виник конфлікт у ході якого вона, перевищуючи межі необхідної оборони, з метою захисту свого життя та життя малолітнього сина, 2013 року народження, використовуючи ніж, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно нанесла ним один удар ОСОБА_6 в область лівої поперекової ділянки тіла останнього, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани в лівій поперековій ділянці з ушкодженням жирової капсули лівої нирки, 12-го ребра зліва, очеревини, малого сальника і крововиливом в черевну порожнину (біля 1,5 л.), які призвели до смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпечності для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України, визнала частково і пояснила суду, що вказані дії вчинено нею під час захисту себе та сина, щиро розкаялась і пояснила, що із ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7 , батьком якого є інший чоловік, проживали близько одного року однією сім`єю. Того вечора вона із сином повернулася додому і лягли спати. Згодом приїхав додому ОСОБА_6 з пляшкою горілки та пива та почав сварку. У ході конфлікту між ними ОСОБА_6 відштовхнув її у сторону, а дитину схопив і поніс до балкону, погрожуючи, що викине сина з вікна квартири на другому поверсі. Вказані погрози вважала цілком реальними, так як раніше ОСОБА_6 викинув з вікна їх домашнього кота без жодної на те причини. Захищаючи себе та свого сина схопила ножа та вдарила потерпілого один раз у область грудної клітини. Після цього ОСОБА_6 хотів взяти бутилу з-під пива, щоб нанести їй удар, повернувся і наштрикнувся на ніж, який вона тримала у руках. Побачивши кров, вона дуже злякалась, намагалась її зупинити, одразу ж викликала швидку медичну допомогу. Після приїзду швидкої допомоги лікарі констатували смерть ОСОБА_6 через внутрішню кровотечу. Наголосила суду, що жодного наміру вбивати співмешканця не мала, а лише захищала свого сина та себе від агресії п`яного. Розуміє, що скоїла злочин і готова відшкодувати сину померлого заподіяну своїми діями шкоду. Додала, що за час спільного проживання з ОСОБА_6 , він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неодноразово бив її та сина, а тому того вечора обороняла себе і дитину.

Свідок ОСОБА_8 надав суду показання, що є сусідом ОСОБА_4 і померлого. Того вечора бачив, як до будинку прибула швидка медична допомога. Також пам`ятає як кричала жінка і благала когось врятувати. Потім йому стало відомо, що то була ОСОБА_4 . Пояснив, що очевидцем подій не був, лише потім від працівників поліції дізнався усі деталі.

Потерпілий ОСОБА_9 , син померлого, у судові засідання жодного разу не прибув. Двічі (21.12.2022 і 20.11.2023) звертався до суду із заявами про розгляд цієї справи без його участі, там же зазначив, що цивільний позов підтримує у повному обсязі, щодо призначення покарання поклався на розсуд суду.

Прокурор під час судового розгляду від допиту інших свідків, дані про яких зазначені у реєстрі матеріалів досудового розслідування, відмовився, так як вони не були очевидцями подій, викладених у обвинувальному акті. Сторона захисту на виклику та допиті інших свідків також не наполягала, відповідна відмова прийнята судом з урахуванням статті 22 КПК України.

Щодо допиту потерпілого, то усі учасники судового провадження також не наполягали на його допиті з огляду на його процесуальну позицію, викладену у письмових заявах, про які зазначено вище.

Судом також досліджені письмові докази, які були надані сторонами кримінального провадження, а саме:

- витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001095 від 06.10.2018, за яким 05.10.2018 до чергової частини від чергового фельдшера станції швидкої допомоги Фастівської ЦРЛ надійшло повідомлення про те, що 05.10.2018 прибули за викликом за адресою: АДРЕСА_2 , ними в приміщенні квартири виявлено труп ОСОБА_6 . Виїздом СОГ на місце події встановлено, що 05.10.2018 приблизно о 23:00 годині між співмешканцями ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на побутовому ґрунті виник конфлікт, під час якого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , кухонним ножем спричинила удар у грудну клітину ОСОБА_6 внаслідок чого останній помер на місці події (т. 1 а. с. 51);

- заява ОСОБА_4 від 06.10.2018, в якій остання повідомляє, що 05.10.2018 під час конфлікту з співмешканцем, який кидався в бійку, вона спричинила один удар у грудну клітину ОСОБА_6 , у скоєному розкаюється (т. 1 а. с. 53);

- протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психотропної речовини та стану сп`яніння № 143 від 06.10.2023, який проведеного ОСОБА_4 в КНП Фастівської районної ради «Фастівська центральна районна лікарня» та відповідно до якого остання на час дослідження (00:10 год.) перебувала у стані алкогольного сп`яніння, результат дослідження 2,51 проміле (т. 1 а. с. 54);

- протокол огляду місця події від 05.10.2023 з ілюстрованою таблицею до нього, об`єктом якого є будинку АДРЕСА_3 та квартира АДРЕСА_4 сказаного будинку, в якій двері відчиненні і замок без слідів ушкодження, в замку з внутрішньої сторони вставлений ключ. З лівої сторони від входу до кухонної кімнати є дерев`яний стіл, на якому посуд, столові прибори, а далі поруч зі столом на підлозі за відром для сміття виявлено металевий ніж зі слідами речовини бурого кольору. В кімнаті № 1 біля меблевої стінки є стіл, на підставці столу є плями речовини бурого кольору. На підлозі знаходиться труп чоловіка в положенні напівсидячи, верхньою частиною тулуба схилений на диван. На трупі є одяг: спортивна кофта чорного кольору із вставками із синтетичної тканини, гольф темний сірого кольору, в правій частині з дефектом, що розташований косо довжиною близько 1 см, є отвір тканини, навколо якого забруднена червоно-бурого кольору, джинси сині з чорним паском, права брючина у верхній частині забруднена в червоно-бурою речовиною, на правій шкарпетці є три краплі речовини бурого кольору, ліва шкарпетка з внутрішнього боку забруднена речовиною бурого кольору. На обличчі трупа, верхній його частині, є рушник білого кольору, шкіра тепла, є трупне задубіння, грудна клітина з правої сторони в ділянці реберної дуги, живіт з правої сторони, праве плече і обидві кисті (більше права) забрудненні речовиною бурого кольору, схожою на кров. На грудній клітині з правої сторони, в другому міжребер`ї косо на 1,7 год. циферблату умовного годинника є прямолінійна рана з рівними краями, що співставляється з деякими зусиллями, верхній кінець гострий, затуплений, ліва стінка зім`ята (зкомкана), права підрита довжиною 1,6 см., з рани виділяється кров. При перевертанні трупа права частина кофти, нижня частина гольфа забрудненні речовиною бурого кольору, схожою на кров. Джинси в ділянці правого карману під лівою кишенею і нижня частина правої брюшини також забруднені речовиною бурого кольору. В нижній частині гольфа зліва косо розташований лінійний дефект тканини довжиною 3,5 см. В поперековій ділянці зліва на 5:10 годин умовного годинника аналогічна вище описана рана, при чому правий кінець дещо затуплений, осаджений, лівий загострений, верхня стінка підрита, нижня скошена, довжина близько 3,5 см, з неї також виділяється кров. На трупі інших ушкоджень в місцях, доступних огляду, не виявлено. На тілі виступають трупні плями (т.1, а. с. 55-73);

- протокол огляду місця події від 08.10.2023 об`єктом якого є труп ОСОБА_6 , який знаходиться у Фастівському морзі, що розташований за адресою: Київська область, місто Фастів, вул. Київська, на одязі якого є плями бурого кольору схожі на кров. Даний одяг, а саме: носки чорного кольору, джинси синього кольору з блакитними вставками, труси синього кольору з блакитними вставками, кофта сірого кольору та олімпійка сірого кольору, зі слідами речовини бурого кольору вилучено та поміщено до картонної коробки, на якій є відповідні написи, підписи понятих і слідчого та опечатано печаткою. Також у трупа ОСОБА_6 відібрано зразки крові на стерильний бинт та поміщено до паперового конверту, на якому є відповідні написи, та підписи понятих та слідчого, та опломбовано (т. 1 а. с. 74-75);

- висновок дактилоскопічної експертизи № 8-1/2504 від 29.10.2018, згідно з яким, серед іншого, слід пальця руки з розмірами по осях 16х10 мм залишений вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_4 ; слід пальців руки з розмірами по осях 17х16 мм залишений великим пальцем правої руки ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 79-88);

- висновок молекулярно-генетичної експертизи № 10-1/1950 від 18.12.2018, згідно з яким, зокрема, встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові ОСОБА_6 (об`єкт № 1), які наведено в таблиці результатів дослідження; встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_4 , які наведено в таблиці результатів дослідження; на наданих на дослідження об`єктах, а саме: у змиві з підлоги біля дверей, що ведуть на балкон, змиві з правої та лівої руки ОСОБА_6 , у зрізах нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_6 , у змиві з правої та лівої рук ОСОБА_4 , у змиві з підлоги біля дверей, на шкарпетках, на кофті, на дисках - виявлено кров людини; встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові у змиві з підлоги біля дверей, що ведуть на балкон, змиві з правої та лівої рук ОСОБА_6 , у зрізах нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_6 , у змиві з правої та лівої руки ОСОБА_4 , у змиві з підлоги біля дверей, на шкарпетці, на кофті та на джинсах, які наведено в таблиці результатів дослідження; генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові у змиві з підлоги біля дверей, що ведуть на балкон, змиві з правої роки ОСОБА_6 , у зрізах нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_6 , у змиві з підлоги біля дверей, на шкарпетці та на джинсах збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 і не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_4 , походження вищевказаних слідів крові в об`єктах від ОСОБА_4 виключається; генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові на кофті збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_4 і не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 ; походження вищевказаних слідів крові від ОСОБА_6 виключається; генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові у змиві з лівої руки ОСОБА_6 у змиві з правої та лівої рук ОСОБА_4 збігаються між собою, є змішаними, містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_6 та генетичні ознаки зразка букального епітелію ОСОБА_4 (т. 1, а. с. 92-132);

- висновок судово-медичної криміналістичної експертизи № 182-МК від 13.12.2018, згідно з яким на клапті шкіри з раною грудної клітки виявлено одне пошкодження з ознаками колото-різаного, яке утворилося від одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворюючої частини близько 3 мм та лезо. Найбільша ширина слідоутворючої частини клинка ранячого знаряддя була близько 13 мм +/- 5мм; на клапті шкіри з раною поперекової ділянки виявлено одне пошкодження з ознаками колото-різаного, яке утворилося від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщинною слідоутворюючої частини близько 22 мм та лезо. Найбільша ширина слідоутворюючої частини клинка ранячого знаряддя була близько 32 мм +/-5 мм; виникнення виявлених на клаптях шкіри з трупа ОСОБА_6 пошкоджень від дій ножа, наданого на дослідження, не виключається (т. 1 а. с. 134-135);

- висновок медико-криміналістичної експертизи № 183-МК від 13.12.2018, згідно з яким на светрі виявлено два пошкодження з ознаками колото-різаних, які виникли від дій плаского предмету (предметів) з колюче-ріжучими властивостями. Найбільша ширина на слідоутворюючої частини ранячого знаряддя в пошкодженні № 1 була близько 12 мм, в пошкодженні № 2 близько 31 мм; виникнення виявлених на светрі пошкоджень від дій наданого на дослідження ножа не виключається (т. 1 а.с. 137-139);

- висновок судово-психіатричної експертизи № 508 від 24.10.2018, згідно з яким ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих їй дій на психічне захворювання не страждала, а перебувала в стані простого алкогольного сп`яніння; ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих їй дій могла усвідомлювати свої дії та керувати ними; під час проведення обстеження ознак психічного захворювання у ОСОБА_4 не виявлено. ОСОБА_4 у даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує. ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованого їй діяння в стані фізіологічного афекту та в будь якому виражено афективному стані, який міг би здійснити суттєвий влив на її свідомість та діяльність, не перебувала. Клінічних ознак алкогольного та наркотичної залежності у ОСОБА_4 під час проведеного обстеження не виявлено (т. 1 а.с. 141-142);

- висновок судово-медичної експертизи № 16 від 26.10.2018, згідно з яким при судово-медичні експертизі ОСОБА_4 у неї виявлені поверхневі рана і подряпини на мочці лівого вуха, що виникли в результаті дії предмету з гострим краєм або кінцем, можливо за обставини, вказаних ОСОБА_4 (удар долонею руки в область лівого вуха, зірвавши при цьому сережку), протягом 12-16 годин до моменту обстеження, і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи локалізацію виявлених ушкоджень і обставини їх виникнення вірогідно мала місце одна дія травмуючої сили на мочку лівого вуха спереду назад або ззаду наперед (т. 1 а.с. 144-145);

- висновок судово-медичної експертизи № 100/д/200 від 14.01.2019, відповідно до якого при судово-медичному огляді трупа ОСОБА_6 виявлено такі тілесні ушкодження: рана на грудній клітці справа, рана в лівій поперековій ділянці з ушкодження жирової капсули лівої нирки, 12-го ребра зліва, очеревини, малого сальника і крововиливом в черевну порожнину (біля 1,5 л.); садна на обличчі. Враховуючі морфологічні особливості ран (характеристику їх країв та форму і розміри) та їх раньових каналів, з урахуванням даних судово-криміналістичної експертизи, рана на грудній клітці справа є непроникаючим колото різаним пораненням з напрямком раньового каналу зліва направо і дещо спереду назад, рана в лівій поперековій ділянці є проникаючим колото-різаним пораненням, з напрямком ранньового каналу зліва направо, зверху вверх і ззаду наперед, що виникли в час, що вираховується хвилинами, можливо декількома десятками хвилин до настання смерті кожне в результаті однієї дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету (ів) типу клинка ножа, що мав обух «П»-подібного перетину з найбільшою товщиною слідоутворючої частини близько 2-3 мм та лезо; можливість їх утворення в результаті дії одного предмету не виключається. Садна виникли в результаті кожне однієї дії тупого (их) предмета (ів) із обмеженою контактуючою поверхнею, що діяли під кутом до травмованої поверхні, протягом 12-ти годин до настання смерті; виявлені ушкодження виникли у відносно короткий проміжок часу, тому послідовність їх виникнення встановити не можна; проникаюче колото-різане поранення в лівій поперековій ділянці має ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя; непроникаюче колото-різане поранення на грудній клітці має ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; садна легких тілесних ушкоджень; смерть ОСОБА_6 настала близько 9-11 годин до моменту дослідження трупа, в результаті проникаючого колото-різаного поранення поперекової ділянки зліва, яке проникає в черевну порожнину і супроводжується внутрішньочеревною кровотечею та розвитком гострої крововтрати; оскільки смерть після нанесення проникаючого колото-різаного поранення настала не відразу після його виникнення, а протягом часу, що потрібний для розвитку крововтрати, можливість здійснювати активні дії в цей час не виключається; не виключається можливість виникнення проникаючого колото-різаного поранення лівої поперекової ділянки при обставинах, на які вказує ОСОБА_4 (удар ножем в нижню частину зліва), однак напрямок удару на який вона вказує (зверху донизу) не співпадає з напрямком раньового каналу (зліва направо, знизу вверх і ззаду наперед). Відповісти на питання про можливість виникнення колото-ріжучого поранення грудної клітки за обставин, на які вказує вищезазначена громадянка, не можна, оскільки вона зазначає, що не пам`ятає, в якому положенні тримала ножа і не зазначає, як саме мав «наштрикнутися» на ніж ОСОБА_6 ; при судово-медичному дослідженні в крові трупа знайдено 2,17 проміле етилового спирту. Вказана концентрація спирту в крові, як правило, за життя відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня (т. 1 а.с. 147-148);

- протокол проведення слідчого експерименту від 25.10.2018 року за участю обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у присутності двох понятих, з додатком до нього-відеозаписом з технічного засобу «Sony», на якому обвинувачена ОСОБА_10 добровільно вказує обстановку і обставини подій того вечора (т. 1 а. с. 166-170).

Також під час судового розгляду судом досліджені докази, які надані стороною захисту:

- характеристику від 11.08.2021 ТОВ «Київхліб», згідно з якою ОСОБА_4 за період роботи з 04.092020 по 22.04.2021 зарекомендувала себе як дисциплінована, добросовісна; відповідально та сумлінно ставилась до своїх посадових обов`язків, при потребі виконувала додаткові завдання керівника, приймала до уваги усі зауваження та відповідно на них реагувала, одержані завдання виконувала своєчасно, користувалась повагою колег, комунікабельна, привітна та безвідмовна;

- лист Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області від 22 жовтня 2018 року № 12-744/109/1004/1/02-18, відповідно до якого у період 2017-2018 року від ОСОБА_11 та ОСОБА_4 щодо неправомірних дій ОСОБА_6 надходили наступні повідомлення: 31.08.2017 повідомлення ОСОБА_4 щодо неправомірних дій її знайомого ОСОБА_6 ; 17.02.2018 повідомлення ОСОБА_11 щодо вчинення конфлікту доньки ОСОБА_4 з її знайомим ОСОБА_6 ; 14.03.2018 заява ОСОБА_4 про те, що цивільний чоловік ОСОБА_6 не повертає мобільний телефон; 27.03.2018 звернення ОСОБА_4 про те, що співмешканець ОСОБА_6 побив її та дитину; 02.06.2018 звернення ОСОБА_11 про те, що їх повідомив внук, що її донька б`ється з співмешканцем; 10.06.2018 повідомлення ОСОБА_11 про те, що співмешканець доньки побив дитину 5-ти років та доньку заявниці; 08.08.2018 повідомлення ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_6 погрожує та залякує її;

- лист Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області від 26 березня 2018 року № 1428;

- лист Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області від 12 квітня 2018 року № 1851;

- лист Фастівського відділення поліції Васильківського відділу поліції ГУНП в Київській області від 05 вересня 2018 року № 6583/108/1004/1/02/18;

- лист Дошкільного навчального закладу № 6 «Казка» (ясла-садочок) загального розвитку;

- психолого-педагогічна характеристика від 18 квітня 2019 року на ОСОБА_12 , 2013 року народження, надана вихователем;

- чек ПАТ «Укрпошта» ВПЗ Фастів від 13.12.2019, згідно з яким на ім`я ОСОБА_13 здійснено грошовий переказ в розмірі 2 000 гривень.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і неупередженому дослідженні обставин кримінального правопорушення, суд вважає всі вищезазначені докази належними, допустимими, достовірними та у своєму взаємозв`язку достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, а саме в умисному вбивстві, вчиненому при перевищенні меж необхідної оборони.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, однак дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження у ході судового розгляду, виходячи з такого.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (див. Рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

При цьому поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону (див. постанову Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі №761/43930/17).

Так, за нормативним визначенням інкриміноване стороною обвинувачення кримінальне правопорушення, передбачене статтею 115 Кримінального кодексу України, умисне вбивство з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 Кримінального кодексу України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 Кримінального кодексу України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 вказаного Кодексу, є мотив діяння, захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Тому питання про наявність у діях особи умислу на вбивство слід вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, треба враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

За змістом частин 1, 2 статті 36 Кримінального кодексу України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.

Закріплене цією нормою закону про кримінальну відповідальність право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації закріпленого Основним Законом України невід`ємного права на життя.

Втім стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. Під час з`ясування наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну (Постанова ВС від 25.01.2023 у справі № 243/9755/20).

Суд допитав обвинувачену ОСОБА_4 і встановив, що остання і ОСОБА_6 проживали однією сім`єю близько року, з ними проживав також син обвинуваченої. Протягом цього часу ОСОБА_6 скоював неправомірні дії щодо ОСОБА_4 і її сина, що підтверджується наданими стороною захисту доказами, а того вечора між ними знову виник конфлікт у ході якого померлий погрожував «викинути» дитину з вікна другого поверху будинку, які ОСОБА_4 сприйняла за реальні погрози.

Враховує суд і поведінку обвинуваченої безпосередньо після вчинення злочину, а саме те, що, маючи можливість продовжити наносити тілесні ушкодження ОСОБА_6 , обвинувачена одразу ж викликала швидку медичну допомогу, намагалась зупинити кров і продезінфікувати рану, а також кликала на допомогу інших осіб, благаючи врятувати співмешканця, що у судовому засіданні підтвердив свідок.

Такий перебіг подій узгоджується із іншими дослідженими судом доказами.

З огляду на викладене та враховуючи встановлені судом фактичні обставини вчинення правопорушення ОСОБА_4 , а саме: обвинувачена діяла з метою захисту свого та свого малолітнього сина життя та здоров`я; оборона здійснювалась від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені Кримінальним кодексом України; оборона була своєчасною, не містить ознак помсти тощо; відсутні підстави вважати, що посягання було припинено або закінчено; посягання було реальним і безпосереднім; шкода заподіяна тільки тому, хто посягав; наявні факти попередніх неодноразових звернень обвинуваченої та її матері до органів поліції з приводу дій ОСОБА_6 щодо ОСОБА_4 та її сина; наявні факти нанесення ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень (висновок судово-медичної експертизи від 06.102018 №16); наявний факт перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння; ОСОБА_6 був чоловіком високого зросту і фізіологічно сильнішим за обвинувачену, що свідчать про її прагнення та намір захистити її життя та життя малолітнього сина від суспільно небезпечного посягання.

Так, у постанові від 23.012020 у справі №442/5416/18 Верховний Суд зауважив на тому, що особливістю кримінального правопорушення, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

Водночас суд констатує відсутність підстав для висновку про те, що заподіяна обвинуваченою шкода є необхідною в обстановці інкримінованого кримінального правопорушення для негайного відвернення чи припинення посягання.

Суд вважає, що у випадку, що розглядається, з урахуванням наслідків і знаряддя, завданої шкоди, локалізації тілесних ушкоджень, обстановки інкримінованого кримінального правопорушення, завдана обвинуваченою шкода відповідає обстановці захисту, однак має місце ексцес оборони у виді явної неспіврозмірності з небезпечністю посягання.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, яке є нетяжким злочином, виключно з позитивними характеристиками за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та/або лікаря психіатра не перебуває, офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину, яку виховує самостійно, раніше не судима.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке виразилось у висловленні ОСОБА_4 критичної оцінки та осуду своєї протиправної поведінки, усвідомленні наслідків скоєного нею злочину, які у даному випадку є невідворотними, щирого жалю за скоєне, намаганні відшкодувати сину померлого шкоду шляхом здійснення грошового переказу засобами поштового зв`язку.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченій, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою вина перебувала у близьких відносинах.

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявності обставини, яка пом`якшує покарання та наявності обставин, що його обтяжують, суд дійшов до висновку про необхідність призначення покарання у межах санкції ст.118 КК України у виді позбавлення волі. Водночас суд враховує особу винної, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місце проживання, висловила у судових дебатах намір відшкодовувати завдану шкоду та публічно осудила свою поведінку за вчинене, та вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування цього покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України з покладенням відповідних обов`язків. На думку суду, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення можливих нових кримінальних правопорушень і таким чином сприятиме досягненню визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Щодо цивільного позову у частині відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди

Ухвалюючи рішення щодо заявленого потерпілим ОСОБА_9 цивільного позову, суд керується нормами статті 128 КПК України, § 2 глави 82 підрозділу ІІ розділу ІІІ книги п`ятої Цивільного кодексу України, роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».

Так, ОСОБА_9 заявив цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 500 000,00 гривень і матеріальної шкоди в розмірі 16 945,00 гривень.

Обвинувачена в судовому при з`ясуванні її позиції щодо цивільного позову вказала на готовність відшкодовувати завдану кримінальним правопорушенням шкоду.

Захисник у судовому засіданні зауважила на тому, що заявлений до стягнення розмір моральної шкоди є завищеним і наголосила, що неодноразово ОСОБА_4 намагалася відшкодувати шкоду шляхом здійснення грошових переказів потерпілому засобами поштового зв`язку, які він не отримував.

Сторона захисту визнала позов у частині вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 4 295,00 гривень; у частині вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень.

Так, відповідно до позову та доданих до нього доказів на підтвердження завдання потерпілому матеріальної шкоди, остання складається з витрат на поховання в розмірі 7 625,00 гривень і витрат на поминальний обід в розмірі 9 850,00 гривень.

Відповідно до частини 1 статті 1201 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв`язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Отже, витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов`язаний заподіювач шкоди в розумінні статті 1201 Цивільного кодексу України.

Таким чином, позовні вимоги потерпілого про стягнення матеріальної шкоди у виді витрат на поминальний обід в розмірі 9 850,00 гривень є безпідставними.

У решті цивільний позов у частині вимог про стягнення матеріальної шкоди є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Щодо заявленої позивачем моральної шкоди

Щодо цивільного позову у частині відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, то суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно з якими розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи й не повинен призводити до її безпідставного збагачення (Постанова КЦС ВС від 23.06.2022 у справі №607/4341/20).

Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до пункту 9 цієї ж постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин .

Оскільки такий спосіб захисту цивільних прав, як компенсація моральної (немайнової) шкоди, не повинен стати засобом безпідставного збагачення потерпілої особи, розмір присудженої до відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен вести до збагачення потерпілого за рахунок винного.

Враховуючи всі обставини справи, характер завданої моральної шкоди, ступінь та обсяг моральних переживань потерпілого у зв`язку із втратою батька та їх тривалість, наявність причинного зв`язку між вчиненим і моральною шкодою, яка настала, роль і ступінь участі обвинуваченої, її мотиви, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог у цій частині та стягнення з обвинуваченої на користь потерпілого моральної шкоди в розмірі 250 000,00 гривень.

З урахуванням викладеного та виходячи з приписів статей 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України позов потерпілого ОСОБА_9 належить задовольнити частково.

Щодо сплаченого потерпілим судового збору в розмірі 5 000,00 гривень (т. 1, а.с. 49-50) суд звертає увагу на те, що згідно з пунктами 2, 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи та відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Указані правові норми належить застосовувати до позовів про відшкодування будь-якої шкоди (майнової та моральної), за яку відповідач несе цивільну відповідальність згідно із законом.

Виходячи з наведеного особи, які заявили цивільний позов у кримінальних провадженнях, звільняються від сплати судового збору з позовів про відшкодування шкоди, завданої в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Якщо судовий збір сплачений помилково, він підлягає поверненню у встановленому законом порядку, однак не може бути стягнений із засудженого.

Питання щодо повернення помилково сплаченого судового збору може бути вирішено в порядку виконання рішення суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 липня 2020 року у справі № 753/10992/19.

З урахуванням наведеного суд роз`яснює потерпілому ОСОБА_9 право звернутись до суду з питання щодо повернення помилково сплаченого ним судового збору в порядку, визначеному статтею 539 КПК України, після набрання вироком законної сили.

Так, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, й ухвал слідчих суддів і суду, постановлених Фастівським міськрайонним судом Київської області у цьому кримінальному провадженні, ОСОБА_4 затримано 06.10.2018, їй обрано й у подальшому продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, який замінено на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту 18.06.2019.

Отже, відповідно до ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України у строк покарання ОСОБА_4 належить зарахувати строк її попереднього ув`язнення за період з дня затримання 06.10.2018 по день її звільнення з-під варти 18.06.2019 включно, виходячи з обчислення день за день.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України, розподіл процесуальних витрат - у порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 100, 124, 302, 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 118 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 06 жовтня 2018 року по 18 червня 2019 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 26 203 (двадцять шість тисяч двісті три) гривні 68 копійок.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 7 625,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 250 000,00 гривень, усього в сумі 257 625 (двісті п`ятдесят сім тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_4 .

Після набрання вироком законної сили речові докази: дактилоскопічну карту ОСОБА_4 ; таблицю (додаток до протоколу огляду місця події) з зафіксованими на ній трьома липкими стрічками з слідами пальців рук, вилученими з поверхні пляшки «Zibert», одною липкою стрічкою з слідами пальців рук, вилучених з поверхні стакану, двома липкими стрічками з слідами пальців рук, вилучених з поверхні пачки цигарок «Rotmans», яка знаходиться в опечатаному паперовому конверті; кухонний ніж «Butlers» зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров, який знаходиться в опечатаному експертному пакеті № 4159525; джинси синього кольору з шкіряним паском, пару шкарпеток, труси синього кольору, кофту (гольф) темно-синього кольору з пошкодженням у вигляді порізів з передньої та задньої сторін з плямами речовини темно-бурого кольору схожої на кров, який знаходиться в опечатаній картонній коробці; ватну паличку із зразком букального епітелію ОСОБА_4 , яка знаходиться в опечатаному експертному пакеті № 27443000; джинси блакитного кольору, кофту сірого кольору в червоні смужки, шкарпетки чорного кольору, який знаходиться в опечатаному експертному пакеті № 3266171; ватні палички із змивами з правої та лівої рук ОСОБА_4 , які знаходяться в опечатаному експертному пакеті № 2744304; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_6 , які знаходяться в опечатаному експертному пакеті № 2744303; зрізи нігтьових пластин з правої та лівої рук ОСОБА_4 , які знаходяться в опечатаному експертному пакеті № 2744305; марлевий тампон із зразками крові ОСОБА_6 , який знаходиться в опечатаному експертному пакеті № 2744299; ватні палички із змивами з правої та лівої рук ОСОБА_6 , які знаходяться в опечатаному експертному пакеті № 2744302; ватні палички із змивами, вилученими з підлоги біля дверей балкону та з підлоги біля дверей, які знаходяться в опечатаному експертному пакеті № 2744301, які передані до кімнати зберігання речових доказів Фастівського РУП ГУ НП в Київській області відповідно до квитанції № 260 від 15.01.2019, - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1