ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3427/23 Справа № 211/4754/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду у м.Кривий Ріг апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року призначено кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000789 від 13.07.2023 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на 14 годину 00 хвилин 17 жовтня 2023 року. Об`єднано кримінальні провадження за №0000138 від 13.07.2023 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України (справа №211/4754/23) та №0000138, №0000155 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України (справа №211/1774/23), та присвоєно єдиний номер справи №211/1774/23.

Продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на 60 днів, тобто до 19 листопада 2023 року включно.

Визначено заставу в розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень, у разі сплати якої вважати обраним ОСОБА_7 запобіжний захід - заставу.

Із вказаною ухвалою в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 не погодився захисник ОСОБА_6 яка оскаржила її в апеляційному порядку вважаючи її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що жодний ризик у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений. Вважає, що у клопотанні слідчим зазначається про існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ст. 177 КПК України, при цьому аргументуючи наявність усіх зазначених вище ризиків, слідчий фактично обмежився тим, що вважає можливістю існування цих ризиків лише через тяжкість злочину та обізнаність ОСОБА_7 з його можливою мірою покарання, а тому може переховуватися від суду. Вважає, що наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчинені тяжкого кримінального правопорушення не може бути єдиним чинником, що давав би підстави продовжувати строк дії найбільш суворого запобіжного заходу. Вказує, що посилання сторони обвинувачення на обізнаність обвинуваченого з мірою покарання як на обставину, яка свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду є вкрай загальною та не може бути єдиним чинником для обрання або продовження найбільш суворого запобіжного заходу. Також вважає, що з клопотання не вбачається, яким саме чином обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи, що останній хоч і не працює офіційно, однак працює неофіційно та має постійне місце проживання у квартирі АДРЕСА_1 частина якої належить на праві власності обвинуваченому. Вважає, що на сьогодні відсутні достатні дані та відомості, які підтверджені документально, що вказують на існування факторів, обставин, які можуть свідчити про те, що обвинувачений перебуваючи на волі, порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки та займатиметься злочинною діяльністю. Вказує, що обвинувачений хоча і є раніше судимим, однак відбув покарання повністю, тяжкість призначеного покарання, з урахуванням практики ЄСПЛ не може бути підставою для позбавлення свободи, а ризики, передбачені ст.177 КПК України спростовуються зазначеним вище. Просить скасувати ухвалу судді про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , у задоволенні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити та обрати відносно останнього більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

На адресу апеляційного суду від захисника ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд без участі захисника. В якій просить розгляд апеляційної скарги призначеної на 17.08.2023р. розглянути за її відсутності в письмовому провадженні та просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати оскаржувану ухвалу.

Учасники судового розгляду про час та місце розгляджу апеляційної скарги повідомлені належним чином, клопотань про бажання приймати участь у судовому засіданні відповідно до ч.4 ст. 422-1 КПК України, від учасників судового розгляду, на адресу апеляційного суду не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе проводити судове засідання за відсутністю обвинуваченого, захисника та прокурора.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року об`єднано кримінальні провадження за №0000138 від 13.07.2023 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України (справа №211/4754/23) та №0000138, №0000155 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України (справа №211/1774/23), та присвоєно єдиний номер справи №211/1774/23.

Прокурором до об`єднання кримінальних проваджень вище вказаною ухвалою, до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000789 від 13.07.2023 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду, оскільки відсутні стійкі соціальні зв`язки, а також переховуватись від суду його може спонукати тяжкість можливого покарання; ризик впливати на свідка, який наразі не допитаний судом; продовжувати злочинну діяльність - вчиняти кримінальні правопорушення аналогічні тим, в якому він обвинувачується, враховуючи те, що особа ніде офіційно не працює.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного заявленого ризику передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер скоєного кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, репутацію обвинуваченого, який не працює, не має постійного джерела доходу, не одружений, на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має. Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного, корисливого злочину, який він вчинив в умовах воєнного стану. Все це, на думку суду та з огляду на інтереси суспільства, потребує продовження строків тримання під вартою обвинуваченому.

Також судом враховано, що ОСОБА_7 обвинувачуються, у вчиненні тяжкого злочину та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, врахував думку сторони захисту, а саме заперечення захисника та обвинуваченого проти клопотання прокурора, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просили його змінити на більш м`який, з тримання під вартою на домашній арешт.

Думку представника потерпілого, який підтримав клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що за наявними матеріалами справи у ОСОБА_7 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків, продовжувати злочинну діяльність.

Обговорюючи питання щодо розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

Суд першої інстанції при визначенні розміру застави дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про можливість змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою на нічний домашній арешт, є безпідставними.

Також слід звернути увагу, що апелянт, посилається на неофіційне працевлаштування обвинуваченого, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання у квартирі, де 1/2 частина належить йому, проте апелянтом не надано документів на підтвердження цих доводів.

Також на думку апеляційного суду, доводи апелянта про наявність постійного місця проживання у квартирі, де 1/2 частина належить ОСОБА_7 не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні обвинуваченим моделі поведінки, а тому не здатні перешкодити йому у разі звільнення з під варти, втекти від слідства та суду чи здійснити вплив на свідка або вжити інших дій з метою уникнення кримінальної відповідальності, продовжити злочинну діяльність.

Доводи апелянта, що ОСОБА_7 є раніше судимим, однак відбув покарання повністю, також не свідчить про можливість змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, а навпаки тільки підтверджує, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується наявністю ризиків, які передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення судового розгляду не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає не переконливими доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості зміни запобіжного заходу на нічний домашній арешт, оскільки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді