Справа № 309/263/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/691/23 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0000075, внесеному 21.01.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306, ч.3 307 КК України.

Продовжено щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 15 січня 2023 року включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0000075 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 306, ч.3 ст. 307 КК України ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . У вказаному кримінальному провадженні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Відповідно до обвинувального акту, вказані особи обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема і за ч. 3 ст. 307 КК України, тобто незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, психотропних речовин, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, організованою групою, що передбачене ч. 3 ст. 307 КК України діяння, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, і в разі доведення їх вини, обвинуваченим загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 обрано, а потім неодноразово продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, востаннє строком до 16 листопада 2023 року включно. Необхідність продовження строку тримання під вартою прокурор обґрунтовує тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Просив клопотання задовольнити та продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених на строк 60 днів.

Відповідно до ухвали, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307 КК України. Підставами застосування запобіжного заходу визнано обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: існує ймовірність того, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, переховуватимуться від суду, можуть перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ними діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення їхньої вини у вчинені вищевказаного злочину, можуть у подальшому продовжити злочинну діяльність, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено. Враховуючи те, що обвинуваченим інкримінують вчинення особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а також те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з якими відносно обвинувачених обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали і не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання ними покладених на них процесуальних обов`язків, тому суд дійшов висновку, що відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_8 необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 15.01.2024 включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Звертає увагу на тривалий термін перебування його під вартою - 4 роки і впродовж цих років суд у своїх рішеннях про продовження йому запобіжного заходу використовує стереотипні фрази та винятково поверхневі обґрунтування. Зазначає, що суд в оскаржуваній ухвалі визначив, що єдиною підставою для продовження тримання під вартою є тяжкість злочину в якому він обвинувачується Вважає, що це є тільки припущення, які не підтверджено належними та допустимими доказами. Зазначає, що місцевий суд, ухвалюючи судове рішення, мав обов`язково розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. На думку ОСОБА_5 оскаржувана ухвала прийнята з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а тому просить її скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі, який не перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних громадян.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою. Звертає увагу на тривалий термін перебування під вартою - з 19 серпня 2019 року. Зазначає, що переховуватися або впливати на слідство намірів немає, що це є припущення прокурора, які не підтверджені належними та допустимими доказами. Просить суд врахувати те, що він хворіє на гепатит «Б» і Закарпатська УВП не може належним чином забезпечити його лікування, тому просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Висновок слідчого судді з приводу наявності підстав для задоволення клопотання прокурора в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 ніким з учасників судового провадження не оскаржується, а тому законність ухвали в цій частині, в силу положень ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Апеляційна скарга розглядаються за відсутності прокурора, обвинувачених та їх захисника, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: учасники судового процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали та в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинувачених.

Заслухавши суддю-доповідача про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг не має.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження №0000075 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306, ч.3 ст.307 КК України.

Висновок суду першої інстанції про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими злочинами, і їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тяжкість кримінальних правопорушень, а також те, що судове провадження не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними показань на їхню користь, у тому числі і шляхом умовляння, погроз або іншим способом, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги такі факти та обставини: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раніше судимі, не працюючі, не одружені, а відтак і міцних соціальних зв`язків не мають.

Вищенаведене, на думку колегії суддів, свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний момент не відпали та не зменшилися, і продовжують існувати, а більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання цих ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених під час судового провадження.

З матеріалів контрольного провадження також вбачається, що сторона захисту під час розгляду клопотання не посилалась на наявність даних, які б підтверджували, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, встановлені при обранні та неодноразовому продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшилися або відпали.

На наявність таких даних обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не посилаються і в апеляційних скаргах.

У зв`язку з цим, доводи апеляційних скарг про те, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами, апеляційний суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених.

Доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачені тримаються під вартою протягом тривалого терміну, - апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження їм строку тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції належним чином врахував мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відхиляючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачені й не мають на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких мали місце кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинувачених таких захворювань, що виключають тримання їх під вартою, у ході апеляційного розгляду не встановлено і таких обвинуваченими не надано, у зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції про те, що стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає триманню їх під вартою.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_10 про можливість застосування щодо обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, задовольнивши клопотання прокурора та продовжив щодо обвинувачених ОСОБА_5 , Кармана строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що запобіжній захід у вигляді домашнього арешту або визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі, який не перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, про які зазначили у апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , враховуючи особу винного, тяжкість висунутого обвинувачення та наявність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, не зможуть забезпечити необхідну процесуальну поведінку обвинувачених.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги, доводи яких не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги про те, що передбачені ст. 177 КПК

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2023 року, якою продовжено щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді