КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6964/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у кримінальному провадженні № 0001624 від 02.08.2023, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року задоволено клопотання слідчої СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , в рамках кримінального провадження № 0001624 від 02.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, не одруженого, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та помістити його до Державної установи «Київський слідчий ізолятор».

Розмір застави визначено у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та до суду; не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає (м. Київ) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; повністю утриматись від спілкування з особами, анкетні дані яких зазначені в поданому до суду клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з додатками, за виключенням сторони обвинувачення та захисту та здати на зберігання відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон (за їх наявності).

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 днів, обчислюється з 20 жовтня 2023 року, тобто з моменту фактичного затримання, припиняє свою дію 18 грудня 2023 року та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого, застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є такою, що винесена із порушенням норм процесуального права та із порушенням положень Конвенції людини і основоположних свобод 1950 р. яка є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода, на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Апелянт вказує на те, що стороною обвинувачення у додатках до клопотання не надано підтверджуючих доказів причетності ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, що є об`єктом досудового розслідування. При цьому слідчим суддею надано неналежну оцінку долученим документам.

Також апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не надано доказів, які підтверджують наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисникане підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що Слідчим відділом Подільського УП ГУНП у м. Києві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001624, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснює Подільська окружна прокуратура м. Києва.

Під час досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України о 23 год. 10 хв. 20.10.2023 затримано та 21.10.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, вчинив новий злочин в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та маючи умисел, спрямований на незаконне придбання, зберігання, з метою збуту та збуті особливо небезпечних психотропних речовин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин за таких обставин.

Так, у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час, однак не пізніше 10.10.2023, у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, з метою особистого збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, ОСОБА_7 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку залишив зберігати при собі з метою подальшого збуту до 10.10.2023.

У подальшому, ОСОБА_7 , 10.10.2023, в період часу з 11 год. 12 хв. по 11 год. 24 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Перемишльська, 10, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно за грошові кошти в сумі 500 гривень, збув громадянці під вигаданим ім`ям та особистими даними - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якої згідно вимог ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які приймають участь у кримінальному судочинстві», прийняті заходи безпеки, поліетиленовий згорток з кристалоподібною речовиною.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-23/54494-НЗПРАП від 11.10.2023 у наданій на дослідження кристалоподібній речовині білого кольору виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP в речовині становить 0,604 г. PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000, № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Списком №2 наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Згідно наказу № 280 від 15.05.2015 Міністерства охорони здоров`я України, "Про внесення змін до наказу МОЗ від 01.08.2000 № 188" встановлено, що до 0,15 г PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), є невеликим розміром, від 1,5 г до 15,0 г, є великим розміром, 20,0 г і більше, є особливо великим розміром.

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, у невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством час однак не пізніше 20.10.2023 у ОСОБА_7 , повторно виник злочинний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, з метою особистого збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, ОСОБА_7 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, повторно, незаконно придбав з метою подальшого збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яку залишив зберігати при собі з метою подальшого збуту до 20.10.2023.

У подальшому, ОСОБА_7 , 20.10.2023, у період часу з 15 год. 35 хв. по 16 год. 13 хв., перебуваючи в лісопарковій зоні що, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, незаконно за грошові кошти в сумі 500 гривень, збув громадянці під вигаданим ім`ям та особистими даними - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якої згідно вимог ЗУ «Про забезпечення безпеки осіб, які приймають участь у кримінальному судочинстві», прийняті заходи безпеки, поліетиленовий згорток з кристалоподібною речовиною.

PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000, № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», «Списком №2 наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Таким чином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту та збуті психотропних речовин, вчиненого повторно, особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

23.10.2023 слідча СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві старший лейтенант поліції ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , звернулася до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

23.10.2023 ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчої та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та помістити його до Державної установи «Київський слідчий ізолятор». Одночасно визначено розмір застави у межах 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень у національній грошовій одиниці, з покладенням на нього обов`язків, які визначено даною ухвалою, у разі внесення застави.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 днів, обчислюється з 20 жовтня 2023 року, тобто з моменту фактичного затримання, припиняє свою дію 18 грудня 2023 року та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування допідозрюваного ОСОБА_7 ,запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 15.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 15.08.2023; протоколом огляду грошових купюр від 10.10.2023; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 10.10.2023; протоколом огляду місця події від 10.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 10.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 10.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 10.10.2023; висновком експерта № СЕ-19/111-23/54494-НЗПРАП від 11.10.2023; протоколом огляду грошових купюр від 20.10.2023; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 20.10.2023; протоколом огляду місця події від 20.10.2023; протоколом допиту свідка від 20.10.2023; протоколом допиту свідка від 20.10.2023; протоколом допиту свідка від 20.10.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 20.10.2023; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , від 21.10.2023.

На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозруОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 307 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності у кримінальному провадженні доказів на підтвердження наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, колегія суддів вважає передчасними.

Таким чином, як вважає колегія суддів, доводи сторони захисту щодо відсутності обґрунтованої підозри є такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити спроби щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки він офіційно не працевлаштований, не одружений, тобто в нього відсутні стабільні соціальні зв`язки, які достатні для уникнення ризику переховування. Незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, чиї показання мають значення для досудового розслідування. А також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час перевіряються відомості щодо залучення інших осіб до вчинення злочину, які могли сприяти його вчиненню або подальшому переховуванню підозрюваного.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи характер вчиненого злочину, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.

З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 107 360 гривень.

Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, наявність ризиків у даному кримінальному провадженні, а тому правильно визначив саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України. Підстав вважати його завідомо непомірним, у колегії судді немає.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Крім того, як встановлено колегією суддів апеляційного суду, обставини підозри судом з`ясовані в тій мірі, в якій закон на даному етапі кримінального провадження вимагає від слідчого судді. Так з положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, закон не вимагає щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений в застосуванні того чи іншого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя місцевого суду не знайшов у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного. Не виявлено таких обставин і колегією суддів апеляційного суду.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя правильно, з урахуванням вимог закону, а також практики Європейського суду з прав людини, застосував даний запобіжний захід, взявши до уваги тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, в тому числі його майновий стан, а також доведені прокурором ризики неправомірної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Також колегією суддів перевірено твердження апелянта стосовно того, що ОСОБА_7 відповідно до протоколу затримання від 20.10.2023 затримали у кримінальному провадженні № 0002170 від 20.10.2023, а повідомили про підозру 21.10.2023 у кримінальному провадженні № 0006124 від 02.08.2023, у якому його не затримували. Однак, як встановлено під час апеляційного розгляду, дані кримінальні провадження об`єднанні в одне кримінальне провадження за № 0006124 від 02.08.2023. З урахуванням зазначеного дана обставина не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не встановлено.

Зважаючи на викладене, ухвала слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року є законною, обґрунтованою і вмотивованою, оскільки постановлене згідно норм матеріального права, з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4