Справа № 305/1682/23
Провадження по справі № 1-кп/305/168/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2024 року м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді : ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рахівського районного суду Закарпатської області кримінальне провадження № 0000337 від 23.11.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лазещина Рахівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, одруженого, інспектора з охорони природно-заповідного фонду 1 категорії ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні встановлено, що 22.11.2021 приблизно о 20.00 год., водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по вул. Грушевського в населеному пункті Ясіня Рахівського району Закарпатської області, зі сторони центру в напрямку с. Лазещина та проїжджаючи ділянку вулиці навпроти будинку № 43, грубо порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху України, що виразилося в тому, що він проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, своїми односторонніми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, рухаючись зі швидкістю 60 км/год., яка перевищувала максимально дозволену швидкість руху у населених пунктах 50 км/год., за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його руху у конкретних дорожніх умовах, перед початком виконання маневру обгону, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на зустрічну смугу руху, розпочав маневр обгону та з моменту виникнення йому небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з гужовим транспортом під керуванням ОСОБА_6 , який у той час, рухався по своїй смузі руху, у зустрічному для водія ОСОБА_4 напрямку. В результаті ДТП водій гужового транспорту ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого поперечного перелому лівої стегнової кістки в нижній третині із зміщенням уламків та синців обох параорбітальних ділянок, які виникли від дії тупих твердих предметів за ударним механізмом спричинення, відносять до тяжких тілесних ушкоджень, являючи собою небезпеку для життя в момент їх заподіяння.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог п. 1.10. з посиланням на терміни «безпечна швидкість», «небезпека для руху» та «обгін», п. 12.3., п. 12.4. та п. 14.2. (в) «Правил дорожнього руху», які безпосередньо перебувають у прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням громадянином ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, а також п.п. 1.5., 1.10. з посиланням на терміни «дорожні умови», «дорожня обстановка», п. 2.3.(б) та (д), п. 10.1., п. 12.2. «Правил дорожнього руху», які сприяли порушенню вищевказаних ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року та введені в дію з 01 січня 2002 року.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, пояснивши про обставини вчиненого, та пояснив, що дійсно вчинив ДТП не навмисно. Крім того зазначив, що він відшкодував шкоду потерпілому у повному обсязі, та просив призначити йому покарання у виді штрафу. Просив не призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

В судове засідання потерпілий та його представник не з`явились, від представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, крім того, до вказаного клопотання було додано клопотання потерпілого, в якому останні зазначив, що покази надавати не бажає, просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

З урахуванням чого розгляд справи був проведений в порядку ст. 349 КПК України.

Згідно ухвали суду від 21.11.2023 року, було відновлено розгляд справи, на підставі мотивів, які вказані в ухвалі.

Продовжуючи судовий розгляд справи, було досліджено: досудову доповідь відносно обвинуваченого ОСОБА_4 як матеріал характеризуючий особу, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, для вирішення питання щодо речових доказів.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, обтяжуючі обставини відсутні, пом`якшуючими обставинами є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавленням волі з позбавленням права керування транспортними засобами в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, та з застосуванням до останнього положень ст.ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування призначеного покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 ознайомившись з процесуальними правами та обов`язками, просив провести судове засідання у відсутності його представника, просив суворо не карати обвинуваченого, ні яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, вважає, що не має необхідності позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами.

Обвинувачений ОСОБА_4 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що його підтверджують та відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. З урахуванням чого розгляд справи був проведений в порядку ст. 349 КПК України. Просив врахувати думку потерпілого щодо міри покарання та просив не позбавляти права керування транспортними засобами.

Захисник обвинуваченого при призначенні покарання просив врахувати всі обставини ДТП, всі пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, та призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, але без додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

До постановлення ухвали про відновлення судового розгляду від 21.11.2023 року, оскільки викладені обставини обвинувачений не оспорює, повністю їх визнав, тому, з урахуванням позиції обвинуваченого і думки прокурора, які вважали недоцільним досліджувати докази, які ніким не оспорюються і повністю визнані обвинуваченим, суд розглянув справу згідно ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд в судовому засіданні переконався, що учасники кримінального провадження, у тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин, роз`яснивши, що в подальшому вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, а тому у суду відсутні сумніви щодо добровільності позиції учасників кримінального провадження проводити судовий розгляд в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Окрім наведеного, за ініціативою сторін кримінального провадження в судовому засіданні досліджено письмові докази, які характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , з яких встановлено, що останній характеризується позитивно, раніше не судимий, а також відповідно до медичних довідок на обліку лікарів нарколога, психіатра та у туб. кабінеті не перебуває, а також відповідно до досудової доповіді наданої органом пробації відносно ОСОБА_4 , у останнього низький рівень ризику вчинення нового злочину та небезпеки для суспільства.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 за обставин, зазначених органом досудового розслідування в обвинувальному акті.

Таким чином, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною повністю, його дії судом кваліфікуються за ч. 2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 69 КК України, на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги конкретні обставини справи та ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, з урахуванням позиції прокурора та думки потерпілого, та з урахуванням положень ч. 2 ст. 69, ст. 69-1 КК України, керуючись принципами гуманності та справедливості судового рішення, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 2 ст. 286, КК України, у виді мінімального строку позбавлення волі передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, без позбавленням права керування транспортними засобами, що прямо передбачено санкцією вказаної статті.

Також суд враховує, що обвинувачений беззаперечно визнав свою вину, розкаявся, відшкодував шкоду потерпілому, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст.ст. 75, 76 КК України.

На думку суду, саме такий вид покарання за даних обставин буде достатнім та необхідним для виправлення й перевиховання обвинуваченого та забезпечить запобігання вчинення ним нових злочинів.

До обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи по визначенню технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/107-22/6148-ІТ від 05.09.2022 1510,24 грн. (одна тисяча п`ятсот десять гривень двадцять чотири копійки); на проведення судових інженерно-транспортних експертиз по визначенню трасологічних особливостей зіткнення № СЕ-19/107-22/1614-ІТ від 07.04.2022 686,48 грн. (шістсот вісімдесят шість гривень сорок вісім копійок) та № СЕ-19/107-22/6149-ІТ від 06.09.2022 1132,68 грн. (одна тисяча сто тридцять дві гривні шістдесят вісім копійок); на проведення судової інженерно-транспортної експертизи по визначенню механізму та обставин скоєння ДТП № СЕ-19/107-23/4661-ІТ від 09.06.2023 1434,00 грн. (одна тисяча чотириста тридцять чотири гривні), долю яких суд вирішує на підставі ст.ст. 118-124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374, 615 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину.

У відповідності до п.п. 1,2 ч. 1, п. 2. ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати: на проведення судової інженерно-транспортної експертизи по визначенню технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/107-22/6148-ІТ від 05.09.2022 1510,24 грн. (одна тисяча п`ятсот десять гривень двадцять чотири копійки); на проведення судових інженерно-транспортних експертиз по визначенню трасологічних особливостей зіткнення № СЕ-19/107-22/1614-ІТ від 07.04.2022 686,48 грн. (шістсот вісімдесят шість гривень сорок вісім копійок) та № СЕ-19/107-22/6149-ІТ від 06.09.2022 1132,68 грн. (одна тисяча сто тридцять дві гривні шістдесят вісім копійок); на проведення судової інженерно-транспортної експертизи по визначенню механізму та обставин скоєння ДТП № СЕ-19/107-23/4661-ІТ від 09.06.2023 1434,00 грн. (одна тисяча чотириста тридцять чотири гривні), всього 4763,40 грн. (чотири тисячі сімсот шістдесят три гривні сорок копійок), в дохід держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 02.12.2021 року, а саме на: автомобіль марки «MITSUBIHI OUTLANDER», шасі (рама) № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

Речові докази по справі, автомобіль марки «MITSUBIHI OUTLANDER», шасі (рама) № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 , відповідно до ст.100 КПК України, - повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такому у якого вони були вилучені.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1