Справа № 159/5475/23
Провадження № 1-кп/159/567/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження розглянув обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000341 по обвинуваченню

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Млинове, Ковельського району, Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не судимого, зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 березня 2021 року, ОСОБА_2 зобов`язано сплачувати аліменти в користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у твердій грошовій сумі по 1200 (тисяча двісті) гривень щомісячно, починаючи з 20 січня 2021 року та продовжуючи до досягнення дитиною повноліття. Будучи ознайомленим із вказаним судовим рішенням та знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , в період часу з 20.01.2021 по 01.08.2023 року злісно ухилявся від сплати вищевказаних аліментів. Так, ОСОБА_2 у вказані періоди часу будучи працездатним, не маючи жодних обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги державного виконавця Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУЮ про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.03.2021, порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, офіційно не працевлаштовувався, у встановленому законом порядку інвалідом не визнаний, аліменти не виплачував, внаслідок чого за вказаний вище період утворилась заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 у розмірі 41511,02 гривень (сорок одна тисяча п`ятсот одинадцять гривень дві копійки), що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального проступку не оспорюються учасниками кримінального провадження та вони згодні на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, про що свідчать, додані до обвинувального акта їх письмові заяви.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 наявні. Діяння, у вчиненні якого він обвинувачується, мало місце. Дане діяння містить склад кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та кваліфікується судом як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обговорюючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер скоєного кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, дані про особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, розкаявся, що судом враховується як обставини які пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

ОСОБА_4 на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, не судимий, характеризується задовільно, не працює, не одружений, скоїв кримінальний проступок, тяжких наслідків не настало.

Потерпіла звернулася із заявою в якій вказує, що просить призначити обвинуваченому мінімальне покарання у виді громадських робіт.

За наведених обставин суд приходе до висновку, що призначення обвинуваченому покарання у мінімальному розмирі санкції статті кримінального закону буде достатньою мірою відповідати загальних засад призначення покарання передбачених ст. 65 КК України оскільки суд вважає, що дана міра покарання є достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Запобіжні заходи до ОСОБА_4 не застосовувались, клопотань про обрання запобіжного заходу від прокурора не надходило.

Судові витрати та цивільний позов не заявлялися.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 КПК України суд - ,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий:ОСОБА_1