Справа № 148/2244/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Тульчина кримінальне провадження № 0000147 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тульчин, Вінницька область, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку, працюючого машиністом насосної установки у КП «Тульчинводоканал», військовозобов`язаного, не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт щодо обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої, ОСОБА_3 у невстановлені дізнанням час та місці, маючи умисел на незаконне зберігання наркотичного засобу без мети збуту, достовірно знаючи, що канабіс є наркотичним засобом, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 (зі змінами та доповненнями), знайшов пакет із вмістом наркотичного засобу - канабісу, який розпочав незаконно зберігати без мети збуту, а також періодично вживати шляхом куріння.

Працівниками Тульчинського РВП ГУНІ у Вінницькій області 23.10.2023 близько 11:50 год. по вул. М. Леонтовича, м. Тульчин, Вінницька область, за порушення Правил дорожнього руху зупинено скутер марки «Honda Dio», не зареєстрований у встановленому порядку та без державних номерних знаків, під керуванням ОСОБА_3 , та під час складання адміністративних матеріалів, останнім добровільно видано паперовий згорток з речовиною рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта № CE-19/102-23/18744-НЗПРАП від 26.10.2023 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 6,92 г.

Таким чином, ОСОБА_3 , досудовим розслідуванням обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у незаконному зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту.

На досудовому слідстві, 31.10.2023 між сторонами кримінального провадження: прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч. 1 ст. 309 КК України, обвинувачений в повному обсязі сформульованого обвинувачення визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального проступку.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальний проступок, а саме у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Роз`яснено щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473, 474 КПК України та невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України і щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, щиро розкаявся, визнав фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені досудовим розслідуванням. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання у разі затвердження угоди. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник, також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили ОСОБА_3 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Відповідно до правил ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке згідно положень ст. 12 КК України, відноситься до не тяжких злочинів.

Аналізуючи та оцінюючи обставини кримінального провадження та всі докази в їх сукупності, пояснення обвинуваченого, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 309 КК України незаконне зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Суд у порядку ст. 474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи, інтереси сторін та інших осіб.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості обов`язки, очевидно можливі для виконання.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали, перевіривши угоду про визнання винуватості від 31.10.2023 на відповідність вимогам КПК і КК України, суд дійшов до висновку про наявність всіх правових підстав для її затвердження.

За вчинений кримінальний проступок обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню, яке відповідає санкції ч. 1 ст. 309 КК України, і яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, а саме, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід на досудовому розслідуванні та під час судового провадження не обирався, також відсутні підстави для його обрання до вступу вироку у законну силу.

Питання речових доказів необхідно вирішити у порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягають стягненню у дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 1912 грн.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 309 КК України, ст. 368, 371, 374, 394, 395, 468, 469, 472-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31.10.2023 між прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000147 по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Визнати винним ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 понесенні процесуальні витрати на залучення експертів в дохід держави в сумі 1912 (одну тисячу дев`ятсот дванадцять) гривень.

Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешт накладений ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 25.10.2023 скасувати.

Речові докази по справі, а саме: паперовий згорток з речовиною рослинного походження, який поміщено до спеціального пакету Національної поліції України WAR 0059150 з підписами дізнавача та понятих, залишивши його на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя: