Справа № 202/7899/23
Провадження № 1-кс/202/8871/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 06.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч.2 ст. 229 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02 листопада 2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт у кримінальному провадженні №0000130 від 06.02.2023 року, на тимчасово вилучене 31.10.2023 під час обшуку транспортного засобу марки Toyota Rav-4 Hybrid, VIN НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , майно, а саме: - договір банківського обслуговування на ім`я ОСОБА_6 та квитанція на 2 арк; - транспортний засіб Toyota Rav-4 Hybrid, VIN НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , та ключі до нього; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000130 від 06 лютого 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч.2 ст.229 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб займалась виготовленням фальсифікованої продукції, а саме здійснювали виробництво та фасування розчинної кави і кави в зернах з незаконним нанесенням на упакування знаків для товарів і послуг компанії «Jacobs Monarch» та «JACOBS», права на які належать компанії «Конінклейке Дауве Егбертс Б.В.» (Koninklijke Douwe Egberts B.V.) згідно міжнародної реєстрації №587914, №1019644 та 1326255. Фальсифіковану продукцію реалізовували , отримуючи прибуток.

31.10.2023 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.229 КК України. Також на думку слідчого до кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_6 .

Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема протоколами допитів потерпілої ОСОБА_9 , протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_10 , протоколами оглядів сайтів, вилученої продукції, протоколами тимчасового доступу, висновками експертизи об`єктів інтелектуальної власності, протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

31.10.2023 слідчим у кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2023 проведено обшук транспортного засобу марки Toyota Rav-4 Hybrid, VIN НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , у ході якого виявлено та вилучено: договір банківського обслуговування на ім`я ОСОБА_6 та квитанція на 2 арк; транспортний засіб Toyota Rav-4 Hybrid, VIN НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , та ключі до нього; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 ..

31.10.2023 постановою слідчого вказані речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Слідчий просить накласти арешт на вилучений автомобіль, з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), та спеціальної конфіскації майна.

Сторони кримінального провадження в судове засідання не з`явились, хоча належним чином буди повідомлені про час і місце судового розгляду, що не перешкоджає розгляду клопотання у їх відсутність.

Дослідивши клопотання та надані докази, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом, передбачено ч. 1 ст. 167 КПК України.

Зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

При дослідженні доказів слідчим суддею встановлено, що 06.02.2023 року відомості про кримінальне правопорушення було внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 190, ч.2 ст.229 КК України.

31.10.2023 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 229 КК України (незаконне використання знаку для товарів і послуг, вчинене за попередньою змовою групою осіб), повідомлені про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії протоколу обшуку від 31.10.2023 року встановлено, що слідчим у кримінальному провадженні на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2023 проведено обшук транспортного засобу марки Toyota Rav-4 Hybrid, VIN НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_5 , у ході якого виявлено та вилучено: договір банківського обслуговування на ім`я ОСОБА_6 та квитанція на 2 арк; транспортний засіб Toyota Rav-4 Hybrid, VIN НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , та ключі до нього; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 .. Тобто, в транспортному засобі не вилучені знаряддя вчинення злочину чи речі виготовленні злочинним шляхом

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, на думку слідчого судді , постанова слідчого від 31.10.2023 про визнання речовими доказами автомобілю, свідоцтва про його реєстрацію та ключів до нього є невмотивованою.

Слідчого судді, слідчим не доведено, що тимчасово вилучене в ході обшуку від 30.10.2023 року майно, а саме: договір банківського обслуговування на ім`я ОСОБА_6 та квитанція на 2 арк; транспортний засіб Toyota Rav-4 Hybrid, VIN НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , та ключі до нього; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , є знаряддям вчинення злочину, має доказове значення у даному кримінальному провадженні, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення і може бути використаний як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження, набутий кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, які факти та обставини у вказаному кримінальному провадженні може доводити цей транспортний засіб в ході досудового розслідування, з огляду на вимоги ст. 91 КПК України.

Враховуючи, що власниці зазначеного транспортного засобу не повідомлено про підозру в зазначеному кримінальному правопорушення то є необґрунтованою вимога слідчого про накладення арешту з метою забезпечення позову та спеціальної конфіскації.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на тимчасово вилучене майно зокрема договір на ім`я ОСОБА_6 та транспортний засіб ОСОБА_5 не відповідає тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування відповідно до вимог ст. 2, 98, 170 КПК України.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 7, 131, 132, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000130 від 06.02.2023 року, на тимчасово вилучене майно 31.10.2023 під час обшуку транспортного засобу марки Toyota Rav-4 Hybrid, VIN НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1