ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2314/23

06 листопада 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костопіль обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Костопільського районного суду від 16 серпня 2023 року за ч. 4 ст. 185, ст. 395, ч.4 ст. 70, ст. 71, 72, 78 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 395, ст. 336 КК України,

за участю сторін та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

21 грудня 2022 року ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області, ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд, за поданням начальника ВП №2 (м. Костопіль) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, терміном на 1 рік, зі встановленням визначених у статті 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року, обмеженнями: 1) заборона виходу з будинку з 22:00 години по 06:00 ранку наступної доби; 2) заборона перебувати в ресторанах, кафе, барах та місцях продажу спиртних напоїв на розлив; 3) заборона виїзду за межі Рівненського (Костопільського) району Рівненської області, без дозволу органу поліції, який здійснює адміністративний нагляд, 4) з`явлення до ВП №2 Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області 5-го та 25-го числа, кожного місяця.

Однак, ОСОБА_3 , умисно, без поважних причин, з метою ухилення від встановленого у відношенні нього судом адміністративного нагляду, грубо порушуючи п. "б", "в" статті 9, статтю 10 розділу 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994, за викликами працівників ВП №2 (м. Костопіль) Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області жодного разу не з`являвся.

Також, ОСОБА_3 , без повідомлення поліцейських, які здійснюють адміністративний нагляд, самовільно залишив місце постійного проживання по АДРЕСА_1 та в період часу з 01.05.2023 року по 24.05.2023 року проживав в м. Сарни, Сарненського району Рівненської області, а саме в підвалі будинку, що за адресою АДРЕСА_2 , а в період часу з 25.05.2023 року по 20.06.2023 року проживав в м. Здолбунів, Рівненського району Рівненської області, а саме в районі залізничного вокзалу м. Здолбунів, що за адресою АДРЕСА_3 .

Крім того, під час неодноразових перевірок, ОСОБА_3 , був відсутній по місцю проживання: 06.05.2023 о 01 год. 55 хв., 14.05.2023 о 22 год. 08 хв., 21.05.2023 о 23 год. 45 хв., 01.06.2023 о 22 год. 24 хв., 19.06.2023 о 22 год. 30хв.

Ці дії ОСОБА_3 , які виразилися у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, суд кваліфікує за ст. 395 КК України.

Окрім того, ОСОБА_3 , перебуваючи на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою АДРЕСА_4 , як військовозобов`язаний, будучи визнаним військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби, 27.07.2023 належним чином повідомлений про призов на військову службу під час мобілізації на особливий період, оголошеної Указом Президента України від 24.02.2022 №62/2022 «Про загальну мобілізацію», та необхідність прибути на 08:00 год. 01.08.2023 до пункту збору, розташованого у АДРЕСА_4 (приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ), для подальшого проходження військової служби під час мобілізації.

Однак ОСОБА_3 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, будучи належним чином повідомленим про необхідність прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, ухилився від призову на військову службу за мобілізацією, на особливий період та о 08:00 год. 01.08.2023 без поважних причин не прибув до пункту збору за адресою АДРЕСА_4 , для проходження військової служби.

Ці, умисні дії, ОСОБА_3 , які виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, суд кваліфікує за ст. 336 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе у пред`явлених йому обвинуваченнях за ст. 395 та ст. 336 КК України визнав повністю, підтвердив фактичні обставини по обвинуваченнях.

Суд, з`ясувавши думку прокурора та обвинуваченого, щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 , в порушення правил адміністративного нагляду, з 01.05.2023 по 20.06.2023 самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а тому ці його дії суд квалафікує за ст. 395 КК України.

Також, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 своїми умисними діями 01.08.2023 ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, а тому ці його дії суд, кваліфікує за ст. 336 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненому та активне сприяння в розкриті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, особу обвинуваченого, який не перебуває на диспансерному нагляді у лікаря психіатра, перебуває на обліку у лікаря нарколога, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його відношення до скоєного, та те, що він щиро кається у вчиненому, та вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень, слід обрати обвинуваченому покарання: із передбачених санкцією ст. 395 КК України - у виді арешту, в межах санкції статті та за ст. 336 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті.

Окрім того, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 , неможливе без ізоляції від суспільства.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 був засудженний вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 16 серпня 2023 року за ч. 4 ст. 185, ст. 395 КК України, з урахуванням ч.4 ст. 70, ст. 71, 72, 78 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

Відповідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. .

Згідноч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення передбачені ст. 395 та ст. 336 КК України, до постановлення вироку від 16 серпня 2023 року.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне покарання, призначене за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Згідно з рекомендаціями, що містяться у п. 25 постанови N 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, у разі, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Так, у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 25 червня 2018 року (справа № 511/37/16-к) міститься висновок про застосування норм права, згідно з яким коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спочатку належить призначити ОСОБА_3 покарання окремо за ст. 395 КК України, та окремо за ст. 336 КК України, а далі призначити покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України за цим вироком і вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 16 серпня 2023 року.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов відсутній.

Судові витрати - відсутні.

Встановлено, що строк відбуття покарання ОСОБА_3 за вироком Костопільського районного суду рахується з 14 год. 55 хв. 16 серпня 2023 року та на цей час, відповідно до ухвали Костопільського районного суду від 04 жовтня 2023 року ОСОБА_3 тимчасово залишений у Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор".

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 349, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ст. 395, ст. 336 КК України і призначити йому покарання:

- за ст. 395 КК України - у виді арешту строком на 2 (два) місяці;

- за ст. 336 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України з врахуванням цього вироку та вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 16 серпня 2023 року, остаточне покарання ОСОБА_3 визначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 місяці.

До набрання цим вироком законної сили тимчасово залишити засудженого ОСОБА_3 в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 14 год. 55 хв. 16 серпня 2023 року.

Вирок суду набирає законої сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1