ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 171/1952/23

Провадження № 1-кп/210/700/23

14 листопада 2023 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг в залі судових засідань кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000163 від 08.08.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нива Трудова Апостолівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме:

- 14.01.2021 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч.1 ст.185 КК України, до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , 06.08.2023, приблизно о 09 годині 50 хвилин, перебуваючи в кв. АДРЕСА_2 , у гостях в ОСОБА_5 , де маючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, помітив мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9», що знаходився в кухонній кімнаті вищевказаної квартири та вирішив вчинити крадіжку вказаного мобільного телефону.

З цією метою ОСОБА_4 06.08.2023, приблизно о 10 годині 00 хвилин, перебуваючи в кв. АДРЕСА_2 попередньо впевнившись, що власник вказаного домоволодіння не спостерігає за його діями, і він діє таємно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх настання, таємно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зайшов до кухні вказаної квартири звідки викрав мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9», який належить потерпілому ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 3262 гривень 50 копійок.

ОСОБА_4 вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, який продовжений Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 № 254/2023.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому розкаявся та зазначив, що не оспорює фактичні обставини обвинувачення, дійсно вчинив вказаний вище злочин за обставин, які встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання дає добровільно, заяв по застосування заборонених методів зі сторони обвинувачення не надходило.

Прокурор заявив клопотання про застосування положень частини 3 статті 349 КПК України та просив не досліджувати обставини справи, оскільки обвинувачений фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю.

Обвинувачений дане клопотання підтримав.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні присутній не був, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заяв та клопотань не має.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та беззаперечно, його показання відповідають суті обвинувачення, фактичні обставини не оспорюються, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння злочину, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив злочину, його наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності; обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за доцільне не досліджувати у повному обсязі докази відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів, які стосуються речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, без проведення допиту свідків, дослідження письмових матеріалів провадження в повному обсязі.

Судом встановлено, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст такого порядку та у суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін, обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює обмеження у подальшому оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_4 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 4 статті 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Згідно з частиною 5 статті 12 КК України вчинений ОСОБА_4 є тяжким злочином.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Як вказує законодавець у ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який одружений, дітей на утриманні не має, не працевлаштований, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, матеріальна шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебував і не перебуває, за місцем проживання характеризувався посередньо, вину визнав, щиро розкаявся.

Згідно досудової доповіді від 24.10.2023 року, складеної відносно ОСОБА_4 орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції (Т. 2 а.с. 35-36).

Відповідно до витягу з оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення з використанням підсистеми «Касандра» від 23.10.2023 року рівень вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 розцінюється як ВИСОКИЙ (Т. 2 а.с. 36 зворот).

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальних межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Також судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 14.01.2021 року вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч.1 ст.185 КК України, до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, покарання не відбув.

Відповідно до ст.71 КК України та п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, то суд на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому суд враховує вимоги ч. 4 ст. 71 КК України, відповідно до якої остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, визначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю вироків, менш суворий вид покарання переводиться у більш суворий. Одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт. Таким чином за правилами ст.72 КК України невідбутий строк покарання у виді арешту становить 10 днів.

За таких обставин, покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом складання покарань та до покарання за даним вироком приєднати невідбуту частину покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14.01.2021 року, а саме 10 днів та остаточно призначити покарання обвинуваченому у вигляді 5 (п`ять) років 10 (десять) днів позбавлення волі.

Суд, з урахуванням обставин, встановлених в ході судового розгляду, даних про особу обвинуваченого, не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Цивільний позов відсутній.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд визначає з урахуванням ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило,отже суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.12, ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити покарання за сукупністю вироків приєднавши до покарання, призначеного цим вироком, невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14.01.2021 року, застосувавши правила п.п.(г) п.1 ч.1 ст. 72 КК України, у вигляді 10 (десяти) днів позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді 5 (п`яти) років 10 (десяти) днів позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку виконання вироку суду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi 9», 4/64 GB, який згідно розписки від 08.08.2023 року переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити у володінні останнього за належністю.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Матеріали кримінального провадження № 0000163 залишити при матеріалах справи № 171/1952/23, пр. № 1-кп/210/700/23.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1