Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/681/2023 Справа № 641/7090/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000446 від 12.10.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 08.06.2023 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2023 року близько 19-00 год. ОСОБА_3 перебував на вулиці біля будинку №1А по пров. Зерновому у м. Харкові разом з раніше знайомим йому ОСОБА_4 , в ході спілкування з яким у ОСОБА_3 виник кримінально протиправний умисел, направлений на заволодіння шахрайським шляхом належним ОСОБА_4 мобільним телефоном OPPO A53 (color: Fancy Blue, 4GB/64GB) IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 . З метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу ОСОБА_3 , використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_4 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, не збираючись повертати майно, шляхом зловживання довірою потерпілого, попросив в останнього вищевказаний мобільний телефон під приводом огляду інформації у мережі Інтернет, на ОСОБА_4 , будучи введеним в оману, нічого не підозрюючи про шахрайський намір ОСОБА_3 , цілком і повністю довіряючи йому, передав останньому свій мобільний телефон.

Після цього ОСОБА_3 , отримавши від ОСОБА_4 мобільний телефон під приводом огляду інформації у мережі Інтернет, скориставшись, що потерпілий за діями останнього не спостерігає, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, не збираючись повертати майно та розпорядився ним на власний розсуд, а саме шляхом передачі мобільного телефону в рахунок погашення свого грошового боргу сторонній особі, тим самим заволодівши майном ОСОБА_4 шляхом зловживання його довірою, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 3210 грн..

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Прокурор подала клопотання про розгляд обвинувального акту в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 під час досудового розслідування надав заяву, в якій зазначив, що згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, тобто у заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

ОСОБА_3 надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107КПК України не здійснювалось.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно ч. 4. ст. 382 КПК України, копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Таким чином, дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, повністю доведена.

При призначенні покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд згідно ст.66 КК України визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; не одружений; із середньою освітою; офіційно не працевлаштований; має місце реєстрації; за місцем мешкання характеризується задовільно, громадський порядок не порушує, сварок із сусідами не влаштовує; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; на військовому обліку військовозобов`язаних не перебуває; раніше судимий 08.06.2023 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік; в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07.09.2023 року оголошувався у розшук; 05.10.2023 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0000529 від 07.09.2023 року за ч. 2 ст. 309 КК України.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, даних про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшує покарання, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк та в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Разом з тим, положеннями ч. 3 ст. 78 КК України встановлено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу.

Як передбачено ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, згідно з приписами ч. 4 ст. 71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З положень ст. 75 КК України, а також змісту ч. 3 ст. 78 цього Кодексу вбачається, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, зазначена обставина має розцінюватися як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і, відповідно до положень ст. 71 цього Кодексу, призначається остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом повного або часткового приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 раніше був засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.06.2023 року за ч.1 ст. 309 України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та вчинив нове кримінальне правопорушення в період іспитового строку, у зв`язку з чим до покарання в виді обмеження волі за цим вироком відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.06.2023 року.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

Потерпілий ОСОБА_4 просить стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 майнову шкоду в сумі 3210 грн..

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Висновком судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-23/23428-ТВ від 23.10.2023 року підтверджується, що вартість телефону OPPO A53 (color: Fancy Blue, 4GB/64 GB) IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 станом на 02.10.2023 року становить 3210 грн..

Тобто, внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілому ОСОБА_4 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 3210 грн..

Враховуючи вищевикладене, цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Суд стягує з ОСОБА_3 на користь держави підтверджені витрати за проведення судової експертизи відповідно до ст.124 КПК України.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.302,373,374,381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.06.2023 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців обмеження волі.

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 спричинену матеріальну шкоду у розмірі 3210 (три тисячі двісті десять) грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-23/23428-ТВ від 03.10.2023 року в розмірі 717 (сімсот сімнадцять) грн..

Речові докази: фіскальний чек від 28.11.2021 року; коробку з-під мобільного телефону OPPO A53 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вважати повернутими ОСОБА_4 ; копію фіскального чеку від 28.11.2021 року; фотокопію коробки з-під мобільного телефону OPPO A53 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; копію договору №736-23012091 від 02.10.2023 року; диск Alerus «DVD-R» 4,7 Gb/120 min 16Х - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд м. Харкова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя - ОСОБА_1