Справа № 645/7423/23
Провадження № 1-кп/645/198/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні суду у м. Харкова в порядку спрощеного провадження по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000365 від 03.07.2023 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комунар Харківського району Харківської області, громадянин України, українця, із базовою загальною середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого, у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в один із днів травня 2023 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленому в ході дізнання місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, для виготовлення підробленого посвідчення водія на своє ім`я, надав невстановленій в ході дізнання особі, свої анкетні дані та фотокартку для подальшого їх внесення до підробленого документу, таким чином сприяючи підробленню офіційного документа, після чого 13.06.2023, приблизно о 17 годині 00 хвилини, у невстановленому в ході дізнання місці, отримав від невстановленої в ході дізнання особи за грошову винагороду у сумі 12000 гривень, виготовлене у невстановленому ході дізнання місці та невстановленою в ході дізнання особою, посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , бланк якого відповідно до висновку експерта № 20935 від 04.10.2023 за результатами проведення судової технічної експертизи документів не відповідає аналогічним бланкам, які виготовлялися на ПК «України», що здійснює випуск відповідних бланків документів, для власного використання.

03.07.2023 зазначене посвідчення водія ОСОБА_3 було надано працівникам УПП в Харківській області ДПП під час фіксації факту ДТП за участі автомобіля під керуванням останнього.

03.07.2023 у період часу з 17 години 44 хвилини по 18 годину 00 хвилин,

в ході огляду місця події, на ділянці місцевості поблизу будинку № 55 по проспекту Олександрівському у місті Харкові, посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , бланк якого не відповідає аналогічним бланкам, які виготовлялися на ПК «України», що здійснює випуск відповідних бланків документів було вилучено дізнавачем СД ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.07.2023, приблизно о 15 годині 30 хвилин, більш точного часу в ході дізнання не встановлено, на проїжджій частині, поблизу будинку № 55 по проспекту Олександрівському у місті Харкові, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, при цьому достовірно знаючи, що посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 є підробленим, пред`явив його працівникам УПП в Харківській області ДПП, які здійснювали фіксацію ДТП, у тому числі за участі автомобіля «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 .

Відповідно до висновку експерта № 20935 від 04.10.2023 за результатами проведення судової технічної експертизи документів бланк посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 не відповідає аналогічним бланкам, які виготовлялися на ПК «України», що здійснює випуск відповідних бланків документів.

03.07.2023 у період часу з 17 години 44 хвилини по 18 годину 00 хвилин,

в ході огляду місця події, на ділянці місцевості поблизу будинку № 55 по проспекту Олександрівському у місті Харкові, посвідчення водія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , бланк якого не відповідає аналогічним бланкам, які виготовлялися на ПК «України», що здійснює випуск відповідних бланків документів було вилучено дізнавачем СД ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області.

Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, , тобто пособництво у підробленні посвідчення, з метою його використання іншою особоюта ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінальних проступків у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

До обвинувального акту відносно ОСОБА_3 долучена письмова заява обвинуваченого, що складена у присутності захисника ОСОБА_4 , відповідно до якої ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не засуджений (вимога УІАП при ГУ НГП в Харківській області від 03.07.2023 року), не працює, як вбачається з повідомлення КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 18.09.2023 року ОСОБА_3 на обліку в наркологічному диспансері не перебуває, згідно повідомлення КНП «Міський психоневрологічний диспансер» від 22.09.2023 року, ОСОБА_3 впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до закладу не звертався.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які, за змістом ст. 12 КК України, є кримінальними проступками, наслідки вчинених кримінальних правопорушень, обставину, що пом`якшує покарання, дані про особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України із застосуванням ст.70 КК України у виді штрафу, визначивши остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого.Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК.

У справі наявні процесуальні витрати, які у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання

- за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області процесуальні витрати: за проведення витрати на проведення судової технічної експертизи № 20935 від 04.10.2023 у розмірі 8842 грн. 26 коп. (вісім тисяч вісімсот сорок дві гривні двадцять шість копійок)

Речовий доказ - посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , яке знаходиться на відповідальному зберіганні в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили - залишити там зберігати.

Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя