Справа № 953/8469/23
н/п 1-кс/953/9477/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2023 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання начальника Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна, подане у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000056,

у с т а н о в и в:

1. Процедура.

1.1. До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання, яким прокурор з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні № 0000056 просить накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку.

2. Зміст поданого клопотання та його обґрунтування.

2.1. Вимоги клопотання прокурор обґрунтовує тим, ОСОБА_4 , будучи начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з невстановленими на даний час особами організували злочинну схему з незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою ухилення останніх від мобілізації, отримуючи за це грошову винагороду. Так, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 та посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 зловживаючи службовим становищем, умисно, протиправно, за незаконну грошову винагороду, здійснюють затвердження, підписання та видачу тимчасових посвідчень військовозобов`язаним, з несенням до них недостовірних відомостей стосовно непридатності військовозобов`язаних до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі яких громадяни України перетинають державний кордон України.

У зв`язку з цим, в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України, оперативному підрозділу Управління СБ України в Харківській області в рамках вказаного кримінального провадження надано доручення з метою встановлення фактів та обставин видачі тимчасових посвідчень військовозобов`язаним, з внесенням до них недостовірних відомостей, на підставі яких останні перетинають державний кордон України.

За результатами виконаного доручення встановлено, що посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , зловживаючи службовим становищем, умисно, протиправно, діючи за попередньою змовою, групою осіб із службовими особами військово-лікарської комісії, за незаконну грошову винагороду, здійснюють затвердження, підписання та видачу тимчасових посвідчень військовозобов`язаним, з внесенням до них недостовірних відомостей стосовно непридатності військовозобов`язаних до військової служби з виключенням з військового обліку, стосовно наступних осіб: 1. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заїхав в Україну через ППр «Рава Руська» 28.03.2023, виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №97 від 01.11.2021, адреса проживання: АДРЕСА_1 , Документ сформований в системі «Електронний суд» 29.11.2023 3 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 04.11.2021, попередньо встановлено, що ОСОБА_6 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . 2. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,, заїхав через ППр «Дзвідкове» 23.08.2023, виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №4 від 20.01.2022, адреса проживання: АДРЕСА_2 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 21.01.2022, попередньо встановлено, що ОСОБА_7 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 . 3. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , заїхав через ППр «Порубне» 29.12.2022, виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №5 від 21.01.2022, адреса проживання: АДРЕСА_3 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 21.01.2022, попередньо встановлено, що ОСОБА_9 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 . 4. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , заїхав через ППр «Шегині»27.06.2023, виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №53 від 14.02.2022, адреса проживання: АДРЕСА_4 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_4 від 17.02.2022, попередньо встановлено, що ОСОБА_10 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_10 . 5. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , заїхав через ППр «Ягодин» 23.08.2023, виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №114 від 02.11.2021, адреса проживання: АДРЕСА_5 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_5 від 03.11.2021. 6. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , заїхав через ППр «Лужанка», 27.08.2023, виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №126 від 21.12.2021, адреса проживання: АДРЕСА_6 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_6 від 23.12.2021. 7. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , заїхав через ППр «Старокозаче»01.08.2023, виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №114 від 02.11.2021, адреса проживання: АДРЕСА_7 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_7 від 04.11.2021, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_10 . 8. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , заїхав через ППр «МаякиУдобне», 26.06.2023, виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №18 від 20.01.2022, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_8 від 25.01.2022. На даний час виїхали та не повернулись: Документ сформований в системі «Електронний суд» 29.11.2023 4 1. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , виїхав через ППр «Краківець», 20.05.2023, виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №5 від 25.01.2022, адреса проживання: АДРЕСА_8 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_9 від 25.01.2022, попередньо встановлено, що ОСОБА_15 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_16 . 2. ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , виїхав через ППр «Рава-Руська». 12.11.2022, виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №9 від 08.02.2022, адреса проживання: АДРЕСА_9 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_10 від 09.02.2022, попередньо встановлено, що ОСОБА_16 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_17 . 3. ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , виїхав через ППр «Чоп», 12.12.2022, виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №4 від 20.01.2022, адреса проживання: АДРЕСА_7 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_7 від 04.11.2021, попередньо встановлено, що ОСОБА_17 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_19 . 4. ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , виїхав через ППр «Малий Березний»11.12.22, виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №124 від 16.12.2022, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_11 від 17.12.2021; 5. ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_21 , виїхав через ППр «Могилів Подільській, 21.12.2022, виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №117 від 11.11.2021, адреса проживання: АДРЕСА_10 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_12 від 31.01.2022. 6. ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_22 , виїхав через ППр «Рені», 06.12.2022, виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №127 від 23.12.2021, адреса проживання: АДРЕСА_11 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_13 від 24.12.2021, попередньо встановлено, що ОСОБА_20 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_23 . З України не виїжджали: 1. ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_24 ; 2. ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_25 , виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №106 від 02.11.2021, адреса проживання: АДРЕСА_12 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_14 від 04.11.2021, попередньо встановлено, що ОСОБА_23 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 . 3. ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_26 , виключений з військового обліку призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 , протокол №4 від 18.01.2022, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_15 від 19.01.2022. Вказані відомості підтверджуються рапортом оперативного співробітника УСБУ в Документ сформований в системі «Електронний суд» 29.11.2023 5 Харківській області та іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності. Відповідно до показань, наданих офіцером відділення офіцеру запасів і кадрів ОСОБА_25 , остання особисто заповнювала рукописним текстом тимчасові посвідчення військовозобов`язаних, а саме: на ім`я ОСОБА_26 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_27 , ОСОБА_19 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_28 , у тому числі реєстраційні номери, окрім записів про взяття на облік та зняття з обліку на других сторінках.

06.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК та ч. 1 ст. 366 КК України. 28.11.2023 слідчим слідчого відділу Управління Служби безпеки України проведено обшук у приміщеннях за місцем розтушування КНП "Зміївська центральна районна лікарня" Зміївської міської ради, за адресою: Харківська область, Чугуївський район, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, 1-Б, за результатом чого було виявлено та вилучено наступні речі та документи.

3. Узагальнені позиції сторін кримінального провадження

Прокурор у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати клопотання за його відсутністю.

Власник майна в судове засідання, будучи повідомленим про день та час слухання справи, не з`явився.

4. Нормативне регулювання арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, а також, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення: (1) збереження речових доказів .

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, згідно якої, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони, зокрема, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюти готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 цього Кодексу слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (6) наслідки арешту майна для третіх осіб.

5. Мотиви та оцінка слідчого судді

5.1. Правова підстава для арешту майна

З клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Харківській області, за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000056 від 24.02.2023, за підозрою громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України та за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Слід зазначити, що кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів. При цьому, важливо, що остаточна оцінка та кваліфікація конкретних діянь здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Слідчий суддя також враховує, що на цьому етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості, тобто слідчий суддя не вправі встановлювати наявність складу злочину, винуватість осіб чи ступінь їх вини.

5.2. Розумність та співрозмірність

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Рішення ЄСПЛ від 05.01.2000 у справі «Беєлер проти Італії», заява № 33202/96, параграф 107). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (Рішення ЄСПЛ у справі Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21.02.1986, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчим суддею не встановлено негативних наслідків та обмежень застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, який в цьому випадку є найбільш дієвим та виправдовує ступінь втручання у право власності.

У той же час, не застосування обмежень на розпорядження та користування цим майном може призвести до вжиття власником майна заходів до перетворення чи знищення відомостей, які у них містяться.

Разом із цим, слідчий суддя звертає увагу, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

6. Висновки

З урахуванням встановлених вище обставин, слідчий суддя вважає доведеним, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів, таке втручання у право на власності є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання начальника Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , - задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом встановлення заборони на відчуження, Документ сформований в системі «Електронний суд» 29.11.2023 7 розпорядження та користування майном, що було виявлено та вилучено в ході проведення обшуку у приміщеннях за місцем розтушування КНП "Зміївська центральна районна лікарня" Зміївської міської ради, за адресою: Харківська область, Чугуївський район, м. Зміїв, вул. Таранівське шосе, 1-Б, згідно з наступним переліком: 1) витяг з електронної бази щодо пацієнта КНП «Зміївська ЦРЛ» ОСОБА_8 , на 15 арк.; 2) витяг з електронної бази щодо пацієнта КНП «Зміївська ЦРЛ» - ОСОБА_29 , на 3 арк.; 3) витяг з електронної бази щодо пацієнта КНП «Зміївська ЦРЛ» - ОСОБА_30 , на 17 арк.; 4) заява ОСОБА_31 від 15.09.2022, на 1 арк.; 5) заява ОСОБА_31 від 07.10.2023, на 1 арк.; 6) заява ОСОБА_31 від 05.09.2019, на 1 арк.; 7) заява ОСОБА_32 від 30.05.2023, на 1 арк.; 8) заява ОСОБА_32 від 06.05.2022, на 1 арк.; 9) заява ОСОБА_32 від 12.07.2023, на 1 арк.; 10) заява ОСОБА_32 від 30.05.20232, на 1 арк.; 11) заява ОСОБА_32 від 22.05.2023, на 1 арк.

Місцем зберігання арештованого майна визначити слідчий відділ Управління Служби безпеки України в Харківській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, у той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя - ОСОБА_1