УХВАЛА

02 листопада 2023 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання захисника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного у кримінальному провадженні №0001900 від 09.10.2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна накладеного у кримінальному провадженні №0001900 від 09.10.2022 року звернувся захисник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що 26 березня 2022 року, близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи на території СТО що за адресою: м. Київ, вул.. Тепловозна, 8, виявив відсутність автомобіля марки «SkodaFelicia», 1997 року впуску, червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

27.04.2022 року, ОСОБА_3 звернувся з заявою про незаконне заволодіння транспортним засобом до Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві (ЄО 19213 від 27.04.2022).

27.04.2022 року, слідчим СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 було винесено заяву до ЄРДР за номером 0001165, за ознаками кримінального правопорушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 289 КК України та визначено слідчих які здійснюють досудове розслідування - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Згідно матеріалів кримінального провадження 0001165 від 27.04.2022 року, автомобіль марки «SkodaFelicia», 1997 року впуску, червоного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , було оголошено в розшук.

08.10.2022 року до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення від працівників патрульної поліції УПП ДПП в Рівненській області про те, що під час несення служби на блокпості в м. Рівне був зупинений транспортний засіб марки «SkodaFelicia», номер шасі: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору під керуванням ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 під час перевірки вищевказаного автомобіля було встановлено, що автомобіль перебуває у розшуку. В подальшому, автомобіль було поміщено на територію спеціального майданчика ГУНП в Рівненській областіза адресою: с. Городок, вул. Барона Штенгеля 90, Рівненського району, Рівненської області.

За даним фактом Рівненським РУП ГУНП в Рівненській, області, за процесуального керівництва Рівненської місцевої прокурора здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення за ст.198 КК України у кримінальному провадженні №0001900 від 09.10.2022 року.

09.10.2022 року старшим слідчим Рівненського РУП ГУНП вРівненській, області капітаном поліції ОСОБА_8 прийнято постанову, якою вказаний автомобіль, визнаний та приєднаний до матеріалів досудового розслідування як речовий доказ.

05.12.2022 року слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області прийнято ухвалу по справі №569/17428/22 якою задоволено клопотання слідчого, та накладено арешт на автомобіль марки «SkodaFelicia», номер шасі: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору. Окрім того встановлено заборону власнику автомобіля чи будь якій інші особі користуватися та розпоряджатися даним автомобілем.

30.03.2023 року, слідчим слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_5 було винесено постанову про зняття транспортного засобу з бази розшуку згідно якої автомобіль марки «SkodaFelicia», номер шасі: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 було знято з баз розшуку транспортних засобів та відповідну інформацію внесено до відповідних електронних систем.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля «SkodaFelicia», номер шасі: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , являється ОСОБА_3 .

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05.12.2022 року по справі №569/17428/22слід скасувати, оскільки ОСОБА_3 не є підозрюваною особою по справі, однак є особою, права та законні інтереси якої обмежується під час досудового розслідування.

Майно на яке накладено арешт не є майном здобутим злочинним шляхом, не є доказом злочину та не підлягає спеціальній конфіскації, отже відпали вжиті тимчасові заходи забезпечення кримінального провадження такі як арешт майна, що належить заявнику.

Захисник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час місце та дату розгляду справи були повідомлений належним чином.

Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 05.12.2022 року слідчим суддею Рівненського міського суду Рівненської області прийнято ухвалу по справі №569/17428/22 якою задоволено клопотання слідчого, та накладено арешт на автомобіль марки «SkodaFelicia», номер шасі: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору. Окрім того встановлено заборону власнику автомобіля чи будь якій інші особі користуватися та розпоряджатися даним автомобілем.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено в судовому засіданні, що 30.03.2023 року, слідчим слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП України в м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову про зняття транспортного засобу з бази розшуку згідно якої автомобіль марки «SkodaFelicia», номер шасі: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 було знято з баз розшуку транспортних засобів та відповідну інформацію внесено до відповідних електронних систем.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля «SkodaFelicia», номер шасі: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , являється ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінально-процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява 31107/96, п. 58). Вимога, щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994рр.; справа «Кушог проти Болгарії» від 10 травня 2007р.).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982р. у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986р. у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з"ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов"язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами ( див. п. 46 рішення у справі " Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі " Рябих проти Росії", п. 31 рішення у справі " Марушин проти Росії", п. 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії").

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини ( рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «новоселець кий проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, згідно якій критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування передбачуваними. Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення Європейського суду з прав людини у справах Рисовський проти України від 20.10.2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04) , Кривенький проти України від 16.02.2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07) (http://reyestr.court.gov.ua/Review/81574015) .

Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У зв`язку з чим, суд вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :

Клопотання захисника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного у кримінальному провадженні №0001900 від 09.10.2022 року задоволити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 05.12.2022 року по справі №569/17428/22,а саме на автомобіль марки «Skoda Felicia», номер шасі: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, який належить ОСОБА_3 .

Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1