КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 листопада 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.11.2023 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 08.01.2024, в межах строку досудового розслідування, з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожним їх викликом, вимогою та визначеною ____________________________________________________________________________________

Справа № 757/51527/23-к Слідчий суддя ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/7285/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на недоведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Зокрема, апелянт зазначала, що надані стороною обвинувачення докази не підтверджують обґрунтованість підозри, а свідчать про те, що за результатами розгляду на сесії Народицької селищної ради клопотань ТОВ «Злагода Базар» про надання в оренду земельних ділянок площею 244 га, 45,6908 га та 40 га, що розташовані на території Народицької селищної ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з метою недопущення втрат бюджету, прийнято 06.05.2020 та 16.07.2020 рішення №1446, 1493, 1494 про надання ТОВ «Злагода Базар» вказаних земельних ділянок в оренду із земель реформованого КСП ім. Щорса та встановлено оренду плату.

При цьому, Народицькою селищною радою враховано результати дослідження цих земельних ділянок Інститутом охорони ґрунтів України Житомирської філії державної установи «Держгрунтохорона», у тому числі проведених на замовлення ТОВ «Злагода Базар». На підставі отриманих результатів радіологічних досліджень ґрунту встановлено, що ці земельні ділянки можуть використовуватися для ведення сільськогосподарського виробництва та вони не підпадають під ознаки радіаційно небезпечних земель відповідно до приписів Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На виконання вищевказаних рішень між Народицькою селищної радою в особі селищного голови ОСОБА_10 та ТОВ «Злагода Базар» в особі директора ОСОБА_7 укладено попередні договори №6, 32, 33, згідно яких передано ТОВ «Злагода Базар» в строкове платне користування (оренду) земельні ділянки сільськогосподарського призначення (землі запасу селищної ради), площею 244 га, 45,6908 га та 40 га, із населеного пункту с. Базар для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення Народицької селищної ради та укладені договори не оскаржувалися в судовому порядку.

Апелянт вказувала на те, що ОСОБА_7 не був знайомий з селищним головою ОСОБА_10 та ніколи не спілкувався з ним, а також не мав жодного впливу щодо позитивного вирішення на сесії Народицької селищної ради клопотань ТОВ «Злагода Базар» про надання в оренду земельних ділянок.

ТОВ «Злагода Базар» відповідно до умов укладених договорів сплачувало орендну плату Народицькій селищній раді.

Органом досудового розслідування не обґрунтовано, які тяжкі наслідки настали в результаті укладання договорів від 06.05.2020 та 16.07.2020. При цьому сторона обвинувачення вказує на те, що сума 591 638,50 грн. є тяжкими наслідками у результаті зловживання службовим становищем, а також шкодою, яка нібито завдана внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок.

У доданих до клопотання слідчого матеріалах відсутні матеріали перевірки проведеної уповноваженим органом відповідно до Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», з яких би вбачалося ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Апелянт вважала, що висновок експертів від 07.07.2023 №18801/23-41 за результатами проведення судових експертиз з питань землеустрою та земельна технічної експертизи ґрунтується на припущеннях.

Стороною обвинувачення не надано доказів вирощування ОСОБА_7 чи ТОВ «Злагода Базар» на вказаних земельних ділянках зернових культур та збору урожаю в період 2020 року. При цьому кримінальне провадження стосуються подій, які мали місце в квітні-липні 2020 року, а досудове розслідування проводиться щодо цих подій з 15.07.2020, однак органом досудового розслідування не здобуто доказів того, що земельні ділянки, які надавалися в оренду ТОВ «Злагода Базар» є радіоактивно забрудненими землями внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Захисник звертала увагу на те, що Кабінетом Міністрів України не встановлено межі зон радіоактивно забруднених територій у порядку визначеному Законом України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також відсутні карти зазначених зон, які б підтвердили, що землі, які знаходяться поза межами населених пунктів на території Народицької селищної ради відносяться до зони безумовного (обов`язкового) відселення та не прийнято жодного рішення щодо переведення цих земель до категорії радіаційно небезпечних.

На переконання апелянта, органом досудового розслідування не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_7 після вручення йому повідомлення про підозру та клопотання про застосування запобіжного заходу не вчиняв спроб переховування від органу досудового та суду.

За час проведення досудового розслідування стороною обвинувачення вилучено та отримано доступ до всіх документів, які стосуються розслідуваних подій, проведено ряд експертиз, а тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворювати будь-яку із речей чи документів, які знаходяться в матеріалах досудового розслідування.

Клопотання слідчого не містить обґрунтування наявності ризиків, передбачених п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, органом досудового розслідування не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Слідчим суддею не взято до уваги відомості про стан здоров`я ОСОБА_7 , який має інвалідність 3-ї групи, потребує проведення обстеження та лікування, а також не враховано дані про наявність у підозрюваного постійного місця роботи, позитивних характеристик та здійснення ним підприємницької діяльності.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту позбавляє можливості підозрюваного працювати з метою отримання доходу для забезпечення харчування, медичного обстеження та лікування.

Таким чином, на переконання захисника, до ОСОБА_7 можливо застосувати запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту у певний період доби, із забороною залишати місце проживання з 23.00 год. до 06.00 год. наступної доби.

21.12.2023 від прокурора відділу Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 надійшли заперечення на апеляційну скаргу сторони захисту, в яких він посилався на законність та обгрунтованість ухвали слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000025 від 15.07.2020 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 197-1, ч. 4 ст. 267-1, ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

Згідно долучених до клопотання матеріалів, 09.11.2023 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у пособництві в здійсненні зловживання службовим становищем, тобто в умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої юридичної особи використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України; та у самовільному зайнятті земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному власнику, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 197-1 КК України.

10.11.2023 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодопідозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів із визначенням застави у розмірі 591 638, 5 грн. та покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.11.2023 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та необхідності прямувати до зони укриття від надзвичайних ситуацій техногенного, природного та воєнного характеру, за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 08.01.2024, в межах строку досудового розслідування, з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожним їх викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364; ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 197-1 КК України, та обґрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з тим, в ході розгляду клопотання слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність існування у кримінальному провадженні вищевказаних ризиків такого ступеня вірогідності, запобігти яким здатний лиш запобіжний захід у виді тримання під вартою, про який порушував питання слідчий у клопотанні, унаслідок чого застосував щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Так, врахувавши тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень та їх наслідками, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході судового розгляду ризикам.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 364; ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_7 не був знайомий з селищним головою ОСОБА_10 та мав жодного впливу щодо позитивного вирішення на сесії Народицької селищної ради клопотань ТОВ «Злагода Базар» про надання в оренду земельних ділянок; органом досудового розслідування не обґрунтовано, які тяжкі наслідки настали в результаті укладання договорів від 06.05.2020 та 16.07.2020; не надано доказів вирощування ОСОБА_7 зернових культур та збору урожаю; посилання на неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, у тому числі висновку експертів від 07.07.2023, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Перевіряючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; знищення, сховання або спотворення речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків у цьому провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, та особу підозрюваного.

При цьому, доводи апелянта про те, що підозрюваний після повідомлення йому про підозру не вчиняв спроб переховування від органу досудового розслідування та суду, самі по собі не забезпечують впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби або особистого зобов`язання.

Посилання захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_7 є інвалідом III групи та потребує лікування, має міцні соціальні зв`язки в місці постійного проживання, має постійне місце роботи та позитивні характеристики, не є достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого чи застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт. Крім того, слідчим суддею враховано стан здоров`я підозрюваного при постановленні ухвали, та застосовано цілодобовий домашній арешт ОСОБА_7 за виключенням необхідності отримання ним медичної допомоги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст. 372 КПК України, та містить у собі відомості, передбачені ст. 196 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, та задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах підозрюваного.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 181, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10 листопада 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3