Справа № 357/7599/23
У Х В А Л А

23 червня 2023 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001292, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2023, стосовно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь, Київської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на утримані малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,-

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

сторони кримінального провадження: начальник Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 ,

У С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 за погодженням з начальником Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , звернулися до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001292, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2023.

В обгрунтування клопотання зазначає, що статтею 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» (далі по тексту - Закон), якою передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці 2 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 р. № 770 (далі по тексту - Перелік), тобто і амфетамін, включеного до таблиці 2 вказаного Переліку, допускається лише в цілях, передбачених статтями 19, 20 та 23 цього Закону, а саме: використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст.19 Закону); діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст.20 Закону); використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону).

Однак, в порушення вищевказаних вимог Закону, 12.05.2023 близько 09 год. 26 хв., ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут психотропної речовини - аметамін, знаходячись біля свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, посягаючи на порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, встановлений Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», передав ОСОБА_9 за грошові кошти в сумі 500 (п`ятсот) грн. психотропну речовину - амфетамін, масою 0,134 г, яка знаходилася у згортку з фольги, та яку останній заздалегідь зберігав за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 без передбаченого законом дозволу з метою подальшого збуту.

21.06.2023 о 11 годині 42 хвилин ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

22.06.2023 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 307 КК України як незаконне зберігання та збут психотропної речовини.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що ОСОБА_4 збуває психотропну речовину - амфетамін наркозалежним особам, та що ОСОБА_9 сам купує у ОСОБА_4 психотропну речовину для власного вжитку; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 12.05.2023; протоколом отримання речей від 12.05.2023 в ході якого ОСОБА_9 видав працівникам поліції придбану у ОСОБА_4 психотропну речовину «амфетамін»; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину відповідно до якого, 12.05.2023 ОСОБА_4 збув закупному ОСОБА_9 психотропну речовину «амфетамін»; висновком експерта від 22.05.2023 №СЕ-19/111-23/24857-НЗПРАП за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів, відповідно до якого у наданій на дослідження порошкоподібній речовині білого кольору виявлено психотропну речовину - амфетамін, масою 0,134 г.; протоколом про результати аудіо-, відеконтролю особи від 12.05.2023, яким зафіксовано факт збуту психотропної речовини «амфетамін» ОСОБА_4 закупному ОСОБА_9 ; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 18.05.2023, відносно ОСОБА_4 , відповідно до якого зафіксовано телефонні розмови, в ході яких до останнього телефонують особи з метою придбання психотропної речовини; протоколом огляду покупця та вручення грошових коштів від 21.06.2023; протоколом отримання речей від 21.06.2023 в ході якого ОСОБА_9 видав працівникам поліції придбану у ОСОБА_4 психотропну речовину «амфетамін»; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що ОСОБА_4 12.05.2023 збув йому психотропну речовину - амфетамін за грошові кошти в сумі 500 грн.; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що ОСОБА_4 21.06.2023 збув йому психотропну речовину - амфетамін за грошові кошти в сумі 500 грн.; протоколом обшуку від 21.05.2023 за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого вилучено: грошові кошти в розмірі 20 гривень, серії ЮА4244718, які поміщено до спец. пакету № PSP1196774; ваги чорного кольору із нашаруванням речовини білого кольору, які поміщено до спец пакету № WAR0072464. Окрім цього, в ході особистого обшуку під час затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Redmi A1 IMEI: НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; мобільний телефон: НОМЕР_3 поміщено до спец пакету № WAR0072466;

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду), обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрюваного, зокрема, у разі доведення його винуватості, загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного ОСОБА_4 змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, підозра ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, з використанням умов воєнного стану, посилює можливий рівень судової репресії.

При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання. У параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, які, у свою чергу, прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні), обгрунтовує тим, що є підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 буде намагатися встановити дані свідків, які вказують на причетність його до вчинення кримінального правопорушення, задля незаконного впливу на них з метою реабілітації себе як злочинця. ОСОБА_4 може впливати на свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - (перешкоджати кримінальному провадженню), обгрунтовує тим, що на даний час джерело, звідки надходила психотропна речовина та усі джерела збуту не встановлено, тому ОСОБА_4 може перешкоджати правоохоронним органам встановленню місця знаходження джерела надходження та каналів збуту психотропної речовини.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення), обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 4 до 8 років, а також враховуючи відсутність будь-яких моральних принципів, про що свідчить характер та спосіб вчинення даного злочину, тому наявний ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, в тому числі стосовно свідків даного злочину шляхом незаконного впливу на них з метою викривлення події злочину та реабілітації себе як злочинця. ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів не визнає. Тому, дані обставини також свідчать про наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, офіційно не працюючий, кримінальні правопорушення вчиняв з корисливим умислом, тобто з метою заробітку грошей, незаконну діяльність проводив доволі тривалий термін часу що вказує на схильність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів.

Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити дієвості кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Просить обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів та визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 грн.

У судовому засіданні начальник Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 клопотання підтримав за викладених у ньому обставин та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 просили застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали, та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

За змістом ст.ст.131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного - обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; (9) дотримання підозрюваним- обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідчим у клопотанні викладені та прокурором в суді доведені обставини, що дають підстави на час розгляду клопотання обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, а у матеріалах клопотання містяться відповідні докази, на які посилається слідчий у клопотанні. При цьому слідчий суддя звертає увагу, що для висновку щодо обґрунтованості підозри немає необхідності встановлювати наявність доказів, достатніх для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку. В той час наведені слідчим докази, дають достатньо підстав слідчому судді для висновку, що мала місце подія злочину, а зафіксовані в наданих слідчому судді доказах міститься достатньо фактів та інформації, що вказують на те, що ОСОБА_4 міг вчинити вказаний злочин.

Слідчим у клопотанні, відповідно до вимог п.5 ч. 1 ст. 184 КПК України, наведено обставини, які вказують на наявність ризиків вчинення дій передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та наведено посилання на матеріали, що підтверджують обставини, якими слідчий обґрунтовує заявлені ризики.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та/або суду обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку (кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання від чотирьох до 8 років позбавлення волі. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного ОСОБА_4 та характером злочину у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризику того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Слідчий суддя вважає переконливими та погоджується із доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. При цьому слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Поряд з тим, слідчий суддя вважає не переконливим та необгрунтованим доводи прокурора про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення зважаючи на висновки Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» про те, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів. Таких доказів на обгрунтування вказаного ризику слідчому судді надано не було.

Необхідно відзначити, що слідчому судді також не було надано належних обґрунтованих доказів, на підтвердження існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Таким чином, посилання прокурора на існування вказаних ризиків носить не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту їх існування на теперішній час слідчому судді не надано. З цих підстав, ці ризики не враховуються слідчим суддею при вирішенні питання про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення: «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення: «X. v. Finland», n. 151).

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, однак заробляє на життя тимчасовими заробітками, має місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до восьми років, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя вбачає за можливе застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, його соціальні зв`язки, майновий стан, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти встановленим ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі вище викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що в даному конкретному випадку слід застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому цілодобово залишати місце свого проживання та саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього, процесуальних обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України і який в повній мірі забезпечить запобігання ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні за №0001292, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України ОСОБА_4 - відмовити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає у забороні цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на два місяці, тобто до 23.08.2023 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду у визначений час, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися цілодобово із населеного пункту в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками та понятими у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали доручити органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, відповідно до ст. 181 КПК України.

Строк дії ухвали до 23.08.2023 та вона підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений о 08:30 год 26.06.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1