Провадження № 11-сс/4823/354/23
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

28 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

слідчої ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області в обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Ленінівка, Менського району Чернігівської області, громадянину України, з вищою освітою, одруженому, пенсіонеру, раніше не судимому, зареєстрованому та фактично проживаючому в АДРЕСА_1 , та обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною цілодобово (за винятком необхідності отримання екстреної медичної допомоги) залишати місце свого проживання по АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, визначених п. п. 1- 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав на недоведеність слідчим та прокурором обставин, які б вказували, що застосування більш м`якого виду запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки вважав, що встановлені у ході судового розгляду обставини у своїй сукупності свідчать про те, що такий вид запобіжного заходу буде достатнім для виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу слідчого судді скасувати з підстав незаконності та необґрунтованості судового рішення, ухвалити нову, якою підозрюваному ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Аргументує тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років позбавлення волі. Просить врахувати поведінку підозрюваного, який після вчинення кримінального правопорушення залишив місце події, не вжив жодних заходів для надання допомоги потерпілому, отже, є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання за скоєне, ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Звертає увагу, що обираючи підозрюваному міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд не дослідив жодних документів, які б підтверджували право власності ОСОБА_6 на будинок АДРЕСА_1 . При цьому, ухвалою слідчого судді підозрюваного навіть не зобов`язано носити електронних засобів контролю.

Переконаний, що слідчим суддею недостатньо проаналізовано додану до клопотання доказову базу, якою підтверджуються викладені у клопотанні ризики. Не враховано, що ключовими свідками у провадженні є сусіди підозрюваного, а тому перебуваючи під домашнім арештом поза достатнім контролем з боку уповноважених органів, він матиме реальну змогу незаконно спілкуватися з ними та незаконно впливати, з метою зміни їх показань на свою користь.

Показання підозрюваного щодо кількості нанесених ударів потерпілому відрізняються, при цьому суперечать показанням свідків, що об`єктивно підтверджує існування ризику впливу на свідків та високий ступінь імовірності, що він відбудеться. Разом з тим, вказаний ризик слідчим суддею в повному обсязі не враховано при винесенні рішення про відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту ОСОБА_6 .

Слідчим суддею не вказано, з якими конкретно свідками у кримінальному провадженні має утримуватись від спілкування підозрюваний, що надає можливість для зловживань.

Покладення судом обов`язку контролювати виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на прокурора не є запорукою належної процесуальної поведінки підозрюваного та недопущення незаконного впливу на свідків, оскільки у прокурора відсутня об`єктивна можливість та засоби цілодобового контролю за ОСОБА_6 в силу його перебування в іншому населеному пункті.

Також, ухвалою слідчого судді надано право працівникам органу поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного використовувати електронні засоби контролю, у той час, як на ОСОБА_6 не був покладений обов`язок носити такий засіб електронного контролю.

Вважає, що слідчим у клопотанні про обрання підозрюваному запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, було надано належне обґрунтування про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обраний судом запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не зможе гарантувати належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та повною мірою запобігти ризику переховування особи від органів досудового розслідування та суду.

Заслухавши доповідача, прокурора та слідчу, які підтримали доводи апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти доводів сторони обвинувачення, вказували на законність та обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє обґрунтованість оголошеної підозри, вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, відсутність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Як убачається з матеріалів провадження Чернігівським РУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002883 від 06 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 05 серпня 2023 року, близько 18 год., біля будинку по АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка виникла з мотивів існуючих неприязних відносин, з метою умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_10 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання тяжких наслідків у вигляді смерті потерпілого, умисно завдав останньому не менше трьох ударів руками та ногами в область шиї, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми шиї з переломом під`язикової кістки та хрящів, від яких той помер на місці події.

06 серпня 2023 року о 15 годині 45 хвилин ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

07 серпня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги прокурора про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту через можливість переховування підозрюваного від слідства та суду через те, що останній вчинив тяжке кримінальне правопорушення, від якого настали не менше тяжкі наслідки, може впливати на свідків з метою зміни показань на свою користь та тяжкість можливого покарання, не в повній мірі свідчать про необхідність обрання найбільш суворого запобіжного заходу.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїй практиці наголошував на обов`язковості доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. Так, у справі «Белевитський проти Росії», пп.111-112, вказано, що суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке сталося у результаті конфлікту між підозрюваним та потерпілим, якого ОСОБА_6 підозрював у вчиненні крадіжок його майна, в тому числі і кабелю, який був йому вкрай необхідний для чистки зерна. Потерпілий словесно ображав підозрюваного, за що той ударив декілька разів потерпілого в область обличчя та шиї. При цьому, підозрюваний звертає увагу органу досудового розслідування на те, що коли він припинив конфлікт з потерпілим, він розмовляв, після нього тілесні ушкодження потерпілому завдавали інші особи, у тому числі і свідок ОСОБА_11 , з якою потерпілий вживав алкогольні напої, та на показання якої посилається сторона обвинувачення.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, колегія судді приймає до уваги, що прокурором не надано жодних даних, які б негативно його характеризували, як особу, яка становить небезпеку для суспільства, аж настільки, щоб прийти до висновку, що виключно запобіжний захід у виді тримання піл вартою буде здатен забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Так, ОСОБА_6 , є особою поважного віку (73 роки), позитивно характеризується, має родину, займається господарством, допомагає в лікуванні дочці, яка страждає на тяжку хворобу, був затриманий за місцем свого проживання, що вказує на те, що він навіть не намагався чинити спроб, щоб втекти та уникнути кримінальної відповідальності, як на цьому наголошує прокурор.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_6 був затриманий лише після опитування свідків та проведення з ними слідчих експериментів, у той час, як потерпілий з цими свідками спільно вживав алкогольні напої 05 серпня 2023 року, в їх присутності зневажливо висловлювався в бік підозрюваного, на одну зі свідків підозрюваний вказує, як на особу, яка спричиняла тілесні ушкодження ОСОБА_10 .

На даному етапі досудового розслідування органом досудового розслідування версія сторони захисту взагалі не піддавалась перевірці, слідчий експеримент за участі ОСОБА_6 не проведений, висновок судового медичного експерта щодо механізму спричинення тілесних ушкоджень та можливості їх спричинення, відсутній.

З урахуванням усіх об`єктивних обставин, встановлених у кримінальному провадженні, тих слідчих дій, проведених за участі підозрюваного та свідків, заявлених ризиків, колегія суддів приходить до висновку, що буде достатнім та правомірним застосування до ОСОБА_6 цілодобового домашнього арешту із встановленням ряду обов`язків, у тому числі і забороною на спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Доводи прокурора про те, що суд не вказав з якими саме свідками підозрюваний не має права спілкуватись є безпідставними. Так, слідчим суддею було чітко вказано, що ОСОБА_6 заборонене спілкування з потерпілими та свідками в кримінальному провадженні № 0002883, тобто у даному кримінальному провадженні. Таке твердження слідчого судді вказує на те, що підозрюваний не має права спілкуватись з усіма потерпілими та всіма свідками без винятку в даному провадженні, при цьому, оскільки це лише початковий етап досудового розслідування, то коло свідків може збільшитись після проведення всіх необхідних слідчих дій, тому таке твердження слідчого судді не є приводом для зловживань, як на це вказує прокурор, а навпаки, прийняте з огляду на те, що не всі обставини є встановленими, так саме, як і не всі свідки можуть бути встановлені.

Посилання прокурора на те, що обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, в тому числі і уникнути можливого тиску на свідків, з метою зміни ними своїх показань на користь підозрюваного, нічим окрім слів прокурора, не підтверджуються.

По-перше, підозрюваний зі свідками не перебуває в товариських відносинах, а тому є сумнівним той факт, що він має на них вплив та зможе змусити змінити свої показання на свою користь.

По-друге, зі свідками були проведені слідчі експерименти, отже, повідомлені ними обставини вже зафіксовані.

По-третє, стороною обвинувачення не було надано доказів того, що будь-хто зі свідків звертався до правоохоронних органів із заявою про те, що на нього здійснюється тиск з боку підозрюваного.

З огляду на вказане, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту цілком зможе запобігти ризику здійснення тиску на потерпілих та свідків з боку підозрюваного.

Сама лише тяжкість можливого покарання не є тією обставиною, яка свідчить, що підозрюваному має бути обраний найсуворіший вид запобіжного заходу, за умови, що інший більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Твердження прокурора про неможливість здійснення контролю за дотриманням підозрюваним процесуальної поведінки, не приймається до уваги, оскільки саме на орган досудового розслідування, в тому числі і на процесуального керівника в кримінальному провадженні покладається обов`язок у здійсненні контролю за поведінкою підозрюваного та в дотриманні ним, покладених на нього обов`язків. Саме процесуальний керівник має організувати роботу таким чином, щоб органом досудового розслідування в повному обсязі виконувались положення кримінального процесуального законодавства в частині виконання процесуальних обов`язків.

Суд не зобов`язував прокурора безпосередньо цілодобово перебувати поряд з підозрюваним, як він помилково вважає.

Той факт, що підозрюваний зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 та області прокурором не оспорюється, підтверджується копією паспорта ОСОБА_6 , отже цілком логічним є рішення суду про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації підозрюваної особи. Дослідження документів права власності на будинок у даному випадку не вимагається, адже ця адреса є місцем реєстрації особи.

Не приймаються до уваги і доводи прокурора про те, що суд не покладав на ОСОБА_6 обов`язок носити засіб електронного контролю, при цьому, надав право працівникам поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного використовувати електронні засоби контрою.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону рішення слідчого судді в цій частині не вимагає покладення на підозрювану особу обов`язку носіння електронного засобу контролю, як на цьому наполягає прокурор.

Так, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 195 КПК України електронні засоби контролю можуть використовуватись працівниками органу Національної поліції на підставі ухвали слідчого судді, суду, якою щодо підозрюваного, обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тобто окремого покладення на підозрюваного/обвинуваченого такого обов`язку законодавець не вимагає.

Використання засобів електронного контролю у даному випадку покладається на розсуд органу Національної поліції та не є обов`язковим.

Частиною 4 ст. 194 КПК України, передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 серпня 2023 року, про обрання підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_4