УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_4 від розгляду заяви про скасування арешту у кримінальному провадженні №000613 від 16.12.2021 року,-

ВСТАНОВИВ

У провадженні слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 знаходиться на розгляді заява про скасування арешту у кримінальному провадженні №000613 від 16.12.2021 року.

09.07.2023 року адвокат ОСОБА_3 до суду подав заяву про відвід слідчого судді Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_4 від розгляду заяви про скасування арешту у кримінальному провадженні №000613 від 16.12.2021 року.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав заяву про відвід зазначивши, що вважає слідчого суддю упередженим, так як він розглядав скаргу про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №000613 від 16.12.2021 року. Таким чином заявник вважає, що слідчий суддя вже приймав участь в розгляді клопотання вже вибрав позицію за цією справою, а тому не може бути неупередженим при розгляді клопотання.

Прокурор до суду не з`явився причини неявки суду не повідомив, був повідомлений належним чином.

Слідчий суддя ОСОБА_4 був повідомлений про судовий розгляд заяви про відвід, проте у судове засідання не з`явився та будь-яких пояснень не надав.

Вислухавши думку захисника, дослідивши матеріали наявні у провадженні про відвід, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії, учасники судового провадження наділені правом заявити слідчому судді відвід за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу (ст. 80 КПК України).

Згідно ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

З п. п. 49, 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України», вбачається, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Слідчий суддя зазначає, що в ході судового розгляду заяви про відвід не встановлено існування обставин, які б викликали сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 та які б, в свою чергу, унеможливлювали б винесення слідчим суддею об`єктивного судового рішення, а відтак, заявлений відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для його задоволення.

Доводи заявника щодо того, що слідчий суддя ОСОБА_4 вже раніше розглядав клопотання про скасування арешту у цьому кримінальному провадженні та висловив свою позицію у відповідній ухвалі, слідчий суддя відхиляє через те, що приписи ч.1 ст.76 КПК України стосуються заборони судді, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування брати участі у цьому ж провадженні під час розгляду обвинувального акту по суті. Процесуальний закон не містить заборони конкретному слідчому судді брати участь під час усього досудового розслідування у випадках попереднього прийняття у ньому процесуальних рішень.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_4 від розгляду заяви про скасування арешту у кримінальному провадженні №000613 від 16.12.2021 року відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1