ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/342/23 Справа № 219/8432/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції кримінальні провадження, внесені 01.07.2016 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001984 та 10.03.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000497, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 ,прокурора у кримінальному провадженні Бахмутської окружної прокуратури ОСОБА_9 та заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівська Донецької області, громадянина України, не одруженого, освіта середня-спеціальна, не працюючого, раніше судимого 30.09.2015 р. Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст. ст. 309 ч. 2, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання:

за ч. 2 ст. 310 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.09.2015 р. та остаточно визначено покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі, -

в с т а н о в и л а :

з вироку суду вбачається, що органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 115 КК України, скоєних при наступних обставинах.

У 2016 році, точна дата під час судового слідства не встановлена, ОСОБА_7 діючи умисно та будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, з метою незаконного вирощування конопель, для особистого подальшого їх вживання шляхом куріння, не переслідуючи мети збуту, не маючи відповідного дозволу, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року, у невстановлений судовим слідством час та дату, перебуваючи у себе на присадибній ділянці (городі) за місцем власного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно висадив насіння рослини конопель, де після сходу цих рослин вирощував їх, а саме проводив за ними догляд, прополював та поливав їх, довівши до стадії дозрівання з єдиним умислом, спрямованим на подальше незаконне виготовлення та зберігання наркотичного засобу для особистого вживання шляхом куріння, не переслідуючи мети збуту.

01 липня 2016 року, у період часу з 14 год. 40 хв. до 16 год. 30 хв., в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції за участю понятих, у ОСОБА_7 були виявлені та вилучені рослини у кількості 150 штук (більше 50 рослин), які мають анатомно морфологічні ознаки, характерні для рослин роду коноплі (Cannabis), місять тетрагідроканабінол і відносяться до рослин, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей.

Вказані рослини роду коноплі (Cannabis) у кількості 150 штук ОСОБА_7 незаконно посіяв, вирощував, прополював, поливав ґрунт, доводячи до стадії дозрівання, на присадибний ділянці (городі) двора його будинку АДРЕСА_1 , для подальшого особистого споживання шляхом куріння, не переслідуючи мети збуту, при вищевказаних обставинах.

Крім того, 09 березня 2020 року, о 23 год. 10 хв., ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приїхав на велосипеді по типу спортивного в рамі червоного кольору марки «Formula» до ділянки місцевості, розташованої між магазинами «Авоська» та «Меблевий» за адресою: м. Бахмут Донецька область вул. Незалежності, 101, де почав на тротуарі сваритись зі ОСОБА_11 , яка проживає в АДРЕСА_2 . Під час сварки, на крики ОСОБА_11 про допомогу, зі сторони магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » підійшли ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які перебували всередині літнього майданчика магазину «Авоська», розпиваючи спиртні напої, коли останні підійшли, почали робити зауваження ОСОБА_7 щодо його поведінки. Під час спілкування, між ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 виникла сварка на ґрунті раптово сформованих неприязних стосунків, яка переросла в бійку. Під час бійки, між ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_14 скориставшись моментом доки ОСОБА_7 не звертає увагу на свій велосипед марки «Formula» по типу спортивного в рамі червоного кольору, який стояв біля зеленої огорожі магазину «Мебельний», вчинив його крадіжку. Далі, того ж дня, о 23 год. 20 хв., після завершення бійки між ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ОСОБА_7 звернув увагу, що його велосипед по типу спортивного в рамі червоного кольору марки «Formula», відсутній та не має поряд ОСОБА_14 , якого ОСОБА_7 відразу запідозрив у крадіжці велосипеду.

Після чого, з метою пошуку належного йому велосипеду та встановлення місця перебування ОСОБА_14 , 09.03.2020 року, в період часу з 23 год. 20 хв. до 23 год. 30 хв., ОСОБА_7 разом із ОСОБА_12 пішли у сторону розташування ЗОШ № 5 в м. Бахмут по вул. Маріупольській. В цей час ОСОБА_12 прослідував у сторону річки «Бахмутка», а ОСОБА_7 зупинився напроти спортивного залу ЗОШ № 5 м. Бахмут за адресою: м. Бахмут вул. Маріупольська, 2, де зустрів ОСОБА_14 , якого він раніше бачив біля магазину «Авоська», під час конфлікту, підозрюючи останнього у крадіжці його велосипеду по типу спортивного в рамі червоного кольору марки «Formula», з мотивів помсти за крадіжку, між останніми виникла бійка, під час якої ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою протиправного позбавлення життя ОСОБА_14 , усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, встав перед останнім та почав наносити множинні удари кулаками рук по голові ОСОБА_14 , від чого останній впав на землю, а ОСОБА_7 відчуваючи перевагу продовжив наносити множинні удари кулаками рук та ногами ОСОБА_14 по голові, тулубу. Від отриманих ударів та завданих тілесних ушкоджень ОСОБА_14 знепритомнів, а ОСОБА_7 схопив ОСОБА_14 за волосся та одяг обома круками, підтягнув ОСОБА_14 по поверхні асфальту до калюжі, яка знаходилась поряд та кинув ОСОБА_14 обличчям у калюжу. Вважаючи, що виконав усі дії, спрямовані на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_14 , залишив місце події, після чого ОСОБА_14 помер на місці події. В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_14 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: множинні садна, синці, рани волосистої частини голови та обличчя, забиті рани в області верхньої та нижньої губ, крововиливи у м`які покриви голови з боку внутрішньої поверхні, перелом кісток носу зі зміщенням кісткових уламків, параорбітальні гематоми лівого та правого ока, травматичний скіл коронки 1-го зуба на верхній щелепі зліва, крововиливи під оболонки та шлуночки головного мозку; закриту тупу травму грудної клітини: переломи 2-10 ребер та 2,5,6,7,9,10,11 ребер зліва з пошкодженням парієнтальної плеври та 2-х стороннім гемотораксом (по 150 мл), тупу травму живота з пошкодженням печінки, селезінки, брижі поперечно-ободової кишки, гемоперитоніум (1000 мл), тупу травму шиї: перелом щитоподібного хряща, синець на передній поверхні шиї в проекції щитоподібного хряща; синці та садна на передній поверхні шиї справа в середній третині з переходом на нижню третину, на передній поверхні шиї зліва в нижній третині, в області правого надпліччя з переходом на область правої ключиці, в області лівого плечового суглоба по зовнішній поверхні в області правого плечового суглоба по зовнішній поверхні, в області лівого плеча в середній третині по зовнішній поверхні, в області правого передпліччя в верхній третині, на тильній поверхні правої кисті в 3-му та 4-му між пальцевих проміжках, в області лівого плеча в нижній третині по зовнішній поверхні, в області лівого променевозап`ястного суглоба по зовнішній поверхні, в лівій поперековій області, в проекції крила правої клубової кістки; садно та рана в області лівого стегна в верхній третині по зовнішній поверхні, які утворились не менше, ніж від 44 контактів з травмуючими предметами: в області волосистої частини голови - 5; в області обличчя -12; в області шиї - 4; в області тулубу по передній та задній поверхні - 10; в області лівої верхньої кінцівки - 7; в області правої верхньої кінцівки - 5; в області лівого стегна 1, та як небезпечні для життя, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_14 є механічна асфіксія, від закриття дихальних шляхів водою, утоплення.

Не погоджуючись з вказаним вироком, обвинувачений ОСОБА_7 , прокурор у кримінальному провадженні Бахмутської окружної прокуратури ОСОБА_9 та заступник керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

З апеляційній скарги ОСОБА_15 вбачається, що останній просить скасувати вирок щодонього, кримінальне провадження закрити, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості його в судій вичерпані можливості їх отримання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він кримінальних правопорушень, передбачений ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 115 КК України, не вчиняв,за проханням тітки виривав бур`ян, з якого остання робила ліки для ніг та не вирощував рослини коноплі, які росли самі по собі,

Щодо вбивства стверджував, що на нього напали грабіжники, від яких він відбивався, одним із грабіжників був потерпілий ОСОБА_16 . Під час пошуку свого викраденого велосипеду, він повертався з річки ОСОБА_17 та побачив ОСОБА_16 , який лежав на землі, ОСОБА_16 він не спричиняв тілесних ушкоджень та не вбивав його, а намагався допомогти йому та піднятися з землі.

В апеляційній скарзізаступник керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_10 , підтримуючи доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості і неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (в частині зарахування попереднього ув`язнення), вважала за необхідне доповнити її доводами щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, просила вирок ОСОБА_18 скасувати, призначити новий судовий розгляд у Дружківському міському суді Донецької області.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що в порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме ч. 3 ст. 374 КПК України, суд не зазначив формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, а послався на обставини, встановлені органом досудового розслідування.

Зокрема, судом зазначено, що «органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 115 КК України». Зазначені порушення не дозволяють вказати обставини, які були встановлені безпосередньо судом.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_19 , які підтримали доводи апеляційної скаргиобвинуваченого ОСОБА_7 ; ОСОБА_20 , який підтримавдоводи апеляційних скаргсторони обвинувачення, просив вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати, призначитиновий судовий розгляд у Дружківському міському суді Донецької області, обвинуваченому ОСОБА_7 продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Івано - Франківська установа виконання покарань №12» на 60 днів, заперечував проти апеляційної скаргиобвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що всі апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону колегія суддів вважає такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

При цьому обвинувальний вирок повинен відповідати положенням ст. 374 КПК України, яка встановлює вимоги до змісту вироку й під час його ухвалення повинні бути вирішені питання, до яких серед іншого відноситься питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду.

Судом першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримано не було.

Так під час апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку про те, що під час ухвалення свого обвинувального вироку суд першої інстанції допустив невідповідність мотивувальної частини вироку його резолютивній частині, що є безумовною підставою для скасування даного судового рішення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються, зокрема: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Резолютивна частина вироку - це заключна частина єдиного документа суду і вона повинна логічно випливати з попередніх його частин. Невідповідність резолютивної частини вступній і мотивувальній частинам може призвести до необґрунтованості вироку. У резолютивній частині вироку повинна обов`язково даватися відповідь на всі без винятку питання, які суд вирішив у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку і які обґрунтовані у мотивувальній частині, вона має узгоджуватися з висновками мотивувальної частини і логічно з неї випливати, а отже не повинна містити протиріч, які ставлять під сумнів законність і обґрунтованість постановленого рішення.

Як вбачається з матеріалів провадження, оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону суд не зазначив формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, а послався на обставини, встановлені органом досудового розслідування.

Ухвалюючи свій вирок, суд в описово-мотивувальній зазначив що «органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 115 КК України».

Разом з тим, у резолютивній частині вироку суд визнав ОСОБА_7 винним за ч. 2 ст. 310, ч. 1 ст. 115 КК України та призначив покарання, передбачене санкцією даної норми закону.

Таким чином, описово-мотивувальна частина вироку в даному випадку не відповідає його резолютивній частині, що є грубим порушенням кримінально-процесуального закону.

Зазначені порушення не дозволяють вказати обставини, які були встановлені безпосередньо судом.

Згідно з положеннями п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990, «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. В цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з підсудних, їх роль у вчиненні злочину, а після цього докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків.

Колегія суддів вважає, що відсутність у вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, перешкоджає суду зробити висновок про винність особи та ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а відтак є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини апеляційним судом не перевіряється, оскільки судом не встановлені фактичні обставини.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зогляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішеннящодо ОСОБА_7 , постановлене з порушенням кримінального процесуального закону не можна визнати законним і обґрунтованим,відповідно до ст. ст. 409, 412 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Разом з тим, порушення судом вищенаведених вимог кримінального процесуального закону не відноситься до передбаченого в ч. 1 ст. 415 КПК України переліку безумовних підстав призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Проте, відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права та законність, дотримання яких не було забезпечено під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 ,

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому, не підлягають задоволенню вимоги прокурора про скасування вироку суду з ухваленням, відповідно до вимог ст. 420 КПК України, нового вироку з огляду на таке.

В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання та ухваленням нового вироку з призначенням покарання у вигляді 14 років позбавлення волі, тобто ставить питання про погіршення становища обвинуваченого.

Однак, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості належним чином перевірити доводи апеляційної скарги з приводу заявлених вимог та ухвалити нове судове рішення, оскільки це пов`язано з дослідженням обставин, які не буди встановлені судом першої інстанції.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також містяться у ст. 7 КПК України серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати.

Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення, з огляду на що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Отже, скасовуючи вирок через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення всіх доводів апеляційної скарги прокурора, однак вважає, що вони підлягають ретельній перевірці під час нового судового розгляду, як такі, що мають суттєве значення у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, у зв`язку з чим всі апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №61 від 21.10.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» територіальну підсудність справ Артемівського міськрайонного суду Донецької області визначено Дружківському міському суду Донецької області, у зв`язку з чим новий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 необхідно призначити у Дружківському міському суді Донецької області.

Враховуючи, що вирок суду першої інстанції, яким до обвинуваченого ОСОБА_7 залишений запобіжний захід у виді тримання під вартою, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, вирішуючи у порядку ч. 3 ст. 419 КПК України питання про запобіжний захід обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступних висновків.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.

Колегією суддів враховуються обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, беручи до уваги в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив злочин у період іспитового строку, має постійне місце проживання, не працює, не одружений.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, вважає необхідним продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартоюв ДУ «Івано - Франківська установа виконання покарань №12» на 60 днів з 30 березня 2023 р. до 29 травня 2023 р. включно.

Більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Керуючись статтями 182, 183, 199, 404, 405, п. 6 ч. 1 ст. 407, п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412, п. 4 ч. 2 ст. 412, ст. 415, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні Бахмутської окружної прокуратури ОСОБА_9 та заступника керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12жовтня 2021року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий судовий розгляд у Дружківському міському суді Донецької області.

Обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДУ «Івано - Франківська установа виконання покарань №12» на 60 днів з 30 березня 2023 р. до 29 травня 2023 р. включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною, оскарженню не підлягає.

Судді: