ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року

м. Київ

справа №197/146/21

провадження № 51-900км23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

захисник ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на вирок Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000307 , стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Березнегувате Березнегуватського району Миколаївської області та проживає в АДРЕСА_1 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого через суворість, виклав вимогу до суду касаційної інстанції (далі - Суд) про зміну вироку Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2023 року стосовно ОСОБА_6 шляхом ухвалення рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, на підставі статей 75, 76 КК України.

Свої доводи захисникмотивує тим, що апеляційний суд не врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, який належать до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, визнання ним вини у вчиненому злочині у повному обсязі, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, думку органу пробації, який зазначив, що виконання покарання можливе у громаді, позицію представника потерпілого у суді першої інстанції, який просив суворого не карати ОСОБА_6 , у зв`язку необхідністю відшкодування потерпілому шкоди, завданої злочином, що є неможливим в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновок судової інженерно-транспортної експертизи №19/104-17/1/4/394 від 27 листопада 2020 року, відповідно до якої на момент огляду робоча гальмівна система автомобіля «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилась в стані часткової відмови з причини непрацездатності гальмівного контуру автомобіля, який відповідає за спрацювання гальмівних механізмів задніх коліс, що можливо і призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Зміст судових рішень, у тому числі оскарженого, і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Широківського районного суд Дніпропетровської області від 07 липня2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 цього Кодексу.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 майнову шкоду, завдану злочином в розмірі 12 988,78 грн, процесуальні витрати в розмірі 13 000 грн та моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 12 000 грн. В решті позову відмовлено.

За вироком Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2023 рокуапеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково.Вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в частині призначення покаранняскасовано.

Ухвалено в цій частині новий вирок, якимОСОБА_6 призначено покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк1 рік 6 місяців, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. В іншій частині вирок залишено без зміни.

Як установили суди, 17 жовтня 2020 року близько 19:30 в темний час доби водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.п. 2.9 а Правил дорожнього руху України, керував технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21011» реєстраційний номер НОМЕР_1 , без пасажирів, рухався по мокрому асфальтному покриттю вул. Центральна в с. Шестірня, Широківського району, Дніпропетровської області з боку смт. Широке, Широківського району, Дніпропетровської області в напрямку с. Ганівка, Високопільського району, Херсонської області, при цьому проїзна частина вулиці була освітлена ліхтарями вуличного зовнішнього освітлення а швидкість руху автомобіля складала приблизно 40 км/год.

В цей час, попереду нього, в смузі руху керованого ним автомобілю «ВАЗ-21011», в попутному з ним напрямку рухався мотоблок марки «Калуга» з причіпом без вантажу, під керуванням водія ОСОБА_8 , швидкість руху мотоблока складала близько 10 км/год.

ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21011», наближаючись до мотоблока марки «Калуга» з причіпом без вантажу, який рухався попереду нього в межах смуги руху керованого ним автомобіля, повинен був розцінити його як перешкоду для руху та зменшити швидкість аж до зупинки, або безпечно для інших учасників руху об`їхати його, але проявив неуважність до дорожньої обстановки та не застосував гальмування, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме вимоги п.п. 1.5., 2.3. б), д), 1.10. та 12.3. Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 , шляхом своєчасного застосування гальмування мав об`єктивну можливість запобігти настанню дорожньо-транспортної пригоди, однак, в результаті сукупності порушень вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, діючи зі злочинною недбалістю, здійснив зіткнення з мотоблоком марки «Калуга» з причіпом без вантажу, який рухався попереду нього, контактувавши при цьому передньою частиною керованого ним автомобіля з задньою частиною причепа мотоблоку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди був травмований водій мотоблоку марки «Калуга» з причіпом без вантажу - ОСОБА_8 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2013 від 14.12.2020 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_8 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої малої гомілкової кістки в верхній третині; перелом головки основної фаланги 5-го пальця правої стопи, які за своїм характером відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Між порушенням водієм ОСОБА_6 , правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п.п. 12.3. Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - спричинення середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , є прямий причинний зв`язок.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор просила залишити вирок без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення. Засуджений та його захисник підтримали касаційну скаргу, просили її задовольнити. Іншим учасникам було належним чином повідомлено про судовий розгляд, але в судове засідання вони не з`явилися.

Мотиви Суду

Згідно із ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 , і правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.

Згідно з положеннями статей 370, 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, необхідності застосувати більш суворе покарання, а також у разі скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції або ж у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Рішення апеляційного суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Як убачається з матеріалів провадження, суд апеляційної інстанції, постановляючи вирок стосовно ОСОБА_6 , дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Також згідно з положеннями ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Таке рішення має бути належним чином умотивовано.

За матеріалами провадження, суд першої інстанції врахував відомості про ОСОБА_6 - ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; особу винного; досудову доповідь; встановлені обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння тапризначив йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України останнього звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 цього Кодексу.

Апеляційний суд, переглядаючи вирок за апеляційною скаргою потерпілого зазначив, що висновок суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України є помилковим.

Як обґрунтовано зазначив у вироку суд апеляційної інстанції, обираючи ОСОБА_6 покарання та звільняючи від його відбування, місцевий суд не в повній мірі взяв до уваги вимоги ст. 75 КК України і не врахував належним чином обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, вчинення злочину з необережності, однак у стані алкогольного сп`яніння та невідшкодування потерпілому завданої шкоди.

Апеляційний суд обґрунтовано зазначив про те, що за вказаних обставин виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням ст. 75 КК України не буде справедливим та не відповідатиме його меті - виправленню та попередженню вчинення обвинуваченим нових злочинів, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.

У касаційній скарзі захисник указує, що суд апеляційної інстанції не врахував ступінь тяжкості скоєного злочину,дані про особу обвинуваченого,щирого каяття засудженого, його активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повного визнання ним вини, думку органу пробації та позицію представника потерпілого у суді першої інстанції, проте ці твердження є необґрунтованими, адже, як убачається з вироку апеляційного суду, суд врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких, а також особу обвинуваченого, який в силу статті 89 КК України раніше не судимий, працює водієм ТОВ «Шестірня», за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має малолітню дитину, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, згідно з досудовою доповіддю від 09.06.2021 №21/42/1011-21, складеною Широківським районним сектором філії ДУ "Центр пробації" у Дніпропетровській області, виконання обвинуваченим покарання у громаді можливо за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, спрямованих на попередження вживання алкоголю. При цьому, суд врахував також й те, що ОСОБА_6 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння та завдану злочином шкоду не відшкодував. В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд апеляційної інстанції визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а таких, що в силу вимог ст. 66 КК України його обтяжують, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів врахувала обставини, встановлені під час судового провадження, а інших обставин, які б давали підстави для призначення більш м`якого покарання чи звільнення від відбування покарання учасники провадження не зазначили та колегія суддів апеляційного суду під час перегляду вироку не встановила.

Доводи захисника про те, що суд апеляційної інстанції не врахував висновок судової інженерно-транспортної експертизи №19/104-17/1/4/394 від 27 листопада 2020 року є неспроможними, оскільки суд апеляційної інстанції переглядав вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 виключно з підстав відповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, а також обґрунтованості визначеної судом суми моральної шкоди.

За таких обставин доводи касаційної скарги захисника щодо невідповідності призначеного судом апеляційної інстанції покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого через суворість, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону.

Призначене засудженому покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, принципам індивідуалізації, доцільності та справедливості, є законним та не виходить за межі дискреційних повноважень суду щодо призначення покарання. Тому Суд не вбачає підстав уважати це покарання явно несправедливим через суворість.

Вирок апеляційного суду належним чином мотивовано, він узгоджується з положеннями статей 370, 374 і 420 КПК України.

Оскільки закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду апеляційної інстанції -без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського апеляційного суду від 30 січня 2023 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3