Справа № 730/324/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/343/23
Категорія - п.1 ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14 квітня 2022 року за №0000112, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 січня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плиски Ніжинського району Чернігівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч.2 ст. 115 КК України.

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з часу його затримання, а саме з 10 травня 2022 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання час його тримання під вартою в період з 10.05.2022 року по 25.01.2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили ухвалено залишити без змін.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 4881 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят одну) гривню за проведення експертиз.

Скасовано арешт, накладений постановою від 14 квітня 2022 року керівника Ніжинської окружної прокуратури, на шість набоїв до мисливської гладкоствольної зброї, один змив речовини бурого кольору.

Скасовано арешт на три пари жіночого взуття, чоловічі штани, мисливську рушницю, накладений постановою від 15 квітня 2022 року керівника Ніжинської окружної прокуратури.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 13 квітня 2022 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи особисті неприязні відносини із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцями АДРЕСА_2 , під час конфлікту із ОСОБА_11 на території домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілого та бажаючи їх настання, за допомогою мисливської гладкоствольної рушниці, яку зберігав за місцем проживання без передбаченого законом дозволу, умисно здійснив один постріл в область грудної клітки ОСОБА_11 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнестрільного проникаючого дробового сліпого поєднаного поранення грудей та живота, яке виражалось ушкодженням діафрагми, лівої легені, серця, шлунку, селезінки та крововиливом у грудну і черевну порожнини, внаслідок якого ОСОБА_11 помер на місці події.

Після цього ОСОБА_8 , почувши, що неподалік його господарства на вул. Колгоспній с. Плиски перебуває ОСОБА_12 , з метою протиправного заподіяння смерті останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті потерпілої та бажаючи їх настання, тримаючи в руках рушницю, підійшовши на відстань, достатню для здійснення пострілу, до ОСОБА_12 , яка перебувала поблизу домоволодіння №51 по вул. Колгоспна с. Плиски Ніжинського району, 13 квітня 2022 року, близько 19 год. 15 хв., умисно здійснив один постріл в область шиї останньої, в результаті чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді вогнестрільного дробового наскрізного її поранення, яке виражалося ушкодженням лівого судинно-нервового пучка, багатоуламковими переломами хребців шийного та верхньогрудного відділів хребта з ушкодженням хребетних артерій та спинного мозку, внаслідок якого ОСОБА_12 померла на місці події.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному вбивстві двох осіб, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п.1 ч.2 ст.115 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_10 просить скасувати вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.01.2023 щодо ОСОБА_8 , у зв?язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим за п.1 ч.2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді довічного позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність вини у вчиненні вказаного кримінального правопорушення вважає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що злочин вчинений ОСОБА_8 є особливо тяжким та діями обвинуваченого спричинені невідворотні наслідки у вигляді смерті двох осіб. Звертає увагу, що свою провину обвинувачений фактично переклав на потерпілих, вказавши на них як винуватців конфлікту. Просить суд апеляційної інстанції врахувати, що ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду не встановлено жодної обставини, що пом`якшила б покарання обвинуваченому. При цьому підкреслює, що судом правомірно проаналізовано усі складові частини умисного вбивства та відкинуто версію обвинуваченого про неправомірність дій потерпілих стосовно нього та його матері, від яких нібито він захищався. Апелянт зазначає про вчинення обвинуваченим убивства у стані алкогольного сп`яніння шляхом прицільного пострілу з мисливської зброї у життєво важливі органи потерпілих, що, на думку автора скарги, підвищує суспільну небезпечність вчиненого діяння та особи обвинуваченого. Крім цього просить врахувати посткримінальну поведінку обвинуваченого, що залишилось без належної оцінки суду, а саме: ненадання потерпілим медичної допомоги, приховання знаряддя злочину шляхом залишення її в лісосмузі та зникнення з місця проживання, що стало підставою для розшуку обвинуваченого.

Також прокурор звертає увагу суду, що хоча обвинувачений не судимий в силу ст. 89 КК України, проте минулі судимості свідчать про схильність до порушення закону. Акцентує увагу на посередній характеристиці, відсутності родини, а також роботи у ОСОБА_8 , який є особою працездатного віку, та на позицію потерпілих, які наполягали на найсуворішому покаранні обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 у поданій апеляційній скарзі просить змінити вирок суду та перекваліфікувати його дії на ст. 116 КК України, призначивши покарання саме за цією нормою Закону.

Вказуючи про незаконність та неповноту судового розгляду, зазначає про те, що судом не взято до уваги показання ряду свідків, зокрема ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є сусідами потерпілого ОСОБА_15 , та могли підтвердити його протиправні дії та нецензурну лайку протягом тривалого часу проживання.

Зазначає про те, що судом не надано вичерпних відповідей на доводи сторони захисту, а сам текст вироку фактично обмежений узагальненою відповіддю.

Крім цього, звертає увагу колегії суддів на те, що вину свою визнає частково та вважає, що його дії підлягають кваліфікації як вчинення умисного вбивства у стані сильного душевного хвилювання, а саме за ст. 116 КК України. Вказує про протиправну поведінку потерпілого та порушення ним недоторканості житла обвинуваченого, що і спричинило стан сильного душевного хвилювання ОСОБА_8 та стало наслідком у вигляді смерті потерпілих.

Адвокат ОСОБА_7 , яким подана апеляційна скарга в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить скасувати оскаржуваний вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 січня 2023 року і провадження закрити.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що захисник не заявляє клопотання про дослідження доказів.

Апелянт вважає, що вирок суду є необґрунтованим, оскільки судом проігноровані процесуальні порушення допущені органом досудового розслідування. Крім цього, не взято до уваги протиправну поведінку потерпілих, в діях яких, на переконання захисника, наявні ознаки декількох кримінальних правопорушень, не взято до уваги пояснення самого обвинуваченого, який захищався від протиправних дій ОСОБА_11 та захищав свою матір від протиправних дій ОСОБА_12 .

Вважає безпідставним те, що суд не врахував стан алкогольного сп`яніння потерпілих, відсутність якого, на думку захисника, могло б запобігти трагедії. Зазначає, що неприязні відносини між потерпілими та обвинуваченим тривали вже досить значний час та саме в день трагедії дії потерпілих були активними, оскільки ОСОБА_11 бив палкою по дверях, розбив раму вікна, а також цією палкою вдарив ОСОБА_8 , тому останній розцінював протиправність дій потерпілого як реальну загрозу життю. Відтак, на переконання апелянта, ОСОБА_8 лише захищався, знаходячись у стані необхідної оборони не перевищив її межі через наявність реальної загрози життю та здоров`ю. При цьому, зазначає адвокат, обвинувачений діяв з метою відвернення протиправного насильницького вторгнення ОСОБА_11 в житло ОСОБА_8 .

Щодо дій по відношенню до потерпілої ОСОБА_12 , то захисник пояснює дії свого підзахисного як захист матері від нападу потерпілої, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а відтак розвиток подій не можливо було передбачити.

Автор скарги також звертає увагу апеляційного суду на те, що після закінчення досудового розслідування, в супереч ст. 290 КПК України, не було надано обвинуваченому доступ до речових доказів. Всупереч висновкам суду, адвокат вважає, що у ОСОБА_8 було достатньо підстав для обрання саме встановленого способу захисту для відвернення протиправного посягання потерпілого.

Звертає увагу суду на неякісне проведення огляду місця події, оскільки органами досудового розслідування не було виявлено предмету, а саме палки, за допомогою якого потерпілий бив обвинуваченого, що свідчить про службову недбалість посадових осіб при збиранні доказів.

Зосереджує увагу суду апеляційної інстанції на тому, що хоча суд фактично і визнав протиправне насильницьке вторгнення ОСОБА_11 , проте не дав належної оцінки цих фактам, що є однією з підстав для скасування вироку. Переконаний, що суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на висновки про те, що обвинувачений ОСОБА_8 діяв саме в стані необхідної оборони та відвертав протиправне насильницьке вторгнення у житло.

В засіданні апеляційного суду захисник та обвинувачений підтримали подані стороною захисту апеляційні скарги та просили їх задовольнити з підстав в ній зазначених. Заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, вказуючи про їх необґрунтованість та просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_8 дотримано.

Твердження захисту про те, що висновки суду щодо визнання ОСОБА_8 винним за п.1 ч.2 ст. 115 КК України не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, не знайшли свого підтвердження у ході апеляційного розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за п.1 ч.2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство двох осіб.

Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст.115 КК України, доведена належними та допустимими доказами, які були предметом детального дослідження суду першої інстанції та які деталізовано у вироку, та, зокрема, які були предметом апеляційного розгляду, а саме:

- показаннями свідків: ОСОБА_16 , який вказав, що почув звук пострілу, вийшов на вулицю, де перебували ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , яка тримала ОСОБА_17 за голову, він підняв телефон із калюжі і сказав ОСОБА_12 , від якої був перегар, іти додому, після чого вона накинулась на нього і намагалась вдарити, вийшов ОСОБА_8 , він відштовхнув ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_8 різко вистрілив із гвинтівки в ОСОБА_12 , яка впала, ОСОБА_8 розвернувся і пішов додому. Він побачив тіло ОСОБА_11 біля хвіртки, була полоса крові до порога. До цієї події також були конфлікти між ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .. ОСОБА_8 кинув бутилку в ОСОБА_12 , і вона покликала ОСОБА_11 ..

Свідок ОСОБА_18 показав, що до нього зайшов його односелець ОСОБА_8 у розгубленому стані і вказав про конфлікт із сусідами, які ввірвались до його будинку, пошкодили двері та вікна, погрожували держаком від лопати, мати кричала на вулиці, він був у безвихідному становищі і вистрілив у ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . ОСОБА_8 був випивши. Бачив «…дручок…» на дворі під верандою після цієї події-це сказав йому ОСОБА_8 на 2-й день.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що його сусід ОСОБА_16 по телефону повідомив йому, що ОСОБА_8 застрелив сусідку, після чого він викликав поліцію, на прохання ОСОБА_17 ремонтував двері та вікно, було пошкоджене скло, защіпка, ОСОБА_17 вказувала йому, що ОСОБА_11 бив її держаком від лопати, який лежав під верандою справа.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому підтверджується проаналізованими місцевим судом наступними доказами, а саме:

- відеозаписом, як додатку до протоколу проведення слідчого експерименту від 14 квітня 2022 року (т.2 а.54-55), з свідком ОСОБА_17

- відеозаписом, як додатку до протоколу проведення слідчого експерименту від 14 квітня 2022 року (т.2 а.56-57) з свідком ОСОБА_16

- даними з протоколу огляду місця події від 13 квітня 2022 року (т.1 а.138-154).

- даними лікарського свідоцтва про смерть №76 від 14 квітня 2022 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , причина смерті-вогнепальне дробове поранення грудей з ушкодженням внутрішніх органів (т.1 а.187).

- висновком експерта КЗ Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи №68 від 11 липня 2022 року експертизи трупа ОСОБА_11

- даними лікарського свідоцтва про смерть №77 від 14 квітня 2022 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , причина смерті-вогнепальне наскрізне дробове поранення шиї з ушкодженням судин (т.1 а.195).

- висновком експерта КЗ Чернігівське обласне бюро судово-медичної експертизи №69 від 12 липня 2022 року експертизи трупа ОСОБА_12

- даними повідомлення ВП №1 ГУНП в Чернігівській області від 15 квітня 2022 року ОСОБА_8 , як володілець гладкоствольної, вогнепальної, нарізної чи холодної зброї,- на обліку не перебуває (т.2 а.40).

- згідно даних протоколу огляду місця події від 14 квітня 2022 року на території лісосмуги поблизу домоволодінь №№14, АДРЕСА_3 виявлено та вилучено чоловічі спортивні штани, предмети жіночого взуття (3 пари), предмет, зовні схожий на мисливську рушницю у розкладеному стані із наявними на дерев`яному прикладі нашарувань речовини бурого кольору (т.1 а.169-177).

- Згідно висновку експерта Чернігівського НДЕКЦ №КСЕ-19/125-22/2247-БЛ від 09 липня 2022 року надана на дослідження рушниця є вогнепальною зброєю-одноствольною гладкоствольною рушницею 20 калібру, виготовленою саморобним способом (із використанням ствола та ствольної коробки одноствольної гладкоствольної рушниці 20-го калібру іноземного виробництва), під патрон 20 калібру, рушниця придатна до проведення пострілів (т.1 а.203-209).

- Згідно даних висновку експерта Чернігівського НДЕКЦ №КСЕ-19/125-22/2247-БД від 02 червня 2022 року на гладкоствольній рушниці виявлена кров без домішок поту, яка належить людині, чітка групова належність не визначена, дані сліди могли утворитись при змішуванні крові від декількох осіб (т.1 а.211-217).

- Відповідно до висновку експерта Чернігівського НДЕКЦ №СЕ-19/125-22/2248-БЛ від 02 липня 2022 року шість патронів, які вилучені за місцем проживання ОСОБА_8 - мають конструктивні ознаки боєприпасів і є патронами до гладкоствольних мисливських рушниць 20 калібру, п`ять з яких споряджені кулями «Ліман», а один круглою гладкою кулею (т.1 а.227-230).

Як вказує у своїй постанові від 10.02.2021 року (справа №127/14811/17, провадження №51-5046 км 20) Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів була ретельно проаналізована судом першої інстанції, про що у вироку наведено докладні мотиви згідно зі вимогами ст. 374 КПК України, та перевірена в суді апеляційної інстанції, що дало можливість районному суду прийти до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого п.1 ч.2 ст. 115 КК України і його дії за вказаною статтею кримінального закону кваліфіковані вірно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у сукупності досліджені докази вказують на наявність у ОСОБА_8 умислу на вбивство двох осіб.

Вказаний висновок суд обґрунтовано зробив, виходячи з сукупності всіх обставин учиненого діяння, врахувавши не тільки поведінку ОСОБА_8 під час, але і після злочину, а саме те, що після вбивства ОСОБА_11 на території подвір`я, обвинувачений прослідував на вулицю, де в присутності свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 вистрелив в потерпілу ОСОБА_12 , яка фактично не представляла загрози для обвинуваченого. Після чого пішов додому, а в подальшому сховав у лісосмузі мисливську рушницю у розкладеному стані та тривалий час переховувався від органів досудового розслідування, внаслідок чого був у розшуку.

Відтак, на думку колегії суддів, досліджені судом докази правильно покладені місцевим судом в основу обвинувального вироку та будь-яких підстав не довіряти цим доказам, колегія суддів не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у достовірності та допустимості, відповідають фактичним обставинам події та кваліфікації дій обвинуваченого за п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

Так, з об`єктивної сторони даний злочин характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді її смерті та причинним зв`язком між вказаним діянням та наслідком, а із суб`єктивної умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Разом з тим, відповідальність за ст. 116 КК України передбачена за умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Насильство може бути як фізичним (заподіяння тілесних ушкоджень або побоїв, незаконне позбавлення волі тощо), так і психічним (наприклад, погроза завдати фізичної, моральної чи майнової шкоди). До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб.

Суб`єктивна сторона складу даного злочину на відміну від інших видів умисних вбивств характеризується наявністю такої ознаки як емоції (емоційний стан), яка в кримінальному законі виражена терміном «стан сильного душевного хвилювання», а умисел на позбавлення життя потерпілого виникає раптово і реалізується негайно.

Сильним душевним хвилюванням (фізіологічним афектом) є раптовий емоційний процес, викликаний поведінкою потерпілого, що протікає швидко і бурхливо та певною мірою знижує здатність особи усвідомлювати свої дії і керувати ними.

Таким чином, кваліфікація дій винного за ст. 116 КК України можлива лише тоді, коли обставини справи свідчать про наявність трьох обов`язкових елементів цього складу злочину: стан раптово виниклого сильного душевного хвилювання у винної особи; протизаконне насильство, систематичне знущання чи тяжка образа з боку потерпілого; причинний зв`язок між діями потерпілого та діями винної особи.

За відсутності хоча б одного з цих елементів, дії винної особи не можуть бути кваліфіковані за ст. 116 КК України.

Крім цього, як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта КНП Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня №123 від 31 травня 2022 року, №122 від 31 травня 2022 року ОСОБА_8 на період інкримінованих дій та на час проведення експертного дослідження виявляв ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, останній на момент інкримінованих дій був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, йому застосування примусових заходів медичного характеру не показане; останній на період інкримінованих дій та на час проведення експертного дослідження ознак психічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв і не виявляє, він був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру йому не показане (т.2 а.31-36).

З огляду на встановлені обставини, покликання обвинуваченого ОСОБА_8 про його перебування в стані сильного душевного хвилювання та перекваліфікацію дій останнього на ст. 116 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі спростовуються і динамікою розвитку подій, поведінкою обвинуваченого після вчиненого, який зник з місця злочину, що в сукупності свідчить про усвідомленість протиправної поведінки та можливість керувати такою.

Що стосується твердження адвоката про необхідну оборону ОСОБА_8 при реальній загрозі життю та здоров`ю обвинуваченого з боку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , то судом першої інстанції було детально проаналізовані та співставлені дії ОСОБА_8 в тій ситуації, що передувала подіям та в момент вчинення злочину.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_8 13 квітня 2022 року попередив свою матір про наявність небезпеки, вказавши, що їх прийдуть вбивати. При цьому, із врахуванням показань свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , фактично слідує, що ініціатором конфлікту в даному випадку був сам ОСОБА_8 , кинувши пляшку в потерпілу ОСОБА_12 .

Крім того, що не заперечується і самим обвинуваченим, в час коли потерпілий ОСОБА_11 знаходився на подвір`ї ОСОБА_8 , останній фактично перебував у зачиненому будинку, де і взяв незареєстровану одноствольну гладкоствольну рушницю (виготовлену саморобним способом), здійснив її зарядження та вчинив один постріл в область грудей ОСОБА_11 , який перебував на ґанку будинку, в подальшому відтягнув тіло потерпілого ближче до вхідної хвіртки, після цього здійснив зарядження гвинтівки та вийшов на вулицю, де перебували його мати ОСОБА_17 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 . При цьому, як вірно акцентував суд, та вище встановила колегія апеляційного суду, саме в цей момент ОСОБА_12 не представляла загрози для ОСОБА_8 , здійснюючи агресивні дії щодо ОСОБА_16 , і саме під час даної події ОСОБА_8 здійснив один постріл в область шиї ОСОБА_12 , не відреагувавши на слова свідків щодо наміру вчинити протиправні дії.

Приведення зброї у бойову готовність обґрунтовано свідчить про цілеспрямованість та усвідомленість вчинених обвинуваченим дій, необхідних для здійснення пострілу із рушниці щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , також з огляду на висновки судово-медичних експертів щодо характеру пострілів та локалізацію тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вказують на прицільність пострілів в місця, де розташовані життєво важливі органи, щодо ОСОБА_11 - в область грудей, стосовно ОСОБА_12 - в область шиї, що є підставою для висновку про наявність умислу саме на заподіяння смерті останнім, спонукальною причиною якого послугували тривалі неприязні відносини. При цьому обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що довго терпів дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .. Так дійсно в обвинуваченого ОСОБА_8 виникла підстава для оборони від дій ОСОБА_11 , мотивом дій обвинуваченого був захист, водночас застосований засіб захисту та заподіяння шкоди у вигляді позбавлення життя за даних конкретних обставин справи не відповідали небезпечності посягання від ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та обстановці захисту, при цьому дії ОСОБА_12 за своїм характером та об`єктивними проявами не могли бути розцінені обвинуваченим як такі, що досягли ступеня суспільної небезпечності та викликали стан необхідної оборони із пострілом з вогнепальної зброї в життєво важливий орган, оскільки потерпіла фактично була поза межами домоволодіння обвинуваченого та йому особиста загрози не становила.

Окремо суд акцентував увагу на тому, що активність дій ОСОБА_8 , який після здійснення пострілу у ОСОБА_11 відтягнув його тіло від будинку, в подальшому здійснив постріл у ОСОБА_12 , залишивши її на дорозі, та при цьому не намагався надати останнім допомогу, не викликав швидку медичну допомогу, здійснив всі дії щодо приховання знаряддя злочину - рушниці, залишення місця проживання - свідчать про усвідомлення та цілеспрямованість цих дій, а відтак, і разом із іншими, встановленими обставинами, спростовують твердження сторони захисту про заподіяння смерті двом особам в стані необхідної оборони.

За даних обставин, визначальним у поведінці обвинуваченого ОСОБА_8 було не відвернення нападу та захист, а умисел на позбавлення двох осіб життя, тому такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони та набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Що стосується твердження захисника про не відкриття стороні захисту речових доказів, як це передбачено ст. 290 КПК України, то при перевірці в суді апеляційної інстанції було встановлено, що вказані обставини досліджувалися і при розгляді справи у суді першої інстанції. І на переконання апеляційного суду, була надана вичерпна та обґрунтована відповідь з даного питання, що співпадає з баченням колегії суддів. При цьому колегія суддів підкреслює, що дані речові докази були не лише оглянуті в районному суді при розгляді справи по суті, а більше того, рушниця та патрони були знаряддям злочину, які використовував обвинувачений, а тому відсутні ті відомості про речові докази, які в будь-який спосіб не були відомі обвинуваченому, що спростовує порушення положень ст. 290 КПК України з боку органів досудового розслідування.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин провадження колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_8 перебував в стані необхідної оборони. Місцевий суд фактичні підстави кваліфікації оцінив правильно, дійшовши обґрунтованого висновку, що дії обвинуваченого містять об`єктивні та суб`єктивні ознаки умисного вбивства, у зв`язку з чим підлягають кваліфікації за п.1 ч.2 ст.115 КК України.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення, колегія суддів апеляційного суду вважає, що при призначенні покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких, яким спричинені незворотні наслідки - смерть двох осіб ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , особу обвинуваченого, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, його вік, наявність постійного місця проживання, де проживає разом із матір`ю ОСОБА_17 , 1938 року народження, посередні характеристики за місцем проживання, відсутність офіційного працевлаштування у особи працездатного віку.

Крім цього, судом встановлено відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обтяжуючої обставини - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Проте, з сукупності досліджених обставин справи, колегія суддів окремо звертає увагу на протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_11 , який знаходячись на території домоволодіння обвинуваченого та фактично використовуючи додаткові засоби у вигляді палиці розбив віконне скло, чим посилив конфлікт з ОСОБА_8 який тривав вже протягом значного проміжку часу. Відтак, апеляційний суд вважає за можливе визнати пом`якшуючою покарання обставину - протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_11 .

В той же час, висновки апеляційного суду зроблені і з урахуванням положень статей 3 і 27 Конституції України, відповідно до яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Відповідно до ч.1 ст.64 КК України та роз`яснень в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», довічне позбавлення волі призначається лише у випадках спеціально передбачених цим Кодексом, і за умови, що суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк.

Враховуючи ступінь тяжкості та характер вчиненого обвинуваченим злочину, враховуючи знаряддя вчинення злочину, наслідки у вигляді смерті двох людей, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, а також встановлені колегією суддів пом`якшуючу та обтяжуючу обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений, як особа, представляє суспільну небезпеку, а його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, в той же час підстави для призначення ОСОБА_8 покарання у виді довічного колегією суддів не встановлені. Всі обставини, про які вказує прокурор, а саме: посткримінальна поведінка обвинуваченого, ненадання потерпілим медичної допомоги, приховання знаряддя злочину та перебування у розшук, всі дані про особу обвинуваченого - судом враховані і це слідує з самого тексту вироку.

Відповідно до положень ч.2 ст. 65 КК України та Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

В даному випадку суд призначив ОСОБА_8 покарання, передбачене санкцією п.1 ч.2 ст.115 КК України, яке відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В даному конкретному випадку колегія суддів не вбачає об`єктивних підстав, враховуючи обставини справи та дані про особу обвинуваченого, що в будь-який спосіб можуть вплинути на призначене обвинуваченому покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно й усебічно розглянути провадження, за результатом чого постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення, не встановлено. Щодо взаємовідносин обвинуваченого ОСОБА_8 з його захисником адвокатом ОСОБА_7 , то такі не являються предметом правового регулювання в даному кримінальному провадженні, оскільки тут містяться деякі аспекти адвокатської таємниці. Крім того, в засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 не заявив претензій своєму захиснику, не просив про його заміну, тобто він фактично погодився на правильність тактики захисту.

Таким чином, апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4