Номер справи 703/3074/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Сміла клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, утриманців не має, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306, ч.3 ст.307, ч.2, 3 ст.311, ч.2 ст.317 КК України,

у с т а н о в и в :

На розгляді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст., ч.1 ст.306, ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.2 ст.311 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.1 ст.309, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження дії раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані при застосуванні вказаного запобіжного заходу, продовжують існувати та не зменшилися з моменту його застосування. Вказав, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів та, перебуваючи на волі, під тягарем кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, обвинувачений може переховуватися від суду. Також зазначив, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних звязків, не працює, не має власного житла, що може спонукати його до переховування від суду. Крім того, відсутність у ОСОБА_4 доходу та місця роботи свідчить про те, що діяльність, пов`язана з незаконним обігом психотропної речовини та наркотичних засобів є джерелом його доходу, така його діяльність носила систематичний та цілеспрямований характер та вказує на те, що обвинувачений може продовжити вчинення кримінальних правопорушень. Також вказав, що існує ризик впливу обвинуваченим на свідків та інших обвинувачених по даному кримінальному провадженню на зміну їх показів, що перешкоджатиме встановленню істини у справі.

Вважає, що будь-який інший запобіжний захід є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Зокрема захисник обвинуваченого вказав, що ризики, передбачені ст.177 КПК України та зазначені прокурором є недоведеними. Його підзахисний визнавав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, відтак захисник не вбачає доцільності у продовженні строку дії запобіжного заходу. Просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту. Однак, в разі продовження судом строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив зменшити розмір застави.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника та вказав, що він одружений, однак разом з дружиною не проживає.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши клопотання прокурора, пояснення і клопотання обвинуваченого та захисника, суд приходить до наступного.

Частиною 3 статті 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зокрема при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосовується виключно у випадках, передбачених частиною 2 статті 183 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушеннях та можливість в зв`язку з цим уникнення явки до суду.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, хоча і вказав, що одружений, однак з дружиною не проживає, не працює, не має постійного доходу для забезпечення матеріальних потреб, що може спонукати до вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 , достовірно усвідомлюючи можливість настання негативних для себе наслідків у вигляді призначення йому покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується, з метою його уникнення, суд не виключає можливість позапроцесуального спілкування обвинуваченого з свідками у даному кримінальному провадженні, та здійснення на них тиску, з метою схиляння до зміни показів.

Суд також враховує, що позиція обвинуваченого щодо вчинення ним вказаного кримінального правопорушення не встановлена.

Під час розгляду клопотання прокурора у судовому засіданні судом достовірно встановлено, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовженні, не зменшилися, не втратили свою актуальність та продовжують існувати на даний час.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про доцільність продовження застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим клопотання прокурора слід задовольнити.

При цьому, доводи захисника обвинуваченого, які викладені ним як підстава для зміни запобіжного заходу на більш м`який, про те, що його підзахисний на досудовому розслідуванні визнав вину судом не приймаються до уваги, оскільки позиція обвинуваченого щодо визнання винуватості під час розгляду справи судом ще не встановлена.

За вказаних обставин, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту у зв`язку з їх необґрунтованістю та з наведених вище в ухвалі міркувань.

Разом з тим, згідно ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Визначаючи питання щодо розміру застави слідчий суддя враховує, що її розмір спрямований на забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного з метою виконання покладених на нього обов`язків, недопущення продовження злочинної діяльності, вчинення нових кримінальних правопорушень чи вчинення дій, спрямованих на перешкоджанню встановленні усіх обставин у кримінальному провадженні, при цьому розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин, задля досягнення дієвості кримінального провадження, запобігання існуючим ризикам, недопущення негативного впливу підозрюваного на хід досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід залишити попередній - у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на момент обрання запобіжного заходу становив 161040 грн. 00 коп., з покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Керуючись ст.ст. 177-183, 193, 194, 196, 197, 331, 369 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто до 23 вересня 2023 року включно.

Залишити раніше визначений розмір застави 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) грн. 00 коп., після внесення якої обвинувачений звільняється з-під варти, якщо у уповноваженої особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає його тримання під вартою.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу суду;

3) повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) та інші документи, що дають право на виїзд за кордон

Роз`яснити, що учасники процесу не позбавлені права звернення до суду у встановленому законом порядку з клопотанням про зміну чи скасування запобіжного заходу впродовж судового розгляду кримінального провадження.

У задоволенні клопотань захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту, або про зменшення раніше визначеного розміру застави - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження - після розгляду скарги апеляційним судом, якщо така не буде скасована.

Копії ухвали направити начальнику Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику.

Повний текст ухвали оголошений 28 липня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1