УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 644/5171/20

провадження № 51-2483 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_5 ,

встановив:

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2023 року вирок районного суду залишено без зміни.

Потерпіла звернулася із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд рішення суду апеляційної інстанції щодо засудженого.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Наведене обґрунтування вимог потерпілою викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, потерпіла не погоджуюється із кваліфікацією дій засудженого за ч. 4 ст. 296 КК України, вважає, що його дії повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, однак належного вмотивування зазначеним доводам не наводить. При цьому, окрім іншого, потерпіла вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.

Крім того, всупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі потерпіла не зазначає, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції,які конкретно доводи її апеляційної скарги цей суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування чи зміни касаційним судом ухвали апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

У прохальній частині касаційної скарги потерпіла просить змінити вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року, перекваліфікувавши дії засудженого ОСОБА_5 з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити винному покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років або скасувати ухвалу Полтавського апеляційного суду від 30 січня 2023 року та направити справу на новий апеляційний розгляд, чим допускає протиріччя, оскільки зміна вироку районного суду без зміни ухвали апеляційного суду не передбачена чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3