ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/7227/15
Провадження № 11кп/818/166/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника ПАТ «Банк Кредит Дніпро» ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 листопада 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному 29 листопада 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006395 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно не працюючого, не судимого, зареєстрованого та який мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України.

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Дзержинського районного суду м.Харківа від 25 листопада 2022 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.367 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в банківській сфері на строк 2 роки без застосування штрафу.

Цим же вироком ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.367 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь:

- держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у сумі 20759 грн. 20 коп.

-АТ « БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» за цивільним позовом на відшкодування матеріальної шкоди у сумі 257426 грн. 12 коп.

Прийняте рішення щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що наказом Голови правління Публічного Акціонерного Товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» № 1179-ок від 20 грудня 2011 року останнього прийнято на посаду начальника відділення «Олексіївське» ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», яке розташоване по проспекту Людвіга Свободи, буд. 35, м. Харків, з 23 грудня 2011 року. 23 грудня 2011 року між ОСОБА_8 та ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» підписано договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність №263/2011. 27.12.2011 ОСОБА_8 від імені Голови правління ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ОСОБА_9 надано довіреність серія ВРП № 304104, на підставі якої ОСОБА_8 виконував свої посадові обов`язки як начальника відділення «Олексіївське» ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО».

Перебуваючи в трудових відносинах з ПАТ «Банк Кредит Дніпро», ОСОБА_8 , будучи відповідно до п. 21.6 статуту ПАТ «Банк Кредит Дніпро» службовою особою банку, діючи на підставі загальних типових положень, розроблених Правлінням Національного банку України тa внутрішньобанківських організаційно-розпорядчих документів ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», у своїй службовій діяльності керувався та діяв на підставі посадової інструкції начальника відділення територіального/регіонального управління, затвердженої 14 травня 2012 року Головою правління ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІРО» ОСОБА_9 , з якою ОСОБА_8 ознайомлено під підпис 02 липня 2012 року, на якого поклалено наступні обов`язки: пошук і залучення клієнтів, консультування та продаж клієнтам банківських продуктів і послуг відповідно до тарифів банку: обслуговування клієнтів відповідно до стандартів якості обслуговування клієнтів, проведення рекламно-інформаційної роботи; формування та ведення справ з юридичного оформлення рахунків клієнтів; кредитно-розрахункове обслуговування клієнтів; перевірка та підготовка документів, аналіз фінансово-економічного стану клієнта i підготовка відповідного висновку для прийняття рішення колегіальним органом Банку про надання кредиту; проведення ідентифікації клієнтів; проведення фінансового моніторингу; організація РКО клієнтів; проведення звірки з касирами залишків каси в кінці операційного дня; проведення щоденної звірки документів відділення в балансі Банку; заміщення начальника відділення в разі його відсутності (хвороби, відпустки, відрядження); впровадження в роботу відділення прогресивних технологій, програм і методик з урахуванням прогнозування розвитку Банку; виконує інші обов`язки і функції, певні іншими внутрішніми документами банку (наказами, розпорядженнями, положеннями і т.п.).

30 липня 2012 року ОСОБА_10 у денний час, знаходячись у приміщенні відділення «Олексіївське» ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», по проспекту Людвіга Свободи, буд. 35, в м. Харків, уклав між зазначеним банком в особі представника - начальника відділення «Олексіївське» ОСОБА_8 договір банківського строкового вкладу № 9102, згідно якого на його депозитному рахунку знаходилися кошти у сумі 26000,00 ЄВРО строком на 1 рік.

ОСОБА_11 , будучи службовою особою юридичної особи приватного права ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», яка, серед іншого, обізнана у питаннях роботи банків та банківської системи, як співробітник банку, який має доступ до засобів комунікацій і програмним комплексам у відповідності з роллю "начальник відділення", а також до рахунків відповідного відділення (згідно опису доступ до програмного комплексам ОДБ, МініВега, рахунок, каналам комунікацій) достовірно знав про те, що згідно Наказу № 502 від 30 липня 2012 року за підписом члена Правління ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ОСОБА_12 у п.п. 1, 3 Наказу № 470 від 16 липня 2012 року внесені зміни, якими керівництво головного офісу ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» уповноважує виключно начальників відділень ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» засвідчувати довіреності власників поточних/вкладних (депозитних) рахунків, виданих/оформлених на ім`я довірених осіб, яким надається право від імені та в інтересах власника рахунку здійснювати всі видаткові операції, в тому числі, але не виключно: зняття готівкових коштів в касі банку, перерахування коштів у безготівковій формі по вcix поточних/вкладними (депозитними) рахунками, відкритих в ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІРО", а також укладати, з правом підписання, депозитні договори і розпоряджатися всіма відкритими, у зв`язку з укладених договорів, рахунками в ПАТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", про що особисто ОСОБА_8 був ознайомлений шляхом відкриття електронного повідомлення та ознайомлення із Наказом № 470 від 16.07.2012 «Про надання повноважень» та з Наказом № 502 від 30.07.2012 «Про внесення змін у Наказ № 470» від 30.07.2012.

07 серпня 2012 року у денний час до вказаного відділення прибув ОСОБА_13 , який надав робітникові відділення «Олексіївське» ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ОСОБА_14 довіреність № 1 від 01 серпня 2012 року, згідно якої клієнт ОСОБА_10 уповноважує ОСОБА_13 здійснювати видаткові операції з вкладного рахунку: № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих у ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», та підписувати у зв`язку з цим усі необхідні документи строком на один рік по 31.07.2013 року включно, засвідчивши тим самим присутність ОСОБА_10 та ОСОБА_13 при підписанні вказаних документів.

ОСОБА_8 , діючи всупереч інтересам служби та покладених на нього обов`язків, не організував на належному рівні процес перевірки правомірності наданої ОСОБА_13 довіреності та ідентифікації клієнта при процедурі переказу коштів з депозитного рахунку клієнта ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ОСОБА_10 на депозитний рахунок клієнта ОСОБА_13 та 07 серпня 2012 року, на підставі наданої ОСОБА_13 довіреності від імені ОСОБА_15 , не перевіривши та не засвідчивши особисто волевиявлення довірителя ОСОБА_10 на видачу довіреності на ім`я ОСОБА_13 , перебуваючи на своєму робочому місці за адресо: проспект Людвіга Свободи, буд. 35, м. Харків, надав усне розпорядження касиру відділення «Олексіївське» ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ОСОБА_16 про переведення на картковий рахунок ОСОБА_13 грошових коштів у сумі 26000,00 євро.

Таким чином, в результаті неналежного виконання начальником відлілення "Олексіївське" ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ОСОБА_8 своїх посадових обов`язків, внаслідок недбалого до них ставлення, яке виразилося у невиконанні та ігноруванні обов`язків, передбачених Розділом № 8 посадової інструкції начальника відділення територіального/регіонального управління, затвердженої 14.05.2012 Головою правління ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ОСОБА_9 , та вимог Наказу № 502 від 30.07.2012 за підписом члена Правління ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ОСОБА_12 «Про внесення змін у Наказ № 470», ОСОБА_13 отримав можливість неправомірного зняття грошових коштів у сумі 26 017,00 євро, що згідно офіційного курсу Національного Банку України станом на 07.08.2012 складає 257 426 грн. 12 коп., якими ОСОБА_13 у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 листопада 2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати повністю, ухвалити за змістом новий виправдувальний вирок та закрити кримінальне провадження за відсутністю складу злочину.

В обґрунтування посилається на те, що суд обґрунтовуючи вирок в порушення ст.337 КПК України збільшив об`єм обвинувачення (арк 4 ч.1 вироку ), чим порушив права ОСОБА_8 на справедливий суд, вказавши, що в результаті неналежного виконання ОСОБА_8 своїх посадових обов`язків ОСОБА_17 отримав можливість неправомірного зняття грошових коштів у сумі 26017,00 євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 07.08.2012 складає 257426,12 грн.).

Зазначає, що суд, ухвалюючи вирок від 25.11.2022 року відносно ОСОБА_8 , не надав оцінку доводам сторони захисту про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені стороною обвинувачення під час досудового розслідування, які дають підстави для закриття провадження, а саме:

-у справі №0006395 від 29.11.2014 року не було призначено прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора (процесуального керівника) у конкретному кримінальному провадженні. В матеріалах провадження постанова про призначення прокурора (групи прокурорів), в тому числі прокурора прокуратури Дзержинського району міста Харкова ОСОБА_18 , прокурором, який здійснює повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні відсутня.

- кримінальне провадження №0006395 за ч.2 ст.367 КК України було зареєстровано у ЄРДР 29.11.2014 року на підставі постанови прокурора від 29.11.2014 року про виділення матеріалів із кримінального провадження №0004733 від 21.08.2013 року за ч.3 ст.366 КК України відносно ОСОБА_19 , однак КПК України не передбачена можливість виділення з матеріалів досудового розслідування, яке проводиться стосовно однієї особи, матеріалів щодо іншої особи, яка не має статусу підозрюваного у первісному провадженні.

Окрім цього вказує, що ОСОБА_8 підозра у кримінальному провадженні №0004733 від 21.08.2013 року не пред`являлась, тому виділення копій матеріалів із провадження відносно ОСОБА_19 як доказів винуватості ОСОБА_8 є незаконним.

У зв`язку з чим, на думку захисника, всі процесуальні рішення, які були прийняті до 29 листопада 2014 року та стосуються цього кримінального провадження не можуть вважатися законними, а усі докази в тому числі і висновки експертиз, які були зібрані до цієї дати, за іншою кримінальною справою №0004733 у силу ст.87 КПК України є недопустимими.

Також зазначає, що посилання в судовому рішенні відносно ОСОБА_8 на висновки експертиз (8368, 9831, 8364, 8300) лише підтверджують підроблення довіреності ОСОБА_19 , разом з тим по відношенню до обвинувачення ОСОБА_8 є неналежними і недопустимими доказами, так як отримані в рамках іншої кримінальної справи №0004733.

Зазначає, що у вироку суду містяться істотні суперечності, оскільки суд зазначив, що в результаті недбалого ставлення ОСОБА_8 до своїх посадових обов`язків « ОСОБА_13 отримав можливість неправомірного зняття грошових коштів....». Вказавши на встановлені обставини, суд мав прийти до висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 складу інкримінованого правопорушення, так як суд фактично визнав станом на 07.08.2012 року в діях ОСОБА_8 не закінчений склад правопорушення за ч.2 ст. 367 КК України. Відповідальність за ст. 367 КК України передбачена лише за закінчений склад злочину, тобто з моменту заподіяння тяжких наслідків ПАТ « Банк Кредит Дніпро».

Також зазначає, що суд вказавши на те, що ОСОБА_13 отримав можливість неправомірного зняття коштів визнав, що безпосереднім причинним зв`язком з настання тяжких наслідків у вигляді незаконного отримання ОСОБА_13 коштів банку, є саме дії ОСОБА_13 . Разом з тим, в подальшому суд, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_8 , не мотивував чому він, прийшовши до протилежного висновку про настання саме з вини ОСОБА_8 тяжких наслідків для банку, не зазначив форму вини і мотив кримінального правопорушення та безпосередній причинний зв`язок між невиконанням службових обов`язків та завданням шкоди. Судом не встановлено часу настання збитків.

Звертає увагу на те, що після ухвалення вироку від 23.11.2022 року відносно ОСОБА_8 стороною захисту було встановлено, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.05.2018 року у справі №634/12326/15-ц задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_13 та стягнуто 26017 євро, які він незаконно отримав 07.08.2012 року за підробленою довіреністю №1 від 01.08.2012 року. Просить дослідити рішення як доказ сторони захисту, про який стало відомо після винесення рішення суду, що оскаржується.

На думку захисника, вказане рішення свідчить про відсутність безпосереднього причинного зв`язку між недобросовісним (на думку суду) виконанням посадових обов`язків ОСОБА_8 та завданими збитками банку.

Також посилається на те, що суд безпідставно стягнув з ОСОБА_8 на користь держави 20759,20 грн. за проведення судових експертиз, оскільки належне документальне підтвердження понесених витрат Державного бюджету України на проведення експертиз відсутнє.

Окрім цього, на думку апелянта, безпідставно задоволено позов банку AT «Банк Кредит Дніпро» та стягнуто з ОСОБА_8 на користь Банку 257426,12 грн., оскільки суду було відомо про те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.05.2018 у справі №634/12326/15-ц задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_13 та стягнуто з останнього 26017 євро, які він незаконно отримав 07.08.2012 року за підробленою довіреністю №1 від 01.08.2012 року.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить вирок суду щодо нього скасувати в повному обсязі, ухвалити відносно нього виправдувальний вирок. Скасувати рішення суду про стягнення з нього на користь держави суму за проведення судових експертиз та відмовити в задоволенні позовної заяви AT «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» про стягнення з нього грошових коштів.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги за її змістом фактично зазначає аналогічні доводи, які містяться в апеляційній скарзі його захисника.

Окрім цього просить врахувати, що досудовим розслідуванням встановлено конкретну особу - ОСОБА_13 , який за співучасті з ОСОБА_19 заволодів грошовими коштами у сумі 26017,00 євро, разом з тим правоохоронцями ОСОБА_13 виведено з під кримінальної відповідальності, не вжито заходів для повернення ним коштів, цивільно-правову відповідальність за повернення яких покладено на нього (обвинуваченого ОСОБА_8 )

Також звертає увагу на той факт, що формулювання обвинувачення йому діяти відповідним чином (організувати на належному рівні процес перевірки правомірності довіреності та ідентифікації клієнта, перевіряти та засвідчувати особисто волевиявлення довірителя, надавати усне розпорядження тощо) не передбачено розділом №8 посадової інструкції начальника відділення територіального/регіонального управління, затвердженої 14.05.2012 року Головою правління ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ОСОБА_9 .

З вироку суду не можливо встановити який саме з перелічених даною інструкцією службовий обов`язок ОСОБА_8 не виконав належним чином, в тому числі щодо виконання вимог Наказу №502 від 30.07.2012 за підписом члена Правління ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ОСОБА_12 «Про внесення змін у Наказ № 470». Не зазначено відповідно до яких повноважень чи обов`язків засудженого відноситься необхідність перевірки довіреності, виданої працівником відділу продажу і роботи з ВІП клієнтами центрального відділення ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» ОСОБА_19 .

А тому пред`явлене йому обвинувачення за ч.2 ст.367 КПК України є не конкретним, що порушує його право на захист.

Також просить врахувати, що допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 підтвердила те, що ОСОБА_13 для отримання коштів за довіреністю № 1 від 01.08.2012 року приходив до відділення разом з ОСОБА_19 , ОСОБА_8 не надавав усних розпоряджень про переведення коштів на картковий рахунок Гордієнка.

Звертає увагу, на те, що покази ключового свідка начальника безпеки східного регіонального управління ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» в м. Харків ОСОБА_21 , який і проводив службову перевірку в банку, прямо вказують на його невинуватість, як і, покази ОСОБА_13 , який у судовому засіданні свідчив, як ОСОБА_19 йому організувала отримання коштів в банку. Покази ОСОБА_19 у вироку суду взагалі не відповідають тому, про що вона зазначала у судовому засіданні. На питання для чого вона виготовила та завірила своїм підписом довіреність, ОСОБА_19 збрехала і відповіла, що вона довіреність не підписувала та не виготовляла, при тому що в матеріалах провадження є судово-почеркознавча експертиза, яка спростовує такі її свідчення.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні вимоги апеляційних скарг підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні вважала необґрунтованими апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника щодо невинуватості, разом з тим просила вирок скасувати та призначити новий розгляд провадження щодо ОСОБА_8 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням кримінального процесуального закону в частині застосування інституту давності.

Представник ПАТ «Банк Кредит Дніпро» ОСОБА_6 в судовому засіданні вважав необґрунтованими апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника та просив залишити їх без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційних скарг, зваживши на доводи прокурора та представника ПАТ «Банк Кредит Дніпро» ОСОБА_6 , обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника підлягають задоволенню частково.

Мотиви суду

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Крім того, ч.2 ст.404 КПК України надає право апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог тільки в разі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно положень ч.3 ст.288 КПК України суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, у тому числі у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст.49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності, однак всупереч зазначеним вимогам судом було ухвалено вирок.

При цьому, приписами ч.3 ст.285 КПК України передбачено обов`язкове роз`яснення обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.

Системний аналіз цих норм закону свідчить про те, що частина 5 статті 74 КК України застосовується тоді, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо особа заперечує проти закриття кримінального провадження за цією нереабілітуючою її підставою. У такому випадку суд, за наявності для цього підстав, визнає особу винною, ухвалює обвинувальний вирок, яким призначає винній особі покарання та на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільняє її від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, клопотань про звільнення від кримінальної відповідальності сторонами кримінального провадження не заявлялось, а суд, встановивши наявність передбаченої ст.49 КК України підстави, питання про можливість звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження перед учасниками судового розгляду не поставив, чим порушив право обвинуваченого на захист.

При цьому суд, всупереч вимогам ч.3 ст.285 КПК України, не роз`яснив обвинуваченому підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, а закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами, перейшов до судових дебатів, після чого надав обвинуваченому останнє слово та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, яким визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, призначив покарання та на підставі ст.49 КК України звільнив останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Тобто фактично прийняв два взаємовиключні рішення, які ухвалюються на різних стадіях судового розгляду, без врахування думки сторін, що є неприпустимим.

Крім того, як убачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_8 , як під час досудового розслідування так і під час розгляду справи судом першої інстанції, заперечував свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, що у даному випадку може бути лише підставою, згідно ч.5 ст.74 КК України, для звільнення від призначеного покарання.

Однак, суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, всупереч вищезазначеним вимогам закону, безпідставно звільнив останнього вироком від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а не від призначеного покарання згідно ч.5 ст.74 КК України.

Крім того, призначаючи ОСОБА_8 додаткове покарання, передбачене ст.55 КК України, суд першої інстанції не конкретизував які саме обіймати посади чи займатися якою саме діяльністю в банківській сфері позбавлено прав останнього, відсутній й чіткий висновок щодо якого саме права (прав) позбавлено обвинуваченого.

Ці порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ч.1 ст.412 КПК України, є істотними, оскільки перешкодили ухвалити суду законне та обґрунтоване судове рішення і відповідно до п.3 ч.1 ст.409 того ж КПК України - є підставами для скасування вироку.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення, оскільки звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання погіршує становище особи, яка була звільнена від кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, виходячи із передбаченої п.2 ч.1 ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження - законність, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду суду необхідно усунути допущені вищевказані порушення закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, перевірити доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 щодо його невинуватості, в тому числі щодо наявності у обвинуваченого беззаперечних обов`язків перевірки правомірності даних, що містяться у довіреності, дійсності волевиявлення довірителя на видачу такої довіреності та у який спосіб, допустимості доказів, правильності вирішення цивільного позову тощо,в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 листопада 2022 року щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у тому ж суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3