Справа № 446/966/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2023 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинувачених ОСОБА_4 ;

ОСОБА_5 ;

ОСОБА_6 ;

захисників ОСОБА_7 ;

ОСОБА_8 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154 від 08.04.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кам`янка-Бузька Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, розлученого, у якого на утриманні є двоє неповнолітніх дітей, інваліда 2 групи, раніше судимого, востаннє 23.03.1998 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за вчинення злочину, передбаченого ст. 94, ч.1 ст.101, ст.42 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працюючий, неодруженого, в порядку ст.89 КК України раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_3 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, неодруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше судимого, останній раз 18.11.2016 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за скоєння злочинів, передбачених ч.3 ст.296 та ч.2 ст.345 КК України,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.296, ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08 квітня 2019 року в період часу з 15:24 год. по 15:50 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в групі з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись у громадському місці, а саме у приміщенні піцерії «Антоніні», що по вул. Івана Франка, 30 у м. Кам`янка-Бузька Львівської області, а у подальшому перемістившись на задній двір згаданої піцерії, діючи спільно, з прямим умислом, направленим на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, порушивши нормальну діяльність закладу та спричинивши тілесні ушкодження, вчинили хуліганські дії відносно працівників та відвідувачів вказаного закладу.

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння групі з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись в приміщенні піцерії «Антоніні» почали безпричинно, грубо виражатися нецензурною лайкою в бік неповнолітньої ОСОБА_9 , що стажувалася на посаді бармена вказаного закладу громадського харчування, а також в бік ОСОБА_10 , який працював на посаді кухара в піцерії «Антоніні».

З метою припинення вищевказаних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, відвідувачі закладу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , зробили їм зауваження, однак, останні на зауваження не відреагували, що у подальшому стало підставою виникнення словесної перепалки та бійки між згаданими особами.

В ході конфлікту ОСОБА_6 , перебуваючи у кухні піцерії, взяв зі столу кухонний ніж, з яким підійшов до ОСОБА_12 , та останній, побачивши ніж у руках ОСОБА_6 , з метою самозахисту взяв дерев`яний стілець у руки, яким відштовхнув ОСОБА_6 .

У подальшому, ОСОБА_6 перебуваючи поряд із барною стійкою у приміщенні піцерії із ОСОБА_12 , схопив своєю лівою рукою останнього за підборіддя, проте ОСОБА_12 руками відштовхнув його та ОСОБА_5 , який знаходився поряд із ними, від себе, після чого ОСОБА_6 знову наблизився впритул до ОСОБА_12 та здійснив спробу завдання останньому удару ліктем правої руки, проте не попав, після чого ОСОБА_11 обороняючись завдав два удари ногою по тулубу ОСОБА_6 . У цей же ж момент, в ході реалізації спільних дій, ОСОБА_5 здійснив спробу щодо нанесення двох ударів кулаками рук по обличчю ОСОБА_12 , проте останній зміг ухилитись від ударів.

Потім ОСОБА_12 та ОСОБА_11 через вищезгаданий прохід попри барну стійку з метою самозахисту та припинення конфлікту зайшли на кухню, а ОСОБА_13 підійшла до «барної стійки» з метою недопущення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, на кухню, які у цей момент продовжували вживати нецензурну лайку у бік ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та персоналу закладу. Після цього, ОСОБА_6 ввійшов у прохід поряд із «барною стійкою», де знаходилась ОСОБА_13 та почав виштовхувати її, маючи на меті пройти на кухню до ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Виштовхавши ОСОБА_13 на відстань близько двох метрів у сторону кухні, ОСОБА_6 увійшов на кухню та у цей момент ОСОБА_4 , взявши у руки пластиковий телевізійний пульт, що лежав на «барній стійці», кинув ним у напрямку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , проте попав у «потилицю» ОСОБА_6 та взявши у руки сільницю ОСОБА_4 кинув нею у напрямку ОСОБА_11 , проте останній відхилився, внаслідок чого сільниця розбилась до стіни. У ході зазначених дій ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вийшли з приміщення піцерії на вулицю через задній вихід.

Після цього, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження через головний вхід вийшли на вулицю, а ОСОБА_6 залишившись у приміщенні піцерії, продовжуючи спільний злочинний умисел щодо вчинення хуліганських дій, зайшов на кухню та підійшовши до ОСОБА_13 , почав погрожувати їй, вживаючи лайливі слова та у подальшому повернувся в зал.

Окрім цього, приблизно через 5 хв., ОСОБА_6 знову повернувся на кухню, де підійшов до неповнолітньої ОСОБА_9 , поряд із якою у цей час знаходилась ОСОБА_14 , почав у агресивній формі, вживаючи при цьому нецензурну лайку, висловлюватись в її адресу. У цей момент, ОСОБА_14 спробувала заспокоїти ОСОБА_6 , проте той своєї лівою рукою схопив останню за шию та притиснувши до столу почав душити, додатково здійснюючи погрози в її адресу із застосування ненормативної лексики, проігнорувавши прохання неповнолітньої ОСОБА_9 щодо припинення агресивних дій.

У подальшому, вийшовши з приміщення кухні, ОСОБА_6 вийшов на вулицю, де приєднався до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, разом із якими на задньому дворі піцерії «Антоніні» продовжив вчинення хуліганських дій, які виразились у киданні камінням в сторону ОСОБА_12 та ОСОБА_11 і спричиненні тілесних ушкоджень руками та ногами по тілу останніх.

Внаслідок вищеописаних хуліганських дій ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у виді одного синця на правій верхній кінцівці та одного садна на лівій верхній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у виді одного садна на правій верхній кінцівці та два садна на лівій нижній кінцівці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст.296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст.296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст.296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб та вчинене особою, раніше судимою за хуліганство.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні заперечив повністю та пояснив, що дійсно 08.04.2019 він був у піцерії «Антоніні», що у м. Кам`янка-Бузька, куди згодом прийшли також ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_15 (особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження). Вони випивали вино, сиділи та розмовляли після чого, він заснув за столом і вже прокинувся коли почалася бійка. Пояснив, що якісь двоє незнайомих йому хлопців підійшли до їхнього столу та вдарили ОСОБА_15 в обличчя, після чого вони всі піднялися та просили вийти на вулицю, проте такі особи відмовилися. В подальшому, ці два хлопці наносили йому тілесні ушкодження, оскільки у них були претензії щодо поведінки одного з їхньої компанії та працівниці закладу. Визнав, що він дійсно брав у руки ніж, однак лише з метою налякати таких осіб. Також визнав, що він схопив дівчину, яка була працівником закладу, за підборіддя, оскільки вона висловлювала йому якісь претензії. Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки вказав, що вживав алкоголь вже після такої події. Також зазначив, що він не бачив хто саме розпочав бійку, але знає, що така була розпочата не їхньою компанією.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також своє вини у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав у повному обсязі та пояснив, що 08.04.2019 він спільно з ОСОБА_4 проїжджали біля піцерії «Антоніні» у м. Кам`нка-Бузька і побачили машину ОСОБА_6 після чого зайшли і сіли з ним за стіл. Біля них прийшли і сіли за стіл ще два чоловіки, які висловлювалися у їх сторону ненормативною лексикою та викрикували, а згодом один з них наніс удар ОСОБА_15 , через те, що останній мав конфлікт з працівницею закладу. Після цього вони всі встали і почалася бійка у якій він захищався і на нікого не нападав та не наносив нікому жодних тілесних ушкоджень. Те, що кидав сільничкою визнав, однак вказав, що робив такі дії для самозахисту. Чи наносили удари комусь інші особи він не бачив. Вказав, що він не був стані алкогольного сп`яніння і причини такого поводження з ними він не розумів, оскільки вони нічого не пояснювали.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також повністю заперечив свою вину у інкримінованих йому діях, зокрема пояснив, що 08.04.2019 він спільно з ОСОБА_5 зупинився біля машини ОСОБА_6 , яка була запаркована біля приміщення піцерії «Антоніні» у м. Кам`янка-Бузька. Коли вони зайшли, то він побачив ОСОБА_6 та ОСОБА_15 біля яких і присіли. Вони замовили піцу і вино, а поряд з ними за стіл сіли невідомі йому двоє чоловіків, які згодом підійшли до них та почали бити ОСОБА_15 . Зазначив, що він нікого не бив, а також не отримував жодних тілесних ушкоджень. Визнав, що пульт від телевізору він дійсно взяв і кинув, однак таку дію вчинив виключно через те, що був у нервовому стані. Також вказав, що він бачив, як ОСОБА_6 брав ніж, проте не бачив, щоб він його використовував. Вказав, що він не був стані алкогольного сп`яніння.

Незважаючи на позицію обвинувачених, які своєї вини у вчиненому не визнають, суд вважає, що їх винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України доведена зібраними та дослідженими по справі доказами.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 надала покази та вказала, що вона працювала на посаді офіціанта в піцерії «Антоніні», що у м. Кам`янка-Бузька. 08.04.2019 у закладі було дві компанії відвідувачів, а саме за одним столом обвинувачені з особою, матеріали відносно якої виділено у окрема кримінальне провадження, а також інші двоє чоловіків за іншим столом. Вказала, що обвинувачені випивали та висловлювалися нецензурною лайкою відносно неї та іншого працівника, зокрема один з них вимагав номер телефону власниці закладу. Тоді за них заступилися ці двоє чоловіків, які сиділи за сусіднім столиком, пояснивши, що так не можна вчиняти. Зазначила, що вона не бачила хто саме наніс удари першим, однак почалася бійка внаслідок якої було пошкоджено майно закладу, зокрема крісла, посуд, пульт від телевізора тощо. Після цього, вони бігали по дворі біля піцерії. Свідок підтвердила, що обвинувачений ОСОБА_6 тиснув за шию працівницю закладу ОСОБА_16 , погрожував їй і вона злякалася. Люди в цей час до закладу не заходили, але з вулиці споглядали. Більшого свідок пригадати не могла через час, який минув та швидкоплинність подій.

Допитаний судом свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він працював на кухні в піцерії «Антоніні», що у м. Кам`янка-Бузька. 08.04.2019 він був на зміні і в цей день у закладі дійсно були обвинувачені, яких він опізнав в судовому засіданні. Вказав, що обвинувачені спочатку сиділи за столом, але потім почався якийсь шум і крик. Коли він вийшов подивитися, то побачив, що мужчини між собою сперечаються, а згодом бачив та чув, як обвинувачені кричали до працівників закладу, що саме він пригадує, але це було щось грубе, але він особисто не бачив жодних ударів. Після цього він пішов назад на кухню, а решта працівників залишилися спостерігати. Згодом обвинувачені побігли на подвір`я де хтось з них кидав камінням. Зазначив, що згодом приїхала власниця закладу, а сам заклад було закрито, після цього він, орієнтовно десь через пів години, поїхав додому не дочекавшись завершення цієї події. Вказав, що йому не було завдано жодних тілесних ушкоджень і будь-яких образ у його сторону не було.

Допитана судом свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона працювала кухаром і прибиральницею в піцерії «Антоніні», що у м. Кам`янка-Бузька. 08.04.2019 вона була на роботі і в час коли почалася бійка у залі вона не була, бо перебувала на задній частині приміщення. Однак, така опізнала обвинувачених як осіб, які в той день були у закладі та були причетні до подій, які відбувалися. Знає, що конфлікт почався, бо хтось мав претензії до бармена, але хто саме їй не відомо. Вказала, що вона чула крики, але зміст їх не пригадує. Пояснила, що в той день вона злякалася, тому не хотіла туди йти і згодом поїхала з роботи.

Дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами встановлено таке.

Відповідно до заяви ОСОБА_12 від 08.04.2019 та протоколу прийняття заяви ОСОБА_11 про вчинення кримінального правопорушення від 08.04.2019 вони повідомляють, що незнайомих їм люди, в приміщенні кафе «Антоніні» у м. Кам`янка-Бузька вчинили щодо них хуліганські дії, які виражалися у спричиненні тілесних ушкоджень та нецензурною лайкою (к/п том 1, а.с. 7, 8).

Витягом з ЄРДР від 08.04.2019 стверджується, що було зареєстровано кримінальне провадження за №0000154, попередня правова кваліфікація ч. 2 ст. 296 КК України (к/п том 1, а.с. 1-3).

Згідно довідок Кам`янка-Бузької ЦРЛ №1042, №1043 від 08.04.2019 у ОСОБА_11 констатовано садно правого передпліччя, рівень алкоголю в крові 0,0%, а у ОСОБА_12 післятравматичний вивих лівого плеча, рівень алкоголю в крові 0,0% (к/п том 1, а.с. 15, 16).

Як видно з рапорту працівника поліції з фототаблицями до нього, слідчий ОСОБА_18 08.04.2019 виїхав на повідомлення про бійку невідомих осіб у піцерію «Антоніні» у м. Кам`янка-Бузька по вул. І.Франка, 30. Ним було виявлено розлиті напої, поломані стільці та занепокоєних працівників закладу (к/п том 1, а.с. 17-20).

Протоколом огляду предмета від 14.04.2019 оглянуто оптичний диск для збереження інформації на якому наявні три відеозаписи подій, які відбувалися в залі піцерії «Антоніні» за участі обвинувачених (к/п том 1, а.с. 26-30).

Так, відповідно до даного протоколу, на відеозаписі зафіксовано, як дійсно до столика, де перебували обвинувачені, підійшли ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , де ОСОБА_12 штовхає долонею правої руки у лице особу, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження.

Крім того, з даного протоколу також видно, що одразу після цього на відеозаписі №1, на 13 сек. ОСОБА_6 підходить до ОСОБА_12 та штовхає його обома руками в груди, а згодом на 01:41 хв. ОСОБА_6 у своїй правій руці тримає ніж та підходить до ОСОБА_12 ; на 01:58 хв. ОСОБА_6 штовхає обома руками ОСОБА_12 в груди, а на 03:44 хв. вчиняє аналогічні дії відносно ОСОБА_11 ; на 05:13 хв. ОСОБА_6 долонею своєї лівої руки бере за підборіддя ОСОБА_12 , а на 05:19 хв. наносить удар по його голові; на 06:09 хв. ОСОБА_6 заходить на кухню закладу попри стримування його працівницею, а на 06:31 хв. вона виштовхує його з приміщення кухні.

На записі №2, на 21 сек. ОСОБА_6 бере кухонний ніж незважаючи на дії працівниці ОСОБА_13 , яка спробувала йому завадити та направляється в зал, де відбувається конфлікт; на 03:18 хв. ОСОБА_6 штовхає ОСОБА_12 у корпус; на 04:15 хв. ОСОБА_19 відштовхує працівницю закладу Габуду Діану і на 04:36 хв. долонею бере за підборіддя ОСОБА_12 , а на 04:42 хв. наносить удар по голові ОСОБА_12 ; на 13:24 хв. зафіксовано, як ОСОБА_6 своєю лівою рукою бере за шию працівницю закладу ОСОБА_20 та силою нахиляє її спиною на стіл, а згодом підходить до іншого працівника, який знаходився на кухні і відштовхує його лівою рукою, взявши за шию.

Також, у даному протоколі зафіксовані дії ОСОБА_4 , який загалом вчиняє дії щодо стримування агресії осіб, однак на відеозаписі №1 на 06:40 хв. ОСОБА_4 бере у праву руку скляну пляшку, що лежала на барній стійці та здійснює кидок у напрямку кухні, а на 06:45 хв. ОСОБА_4 ще раз підходить до барної стійки, бере з полиці ще одну склянку та кидає у напрямку кухні.

На записі №2 на 05:17 хв. ОСОБА_4 також бере у руку скляну пляшку з полиці і замахується такою в сторону ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , проте не кидає; на 06:02 хв. ОСОБА_4 бере з барної стійки пульт до телевізора та попадає ним в голову ОСОБА_6 , далі взяв з полиці взяв скляну посуду зі спецій та кидає у сторону ОСОБА_11 , однак останній відхилився, після чого ОСОБА_4 ще раз бере ідентичну посудину зі спецій та кидає в сторону виходу, однак така розбивається об стіну.

Зафіксовані у цьому протоколі також і дії ОСОБА_5 , який на відеозаписі №1 на 01:41 хв. відштовхує ОСОБА_12 стільцем від ОСОБА_6 ; на 02:32 хв. ОСОБА_5 правою рукою замахується у сторону ОСОБА_11 , однак удару не наносить.

Судом також оглянуто відеозапис (к/п том 1, а.с. 25), який був предметом огляду у протоколі від 14.04.2019, де наявні всі події, які відображені у протоколі, звук відсутній. Також, при перегляді відеозапису в судовому засіданні, обвинувачені опізнали себе як осіб, які на ньому зафіксовані.

Висновком експерта №18/2019 від 16.04.2019 стверджується, що у ОСОБА_12 було виявлено один синець на правій верхній кінцівці та одне садно на лівій верхній кінцівці, що виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні та конструктивні особливості контактуючої поверхні якого не відобразилися, яким зокрема могли бути ноги у взутті та інші сторонні предмети та утворилися по механізму: синець-удар, садно-удар-тертя до двох діб до моменту огляду, тобто можуть відповідати часу та обставинам, описаним у фабулі. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Діагностований «Вивих лівого плеча» при оцінці ступеня тяжкості враховуватися не може. Виявлено не менше двох точок прикладання сили (к/п том 1, а.с. 42).

Висновком експерта №19/2019 від 16.04.2019 стверджується, що у ОСОБА_11 було виявлено один синець на правій верхній кінцівці та два садна на лівій нижній кінцівці, що виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні та конструктивні особливості контактуючої поверхні якого не відобразилися, яким зокрема могли бути ноги у взутті та інші сторонні предмети та утворилися по механізму: удар-тертя, стискання-тертя до двох діб до моменту огляду, тобто можуть відповідати часу та обставинам, описаним у фабулі. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Згідно даних огляду слід вважати, що у потерпілого мали місце не менше двох точок прикладання сили (к/п том 1, а.с. 48).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2019 ОСОБА_11 опізнав на фото №3 ОСОБА_5 як особу, яка контактувала з ним «лице в лице» близько години назад (к/п том 1, а.с. 57).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2019 ОСОБА_11 опізнав на фото №2 ОСОБА_4 як особу, яка контактувала з ним «лице в лице» близько години назад (к/п том 1, а.с. 59).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2019 ОСОБА_11 опізнав на фото №3 ОСОБА_6 як особу, яка контактувала з ним «лице в лице» близько години назад (к/п том 1, а.с. 57).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2019 ОСОБА_12 опізнав на фото №1 ОСОБА_5 як особу, яка контактувала з ним «лице в лице» близько години назад (к/п том 1, а.с. 71).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2019 ОСОБА_12 опізнав на фото №4 ОСОБА_4 як особу, яка контактувала з ним «лице в лице» близько години назад (к/п том 1, а.с. 73).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2019 ОСОБА_12 опізнав на фото №2 ОСОБА_6 як особу, яка контактувала з ним «лице в лице» близько години назад (к/п том 1, а.с. 75).

Відповідно до протоколу затримання особи від 08.04.2019 ОСОБА_6 затримано на підставі ст. 208 КПК України, протокол складено з 22:10 до 22:20 год (к/п том 1, а.с. 114-115).

Згідно висновку КНП «Кам`янка-Бузька ЦРЛ» від 08.04.2019 ОСОБА_6 перебуває у стані алкогольного сп`яніння (к/п том 1, а.с. 116).

Відповідно до протоколу обшуку від 20.04.2019 у квартирі ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_4 не виявлено речей, які зазначені в ухвалі слідчої судді (к/п том 2, а.с. 390-394).

Відповідно до протоколу обшуку від 20.04.2019 у автомобілі марки «Мерседес Бенц С-200» д.н.з. НОМЕР_1 не виявлено речей, які зазначені в ухвалі слідчої судді (к/п том 2, а.с. 410-414).

Відповідно до протоколу обшуку від 20.04.2019 у квартирі ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_5 виявлено паспорт громадянина України ОСОБА_4 та два паспорта для виїзду за кордон, предметів зазначених в ухвалі не виявлено (к/п том 2, а.с. 424-425).

Відповідно до протоколу обшуку від 20.04.2019 за адресою АДРЕСА_6 не виявлено речей, які зазначені в ухвалі слідчої судді (к/п том 2, а.с. 432-433).

Відповідно до протоколу обшуку від 16.04.2019 у автомобілі марки «Фольцваген транспортер» д.н.з. НОМЕР_2 не виявлено речей, які зазначені в ухвалі слідчої судді (к/п том 2, а.с. 410-414).

Протоколом проведення огляду предмета від 19.04.2019 оглянуто кухонний ніж довжиною 30 см., лезо якого має 18 см., який надала ОСОБА_21 з приміщення піцерії «Антоніні», що за адресою м. Кам`янка-Бузька, вул. І.Франка, 30 (к/п том 2, а.с. 454-456)

Відповідно до висновку експерта №27/2019 від 26.06.2019 у ОСОБА_6 констатовано рана на голові, що виникла за 1-2 місяці до моменту огляду та може відповідати часу та обставинам виникнення на які він вказує. Вказана рана відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. На момент огляду встановлено не менше однієї точки прикладання сили (к/п том 2, а.с. 488).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №228 від 10.06.2019 ОСОБА_6 в період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав, та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 психічною хворобою не страждає, виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, що не позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (к/п том 3, а.с. 512-513).

На підставі ст. 225 КПК України та відповідно до ухвали слідчої судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.04.2019 проведено допит свідка ОСОБА_12 (к/п том 2, а.с. 250-253), а відповідно до ухвали слідчої судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 12.04.2019 проведено допит свідка ОСОБА_11 (к/п том 2, а.с. 267-270).

Оглянутим в судовому засіданні диском із записами допитів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в порядку ст. 225 КПК України встановлено, що такий не дозволяє почути зміст процесу допиту, запитань та відповідей на такі (с/п том 3, а.с. 248).

З даною обставиною погодилися всі учасники процесу, зокрема прокурор та захисники, які повідомили, що навіть при прослуховуванні такого запису в індивідуальному порядку їх зміст розкрити неможливо. Крім того, суд також застосовував різні способи прослуховування такого диску, проте це не дало бажаного результату.

Як зазначено у ч. 3 ст. 225 КПК України при ухваленні судового рішення за результатами судового розгляду кримінального провадження суд може не врахувати докази, отримані в порядку, передбаченому цією статтею, лише навівши мотиви такого рішення.

Враховуючи те, що за змістом ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, а з проведеного на підставі ст. 225 КПК України допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 неможливо встановити будь-яких фактів та обставин, то такий доказ не може бути врахований судом при ухваленні даного вироку.

Водночас, здійснити допит ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в судовому засіданні безпосередньо протягом усього часу розгляду справи не видалось можливим через їх перебування за межами держави, а саме у США.

Відтак, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а також ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також морально-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Так, при судовому розгляді повністю доведено, що 08.04.2019 у приміщенні піцерії «Антоніні», що за адресою м. Кам`янка-Бузька, вул. І.Франка, 30, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи у групі осіб, грубо порушили громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Зокрема вони своїми діями посягали на громадський порядок, який проявився у особливій зухвалості під час цих дій, а саме нахабне поводження у закладі громадського харчування, нецензурне висловлювання, буйство поєднане з насильством, пошкодження майна закладу, тимчасове порушення нормальної діяльності закладу.

Так, хуліганські дії ОСОБА_6 проявилися у тому, що він будучи у стані алкогольного сп`яніння не реагував на зауваження персоналу, завдавав тілесні ушкодження як відвідувачам так і працівникам закладу, брав до рук ножа і рухався з ним по закладі під час конфлікту, заходив на кухню закладу попри заборону та стримування тощо.

Хуліганські дії ОСОБА_4 проявилися у тому, що він неодноразово брав до рук майно закладу (посуд, телевізійний пульт) та кидав ним у напрямку зокрема кухні і відвідувачів, замахувався пляшкою в руці імітуючи можливість нанесення удару відвідувачам.

Одночасно і хуліганські дії ОСОБА_5 виявилися у тому, що він наносив удари відвідувачам, використовував у бійці майно закладу (стілець).

Вказане детально доводиться дослідженим судом відеозаписом подій 08.04.2019 на якому чітко видно, що дії обвинувачених явно не відповідають морально-етичним засадам співжиття, а є типовими хуліганськими діями, які супроводжуються особливою зухвалістю. Вони діють узгоджено, зокрема спільно наносять удари ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , пошкоджують майно закладу, заходять на територію кухні, де вхід стороннім заборонено, їх поведінка є агресивна.

Також, показами свідків доводиться, що дії обвинувачених супроводжувались погрозами, нецензурною лайкою та викрикуванням, а їхні дії призвели до неможливості роботи закладу та навіть бажання працівників покинути його, тобто вони явно зневажали громадський порядок та посягали на нього, і їх мотив був спрямований саме на це.

Перебування у закладі серед великої кількості інших осіб вимагає шанобливого ставлення до прав кожного, хто там знаходиться, в тому числі й до права на повагу. Застосування ж фізичного насильства у даному випадку, що супроводжувалося спричиненням ударів, відштовхування, демонстративне кидання предметів, самовільне заходження на кухню закладу, штовхання та рукоприкладство до персоналу закладу, продовження конфлікту на вулиці з киданням каміння, свідчать у своїй сукупності про особливу зухвалість, яку проявили обвинувачені під час подій 08.04.2019.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.09.2021 № 671/324/17.

Суд відзначає, що посилання сторони захисту та обвинувачених на те, що причиною конфлікту були дії ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які першими підійшли до обвинувачених та першими завдали удар не може бути підставою для виправдання обвинувачених, оскільки аналіз їхніх дії свідчить, що такі явно не співвідносилися з самозахистом, а сам конфлікт незважаючи на те, ким був розпочатий, прогресував саме через активні дії обвинувачених.

Більше того, не надаючи правову оцінку дій ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , суд вважає за необхідне зазначити, що свідок ОСОБА_9 , суду пояснила як розвився конфлікт, зокрема про те, що обвинувачені випивали та висловлювалися нецензурною лайкою відносно неї та іншого працівника, зокрема один з них вимагав номер телефону власниці закладу. Тоді за них заступилися ці двоє чоловіків, які сиділи за сусіднім столиком, пояснивши, що так не можна вчиняти.

З огляду на такі покази свідка ОСОБА_9 , суд вважає, що хуліганські дії обвинувачених, які виразилися у публічному нецензурному висловлюванні, чіплянні та ображанні працівників закладу передували діям ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а тому дії останніх не виключають протиправності дій обвинувачених.

Відтак, суд вважає, що представником публічного обвинувачення у суді доведено наявність складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України у діях ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а у діях ОСОБА_4 , як особи, яка раніше була судима за хуліганські дії, складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України.

З огляду не це, суд відхиляє покликання захисників на те, що вина обвинувачених не доведена поза розумним сумнівом. Так, з наданих суду доказів неможливо зробити інший правовий та логічний висновок окрім того, що обвинувачені вчинили хуліганські дії при обставинах, які викладені в обвинувальному акті.

Інші доводи захисників та обвинувачених також не спростовують таких висновків суду.

Тому, на переконання суду, вина обвинувачених повністю доведена зібраним та дослідженими у судовому засіданні доказами, а доводи сторони захисту не спростовують цього.

Щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці, в порушення вимог п. 2, 9 Положення про дозвільну систему затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, п. 2.1, 2.3.3, 8.1 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, придбав та після чого зберігав за місцем постійного проживання по АДРЕСА_3 вогнепальну зброю без передбаченого на те законом дозволу.

13 квітня 2019 року в ході проведення санкціонованого обшуку житлового помешкання ОСОБА_4 , що знаходиться по АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено один пістолет моделі ПМР кал. 9 мм. Р.А., який згідно висновку експерта Львівського НДЕКЦ МВС України №5/161 від 20.05.2019 є вогнепальною зброєю самозахисту з вогнепальним принципом метання снаряду, номерні позначення якого знищені механічним способом з допомогою абразивного інструменту.

Тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину за ч. 1 ст. 263 КК України заперечив повністю та пояснив, що він дійсно зберігав за місцем свого проживання пістолет та орієнтовно 6 набоїв до нього, які знайшов близько 2-3 місяців до вилучення працівниками поліції. Однак пояснив, що такий пістолет був не на бойові патрони, а на резинові кулі, а тому дозволу на нього він не мав.

Дослідженими письмовими доказами у цій частині обвинувачення встановлено таке.

Як видно з протоколу обшуку від 13.04.2019 за адресою АДРЕСА_7 , у ході такого було виявлено та вилучено під матрацом ліжка зброю, а саме ПМР 9мм 1975 р.в. із магазином у якому міститься 7 патронів та кайданки срібного кольору. Номер ствола затертий (к/п том 2, а.с. 311-315).

Висновком експерта №5/161 від 20.05.2019 доводиться: 1. Пістолет, виявлений та вилучений 13.04.2019 під час обшуку в житлі ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_7 є вогнепальною зброєю. Номерні позначення пістолета знищені способом з допомогою абразивного інструменту. 2. Даний пістолет призначений та придатний для стрільби патронами, спорядженими еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії. 3. Пістолет моделі ПМР 9мм. Р.А. є вогнепальною зброєю самозахисту з вогнепальним принципом метання снаряду, яка призначена для використання цивільними особами з метою протидії активним нападам людей чи тварин та не відповідає вимогам до бойової, спортивної та мисливської зброї. 4. Наданий пістолет виготовлений промисловим способом з бойової вогнепальної зброї пістолета Макарова, шляхом внесення відповідних змін переробки відповідних вузлів та деталей пістолета та нанесення відповідних маркувань позначень заводом-виробником, що привело до зміни первинного призначення пістолета як бойової вогнепальної зброї та унеможливлює використання боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї. Разом з тим, пістолет набув нових властивостей можливості стрільби з пістолета патронами кал. 9мм Р.А., які споряджені еластичним вражаючим елементом. Слідів переробки наданого пістолета з метою зміни його конструкції та призначення (стрільби патронами до нарізної зброї) немає. Наданий магазин є частиною пістолета кал. 9мм. до пістолета Макарова, ПМР, ПМ-Т, ПМШ-1 та інших пістолетів, які виготовляються на базі пістолета Макарова пістолета такої самої моделі, що і наданий пістолет. Встановити чи є наданий магазин частиною конкретного наданого пістолета на момент дослідження не виявляється можливим по причині відсутності на поверхнях пістолета та магазину номерних позначень. Конструкція, форма та розміри наданого магазину дозволяють використання магазину з наданим пістолетом, як одне складане ціле. 6. Сім пістолетних патронів, які надані на дослідження є пістолетними патронами травматичної дії кал. 9мм Р.А., які споряджені еластичним вражаючим елементом. 7. Надані патрони виготовлені промисловим способом, сучасного українського виробництва. 8. Надані патрони в кількості 7 шт., придатні для стрільби, в тому числі із наданого пістолета (к/п том 2, а.с. 344-347).

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_22 свій висновок №5/161 від 20.05.2019 підтримав та пояснив, що дійсно ця зброя є вогнепальною зброєю самозахисту з принципом метання снаряду, тобто елемент викидається за допомогою згоряння. Вказав, що це пістолет травматичний по його характеристиках, а не бойовий, оскільки енергія в джоулях не перевищує 0,5. Також пояснив, що цей пристрій може бути використаний для патронів, які мають енергію вище 0,5 джоуля, однак такі можуть бути виготовлені лише саморобним способом.

Відповідно до висновку експерта №4/355 від 10.05.2019 на поверхнях об`єктів (предметах схожих на пістолет та магазин до нього) при проведенні обшуку 13.04.2019 житла ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_7 , слідів рук (папілярних ліній) не виявлено (к/п том 2, а.с. 350-358).

Висновком експерта №11/422 від 19.06.2019 встановлено, що первинні номерні позначення на затворі, рамці та магазині пістолета наданого для дослідження знищені шляхом зняття шару металу за допомогою абразивного інструменту. При проведенні електро-хімічного травлення встановлено знищені цифрові позначення « НОМЕР_3 » на поверхні магазину пістолета. Встановити номерні позначення на поверхні затвору та рамки пістолета не виявилося можливим, що може бути зумовленим значним «мінусом» металу внаслідок їх знищення (к/п том 2, а.с. 366-375).

Відповідно до ч.1 ст.263 КК України злочином є носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Аналіз п.п. 1, 2 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, а також п. 8 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 662 дає підстави вважати, що пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, є окремим видом зброї, який не класифікується як вогнепальна зброя (бойова, спортивна, мисливська, старовинна, несучасна, охолощена, нейтралізована).

До пристроїв належать такі пістолети і револьвери вітчизняного виробництва, які конструктивно призначені тільки для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії і технічно не придатні для стрільби бойовими патронами (п.8.12 Інструкції).

Як зазначено у абз.2 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» №3 від 26.04.2002, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, не можуть бути віднесені до предмета злочинів, відповідальність за які передбачена ст.ст. 262, 263 КК України.

Аналогічну практику підтримує і Верховний Суд, зокрема у справі № 398/4375/14-к від 29.03.2018.

З висновку експерта №5/161 від 20.05.2019 видно, що пістолет моделі ПМР кал. 9мм Р.А., який виявлений 13.04.2019 під час обшуку в житлі ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_7 є вогнепальною зброєю, однак такий у зв`язку з промисловими шляхом перероблений, що призвело до зміни первинного призначення пістолета як бойової вогнепальної зброї та унеможливило використання боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї, а сам пістолет набув нових властивостей можливості стрільби з пістолета патронами, які споряджені еластичним вражаючим елементом.

У пункті 2 висновку експерта чітко вказано, що Даний пістолет призначений та придатний для стрільби патронами, спорядженими еластичними снарядами травматичної (несмертельної) дії.

А у пункті 3 також чітко вказано, що пістолет моделі ПМР 9мм. Р.А. є вогнепальною зброєю самозахисту з вогнепальним принципом метання снаряду, яка призначена для використання цивільними особами з метою протидії активним нападам людей чи тварин та не відповідає вимогам до бойової, спортивної та мисливської зброї.

Аналогічні пояснення дав у судовому засіданні і експерт ОСОБА_22 , який пояснив, що кінетична енергія кулі у даному пістолеті не перевищує 0,5 джоулів, а тому це не є бойовою, спортивною чи мисливською зброєю.

Відтак вилучений у ОСОБА_4 пістолет ПМР кал. 9мм. Р.А. не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України. Тому, в діях ОСОБА_4 відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Статтею 21 КПК України гарантується кожному право на справедливий розгляд.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється, зокрема, у разі, якщо не доведено, що було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

З огляду на наведені вище мотиви, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України не була доведена перед судом, а у його діях відсутній склад даного злочину.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так злочини, передбачені ч. 2 ст. 296 та ч. 3 ст. 296 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 у відповідності до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України суд визнає рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 суд бере до уваги, що він на обліку у наркологічному кабінеті не перебуває, перебуває на обліку в психіатричному кабінеті, однак відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №228 від 10.06.2019 психічною хворобою не страждає, виявляє емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип, що не позбавляє його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за місцем проживання скарг на нього не надходило, раніше притягався до кримінальної відповідальності за умисні злочини , має непогашену судимість, не працевлаштований, розлучений, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, інвалід 2 групи (с/п том 3, а.с. 53).

З урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що обтяжують покарання та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно обрати у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами.

Прокурор в судових дебатах просив обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити від відбуття покарання з випробуванням.

Вирішуючи питання, про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд виходив з наступних мотивів.

Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням.

Відповідно до ст. 75 КК при вирішенні питання, чи є можливим виправлення засудженого без реального відбування покарання, суду необхідно обов`язково врахувати дані, які характеризують особу винного, а при позитивній відповіді навести переконливі аргументи, що ґрунтуються на конкретних обставинах справи.

Крім того, на переконання суду, в розумінні статті 75 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбачає не тільки врахування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК України, а й індивідуальних особливостей злочинного діяння.

Як видно з встановлених судом обставин, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення при обставинах, які характеризуються агресією, застосуванням сили у закладі громадського харчування в тому числі відносно працівників закладу, при чому вчинив такі дії з використання ножа, у стані алкогольного сп`яніння, а тому на переконання суду, такі індивідуальні дії ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення свідчать про їх тяжкість, яка у свою чергу не дає підстав для висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

Аналізуючи дані про особу ОСОБА_6 суд встановив, що такий був засуджений за умисний, особливо тяжкий злочин, відбував покарання у місцях позбавлення волі тривалий строк (14 років), однак вчинив новий злочин маючи непогашену судимість, тобто найтяжче покарання застосоване до ОСОБА_6 не призвело до його виправлення та попередження скоєння ним нових умисних злочинів.

За таких умов є абсолютно нелогічним висновок прокурора про те, що виправлення ОСОБА_6 може відбутися без реального відбуття покарання.

На переконання суду, підстав для застосування відносно ОСОБА_6 ст. 75 КК України немає.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 у відповідності до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_5 у відповідності до ст. 67 КК України судом також не встановлено.

Причому суд вважає, що наведена у обвинувальному акті обтяжуюча покарання ОСОБА_5 обставина вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння не знайшла свого підтвердження, так як будь-якого письмового доказу такої обставини матеріали справи не містять, а сам ОСОБА_5 її не визнає.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 суд бере до уваги, що за місцем його проживання скарг на нього не надходило, проживає з матір`ю та братами, неодружений, не працевлаштований, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, у відповідності до ст. 89 КК України є таким, що раніше не судимий.

Оцінюючи тяжкість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, суд бере до уваги, що він хоч і вчинив хуліганство у групі осіб, проте від його індивідуальних дій не було завдано шкоди життю та здоров`ю працівників закладу, а лише відвідувачам, з якими у них виник конфлікт, такі дії поряд з іншими обвинуваченими були доволі обмежені.

Оцінюючи особу ОСОБА_5 суд бере до уваги, що він мав раніше судимість за вчинення злочину в т.ч. хуліганства, однак застосоване до нього покарання, яке передбачало звільнення з випробуванням на підставі ст. 75 КК України відбув і нового злочину в цей час не вчинив, тобто застосування до нього ст. 75 КК України було виправданим.

А тому, враховуючи наведене, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також позицію прокурора, який просив застосувати відносно ОСОБА_5 ст. 75 КК України, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно обрати у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України, однак суд також вважає, про наявну можливість його виправлення без реального відбування покарання та звільнення його від його відбування покарання з випробуванням на підставі положень статей 75, 76 КК України.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст. 67 КК України судом також не встановлено.

Так, обтяжуючою покарання ОСОБА_4 обставиною прокурор вважає рецидив злочину, хоча обвинувачує його за ч. 3 ст. 296 КК України, тобто у хуліганстві вчинено зокрема повторно.

Як зазначено у п. 7 Постанови Пленуму ВСУ від 02.12.2006 №10 «Про судову практику у справах про хуліганство» за ознакою вчинення хуліганства особою, раніше судимою за нього, дії винного кваліфікують за ч. 3 ст. 296 КК тоді, коли він на час учинення злочину мав не зняту чи не погашену судимість хоча б за однією з частин зазначеної статті або за ч. 2 чи ч. 3 ст. 206 КК1960 р. У разі кваліфікації дій винного за цією ознакою не можна визнавати обставинами, які обтяжують покарання, вчинення злочину повторно і рецидив злочинів (п. 1 ч. 1 ст. 67 КК).

Також, наведена у обвинувальному акті обтяжуюча покарання ОСОБА_4 обставина вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння не знайшла свого підтвердження, так як будь-якого письмового доказу такої обставини матеріали справи не містять, а сам ОСОБА_4 її не визнає.

Відтак, обставини обтяжуючі покарання ОСОБА_4 відсутні.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд бере до уваги, що на нього скарг за місцем проживання не надходило, він не працевлаштований, неодружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, в т.ч. за ч. 3 ст. 296 КК України, відбував покарання в місцях позбавлення волі, має непогашену судимість.

Прокурор в судових дебатах просив обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від відбуття покарання з випробуванням.

Оцінюючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, суд бере до уваги, що він на початку конфлікту хоч і намагався зупинити його та вчиняв відповідні дії, проте в подальшому долучився до хуліганських дій інших обвинувачених та неодноразово кидав підручними предметами у сторону працівників закладу та відвідувачів, тобто його хуліганські дії були активними та неодноразовими і спрямованими на завдання шкоди громадському порядку та майну закладу.

Оцінюючи особу ОСОБА_4 суд бере до уваги, що він має непогашену судимість за вчинення злочину зокрема передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, однак застосоване до нього найтяжче покарання у виді позбавлення волі за такі дії не призвело до виправлення і він знову вчинив аналогічний злочин.

Тому, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно обрати у виді позбавлення волі на строк в межах санкції ч. 3 ст. 296 КК України, і одночасно суд висновує про неможливість виправлення ОСОБА_4 без реального відбування покарання і неможливість застосування відносно нього положень статей 75, 76 КК України.

Запобіжний захід обраний відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави, яка була в подальшому внесена відповідними заставодавцями, залишити без змін до набрання вироком законної сили, а після цього повернути заставодавцям.

Речові докази по справі слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України. Причому суд вважає, що незважаючи на те, що суд ухвалив рішення виправдати ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, вилучений у нього пістолет з магазином та патронами не можуть бути йому повернуті, оскільки встановлено, що такий пістолет і магазин мають знищені номерні знаки, а тому є такими, що відносяться до вилучених з обігу предметів.

Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчої судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17.04.2019 скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Наявні у справі процесуальні витрати на залучення судових експертів Львівського НДЕКЦ МВС України у загальні сумі 5966,38 грн. стосуються обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України (к/п том 2, а.с. 343, 349, 365).

Оскільки за правилами ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку, а оскільки суд ухвалює виправдувальний вирок у частині обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України, то понесені витрати на залучення експертів стягненню з нього не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.296 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з 08.04.2019 до 11.04.2019 з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 відповідно до ухвали слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10.04.2019 у виді тримання під вартою з визначеною заставою у розмірі 153 680, 00 грн. залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Заставу у розмірі 153 680,00 грн., яка була внесена заставодавцем ОСОБА_23 за ОСОБА_6 повернути заставодавцю ОСОБА_23 після припинення дії запобіжного заходу.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.296 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі звільнити з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 відповідно до ухвали слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 24.04.2019 у виді тримання під вартою з визначеною заставою у розмірі 153 680, 00 грн. залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Заставу у розмірі 153 680,00 грн., яка була внесена заставодавцем ОСОБА_24 за ОСОБА_5 повернути заставодавцю ОСОБА_24 після припинення дії запобіжного заходу.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.296 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 24.04.2019 до 25.04.2019 з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 відповідно до ухвали слідчого судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 24.04.2019 у виді тримання під вартою з визначеною заставою у розмірі 153 680, 00 грн. залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Заставу у розмірі 153 680,00 грн., яка була внесена заставодавцем ОСОБА_24 за ОСОБА_4 повернути заставодавцю ОСОБА_24 після припинення дії запобіжного заходу.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та виправдати його за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Речові докази:

-компакт-диск «Verbatium» DVD-R, ємністю 4,7 гб., з надписом чорного кольору «Антоніні» - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-пістолет ПМР 9мм., 1975 року випуску з магазином та сімома патронами знищити;

-кайданки срібного кольору повернути ОСОБА_4 ;

-кухонний ніж вилучений під час огляду місця події 19.04.2019 повернути ОСОБА_25 .

Арешт накладений ухвалою слідчої судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17.04.2019 скасувати після набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 12.07.2023.

Суддя ОСОБА_1