Провадження по справі № 1-кс/522/5484/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000175 від 27 жовтня 2021 року,

Учасники процесу:

прокурор - ОСОБА_4 ,

підозрюваний - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000175 від 27.10.2021.

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 посилається на те, що усі слідчі дії у кримінальному провадженні проведені незаконним шляхом, встановлені докази є недопустимим. Оскільки повідомлення про підозру не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, просить докази у кримінальному провадженні визнати недопустимими, повідомлення про підозру скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Позиція учасників судового розгляду.

У судовому засіданні підозрюваний підтримав вимоги скарги та просив задовольнити.

Захисник підозрюваного підтримала вимоги підозрюваного, та у своїй скарзі на повідомлення про підозру додала, що повідомлення про підозру не обґрунтоване, не містить жодної конкретики, як того вимагає п.6 ч.1 ст. 277 КПК України, фактичні обставини події не відповідають тим, що викладені у повідомленні про підозру ОСОБА_3 . Окремо звернула увагу, що ОСОБА_3 повідомили про підозру поза межами строку досудового розслідування, встановленого ст. 219 КПК України. Просила задовольнити вимоги скарги, з наведених у ній підстав.

Прокурор заперечив проти задоволення скарги, та зазначив, що підстав для її задоволення немає.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні скарги.

Кримінальний процесуальний кодекс

Стаття 303. Рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження

1. На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Стаття 42. Підозрюваний, обвинувачений

1. Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Стаття 276. Випадки повідомлення про підозру

1. Повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37цього Кодексу.

2. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу.

3. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Стаття 87. Недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини

1. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

2. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит;

3. Недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

4. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Мотиви, із яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали.

12.05.2023 ОСОБА_3 в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 109, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України.

12.05.2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 109, ч.ч. 2, 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000175 від 27.10.2021.

13.05.2023 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси до підозрюваному ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 10.07.2023, без можливості внесення застави.

07.07.2023 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси підозрюваному ОСОБА_3 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 04.09.2023, без можливості внесення застави.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2023 строк досудового розслідування продовжено до 4-х місяців, тобто до 12.09.2023.

14.08.2023 постановою процесуального керівника у кримінальному провадженні матеріали досудового розслідування щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161 КК України стосовно ОСОБА_3 , виділені з кримінального провадження № 0000175 від 27.10.2021 у кримінальне провадження № 0000317.

31.08.2023 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до 12.11.2023.

Так, відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно із ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Питання, які слідчий суддя повинен дослідити під час розгляду скарги на повідомлення про підозру, повинні стосуватися перевірки наступних обставин:

1) чи не спростовані під час досудового розслідування з дня обрання запобіжного заходу (коли слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу з урахуванням обов`язкової наявності обґрунтованості підозри) докази, що давали підстави для підозри особи;

2) чи немає на день розгляду скарги підстав для визнання доказів недопустимими, в контексті положень ч. 4 ст. 87 КПК України, зокрема якщо слідчим суддею буде встановлено, що будь-які докази, на яких ґрунтується підозра, були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, оскільки рішення про недопустимість доказів з інших підстав, може бути прийняте виключно судом за результатами судового розгляду обвинувачення по суті.

Так, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст.17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст.303 ч.1 п.10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Згідно з вимогами ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011)), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості доказів, відсутності конкретики та невідповідності фактів, які вказані у повідомленні про підозрі доказам, зібраним у ході досудового розслідування, не є підставою для скасування повідомлення про підозру, оскільки, розглядаючи скаргу на повідомлення про підозру, слідчий суддя не вправі вирішувати питання про наявність чи відсутність в діях підозрюваної особи складу кримінального правопорушення, належність та допустимість доказів та інші питання, які підлягають з`ясуванню та оцінці судом під час розгляду кримінального провадження по суті, а повинен лише перевірити дотримання слідчим, прокурором під час повідомлення про підозру вимог статей 276-278 КПК України.

Як встановлено у ході розгляді скарги, за своїм змістом повідомлена ОСОБА_3 12.05.2023 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_3 був причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Крім цього, наявність вказаної підозри стало підставою для обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного, який неодноразово продовжувався слідчим суддею.

У зв`язку із вищевикладеним, слідчий суддя не знаходить підстав вважати, що докази були отримані з істотним порушенням прав і свобод людини, стороною захисту не наведено будь-яких обставин, які б свідчили, що наданий час отримані докази, які спростовують відомості викладені в повідомленні про підозру. Враховуючи викладене, дійшов висновку, що при здійсненні повідомлення про підозру органом досудового розслідування було дотримано вимоги положень ст. 276-278 КПК України, а тому скарга сторони захисту є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 303-307, 318-380, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу підозрюваного ОСОБА_3 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000175 від 27 жовтня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів, з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_7