Справа № 132/2022/23
Провадження №1-кп/132/322/23
Вирок

Іменем України

31 липня 2023 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043 від 23 травня 2023 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калинівка Вінницької області, українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 у вересні 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), розуміючи та знаючи вимоги чинного законодавства, всупереч вимог п.5-1 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340, а саме уникаючи проходження медичного огляду в порядку, встановленому МОЗ України, підготовки відповідно до планів і програм, складання теоретичного, на знання діючих Правил дорожнього руху України і практичного, на перевірку навичок керування транспортним засобом, іспитів в уповноважених підрозділах територіальних органів з надання сервісних послуг МВС територіальних сервісних центрах МВС, у невстановленої особи, вирішив замовити виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія, яке надавало б йому право керувати транспортними засобами категорій «А», «А1», для подальшого використання у власних цілях. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на виготовлення завідомо підробленого офіційного документа, який видається установою та надає право на керування вищевказаним транспортним засобом, з метою подальшого його використання у власних цілях, ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , через мережу Інтернет, на невстановленому досудовим розслідуванням сайті, знайшов оголошення щодо виготовлення такого документу. Вподальшому, у вересні 2022 році (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 діючи умисно, протиправно, через мережу Інтернет, вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, та усвідомлюючи злочинний характер своїх дій щодо пособництва у вчиненні підробленого офіційного документу, написав у приватні повідомлення на невстановленому Інтернет сайті про бажання виготовлення посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , яке буде містити його особисте фотозображення та анкетні дані, для чого він відправив копії своїх документів, а саме: паспорт громадянина України; ідентифікаційний код; фотографію на білому фоні, а також зразок власного підпису, чим створив сприятливі умови для доведення невстановленою досудовим розслідуванням особою злочинного наміру щодо здійснення підроблення посвідчення. Вподальшому, невстановлена особа, у невстановленому під час досудового розслідування місці та часі, виготовила підроблений документ, який надає право керувати транспортним засобом та видається в установленому законом порядку з дотриманням певної процедури, та приблизно у вересні 2022 року (точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено), використовуючи сервіс доставки відправлень ТОВ «Нова Пошта», надіслала ОСОБА_6 , для його власних потреб, підроблене посвідчення трактоводія серії НОМЕР_1 , видане 28.09.2022 року на ім`я ОСОБА_6 , на якому містилося його фотозображення та відповідно до якого, останньому надається право керування тракторами та машинами категорії «А1», «А2», за яке він заплатив невстановленій особі грошові кошти в сумі 5000грн.00коп.

Він же, вподальшому, одержавши підроблений офіційний документ посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 28.09.2022 року на його ім`я, усвідомлюючи, що вказаний документ є підробленим, оскільки він не дотримався встановленого законодавством України порядку отримання та використання посвідчення водія, з вересня 2022 року (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), почав використовувати його під час керування транспортним засобом. 22.05.2023 року о 19год.25хв. ОСОБА_6 керуючи мотоскутером марки «Ямаха», та рухаючись по вулиці Михайла Грушевського в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, у відповідності до вимог ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», був зупинений інспекторами СРПП відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, за порушення Правил дорожнього руху України. На вимогу працівників поліції пред`явити документ, який посвідчує право керування транспортним засобом, ОСОБА_6 з метою введення в оману працівників поліції щодо наявності в нього права керування мотоскутером, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, пред`явив, тим самим використав, підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 28.09.2022 року ТСЦ 0541 на його ім`я, на право керування тракторами та машинами категорії «А1», «А2». Відповідно до висновку експерта № 3292/23-21 від 13.06.2023 року, наданий бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виготовлений на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає встановленим зразкам, які перебувають в офіційному обігу на території України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, та пояснив, що дійсно у вересні 2022 року, точної дати та часу він не пам`ятає, вирішив замовити виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія відповідної категорії. З цією метою, через мережу Інтернет знайшов оголошення про виготовлення такого документа, написав у приватні повідомлення на невстановленому сайті про бажання виготовлення посвідчення водія на його ім`я, надіслав свої анкетні дані, фотозображення та зразок свого підпису - особі, яка зобов`язалася його виготовити. Після виготовлення посвідчення, він його отримав за допомогою сервісу доставки ТОВ «Нова Пошта», за що заправив грошові кошти в сумі 5000грн. Дане посвідчення він почав використовувати з вересня 2022 року під час керування транспортним засобом. 22.05.2023 року о 19год.25хв, керуючи мотоскутером по вулиці М.Грушевського в місті Калинівка, був зупинений працівниками поліції, на вимоги яких, пред`явив підроблене посвідчення водія, яке було вилучене у нього.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, а саме пособництво у підроблені посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, та за ч.4 ст.358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Положення частини 2 статті 50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до змісту статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Прокурор ОСОБА_7 у своїй промові, під час виступу у судових дебатах, просила визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у вигляді: за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400грн.00коп.; за ч.4 ст.358 КК України - штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850грн.00коп. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400грн.00коп.

За роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до вимог статті 12 КК України за класифікацією відносяться до кримінальних проступків.

Згідно відомостей персонально-довідкового обліку, отриманих з Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України від 02.06.2023 року, ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався та судимостей не має.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0000043 від 23.05.2023 року, ОСОБА_6 має вищу освіту, одружений, працевлаштований, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

За довідкою-характеристикою, виданою 26.06.2023 року виконавчим комітетом Калинівської міської ради Вінницької області, ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується з позитивної сторони.

Як слідує з консультативних висновків спеціалістів Комунального підприємства «Калинівська центральна районна лікарня» Калинівської міської ради від 12.06.2023 року, ОСОБА_6 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Органом досудового розслідування в обвинувальному акті зазначено, що обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , що передбачена статтею 66 КК України, є щире каяття.

Статтею 66 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; 2-1) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; 3) вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; 4) вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності; 5) вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; 6) вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність; 7) вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого; 8) вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності; 9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням кримінального правопорушення у випадках, передбачених цим Кодексом. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 року у справі № 156/98/18 (провадження № 51-9408км18), наведений у статті 66 КК України перелік не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті. Ними, зокрема, можуть бути: вчинення злочину вперше; визнання вини особою, що вчинила злочин; молодий вік цієї особи; позитивна характеристика за місцем праці; навчання чи проживання; стан її здоров`я; наявність малолітніх дітей чи інших осіб на її утриманні та інше.

За рекомендаціями, викладеними в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 роз`яснено, що визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

З урахуванням вищезазначених вимог закону та роз`яснень щодо застосування його норм, суд ретельно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість визнання обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 : вчинення кримінальних правопорушень вперше; визнання вини; щире каяття; позитивне характеризування за місцем проживання.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , що визначені статтею 67 КК України, органом досудового розслідування та судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеру діянь, обстановки, способу, місця, часу їх вчинення, наявності пом`якшуючих обставин, особи обвинуваченого, суд погоджується з позицією прокурора та вважає, що ОСОБА_6 необхідно визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у вигляді: за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України штраф у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400грн.00коп.; за ч.4 ст.358 КК України - штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850грн.00коп. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400грн.00коп.

Дане покарання на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненим кримінальним правопорушенням, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Згідно частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування кримінального провадження, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 28.09.2022 року ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке згідно постанови дізнавача СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 23.05.2023 року, визначено зберігати при матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, необхідно залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, на вилучене в ході досудового розслідування кримінального провадження посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 28.09.2022 року ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_9 від 25.05.2023 року у справі № 132/1641/23, був накладений арешт.

З урахуванням вимог процесуального закону, та беручи до уваги, що в застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_9 від 25.05.2023 року у справі № 132/1641/23.

Відповідно до частини 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно з пінкту 2 частини 4 статті 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

За роз`ясненнями п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта згідно висновку судово-технічної експертизи №3292/23-21 від 13.06.2023 року, у розмірі 2150грн.82коп., підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого в ході досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.358; ч.4 ст.358 КК України та призначити йому покарання у виді:

- ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400грн00коп.;

- ч.4 ст.358 КК України штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850грн00коп.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400грн00коп.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування кримінального провадження, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 28.09.2022 року ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке згідно постанови дізнавача СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_8 від 23.05.2023 року, визначено зберігати при матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_9 від 25.05.2023 року у справі № 132/1641/23, на посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 28.09.2022 року ТСЦ 0541 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта згідно висновку судово-технічної експертизи № 3292/23-21 від 13.06.2023 року, у розмірі 2150грн.82коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя