Справа № 643/4676/23
Провадження № 1-кп/643/393/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0005568 від 22.10.2014, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

05.06.2023 до Московського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт в порядку ст. 291 КПК України по кримінальному провадженню за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 18.04.2023 відносно ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор». Строк застосування 15.06.2023.

Ухвалою суду від 07.06.2023 року по кримінальному провадженню призначене підготовче засідання.

Станом на 26.07.2023 року підготовче судове засідання не проведене.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 направили суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Прокурор вважав неможливим провести підготовче судове засідання за відсутністю потерпілого ОСОБА_9 .

Від інших учасників судового розгляду заперечень не надійшло.

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на те, що останній обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 190 КК України. На теперішній час продовжують мати місце ризики, визначені ст. 177 КПК України, які були підставою як для обрання вказаного запобіжного заходу на стадії досудового слідства, так і для продовження строку його застосування під час судового розгляду обвинувального акта.

На думку сторони обвинувачення продовжують мати місце ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчиняти спроби: переховуватись від суду. Цей ризик підтверджується характеристикою особи обвинуваченого, який до затримання не працював, не одружений, дітей чи інших осіб на утриманні не має, не має у м. Харкові та Харківській області житла, яке б йому належало на праві власності, а тому будь-який даних, які б унеможливлювали ризик втечі, на цей час не встановлено. Крім того, останній до затримання перебував у розшуку, що свідчить про можливість повторного ухилення від суду; незаконно впливати на свідків. До теперішнього часу на судовому розгляді не було допитано всіх свідків та потерпілих, а враховуючи те, що показання свідків є одними із ключових доказів сторони обвинувачення, доки Судом безпосередньо не буде допитано усіх свідків, ризик незаконного впливу на них не можна виключати. Також обвинуваченому на виконання вимог ст. 290 КПК України надавалися усі матеріали вказаного кримінального провадження, у тому числі протоколи допиту свідків, у яких зазначені анкетні дані, адреси проживання свідків. Вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду корисливих злочинів, до затримання обвинувачений не працював, а тому законних джерел доходу не мав.

З огляду на фактичні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , на характеристику особи обвинуваченого, на ризики, які на цей час не зменшились та не зникли, вважав, що жоден інший, більш м`який, запобіжний захід, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не виключить зазначені вище ризики.

На даному етапі кримінального провадження сторона обвинувачення не просить суд вирішити питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Вказане також знайшло своє відображення у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Мюррей проти Об`єднаною Королівства», який вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі - Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Крім того, зважаючи на обставини та складність кримінального правопорушення, враховуючи те. що для проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження необхідний тривалий час у зв`язку з проведенням ряду слідчих експериментів, проведення інших слідчих (розшукових) дій, до обвинуваченого необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Таким чином, вищенаведені факти доводять обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри та обвинувачення у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України; наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків; недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також відповідно до листа ВСУ від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», а саме п. 8 встановлено, що у разі коли територіальну підслідність змінено, а матеріали кримінальних проваджень через воєнні дії не було передано, оцінюючі ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд, керуючись матеріалами клопотання вирішує питання щодо запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора стосовно продовження строків тримання під вартою обвинуваченому та просила змінити її підзахисному запобіжний захід на нічний домашній арешт, посилаючись на те, що прокурором не доведені зазначені ризики, наміру переховуватися від суду обвинувачений немає. Крім того, обвинувачений хворіє на тяжку хворобу.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст.ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно з п.3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання прокурора і захисника та матеріали справи, враховуючи конкретні обставини справи та особу обвинуваченого вважає, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому на стадії судового провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За вчинення кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_6 передбачене покарання у виді позбавлення волі до трьох років.

Однак, як вбачається з обвинувального акту, обвинувачений раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, тривалий час за цим кримінальним провадженням знаходився у розшуку, зареєстрований у м. Дніпро, офіційно не працевлаштований.

З метою уникнення спроби обвинуваченого переховуватися від суду, можливості незаконного впливу на потерпілих та свідків, які не допитані судом, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку, що стосовно обвинуваченого необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Об`єктивних даних щодо тяжкої хвороби обвинуваченого та неможливості його знаходження в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» через незадовільний стан здоров`я суду не надано.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Підстав для задоволення клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про зміну стосовно обвинуваченого запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд не вбачає, оскільки не спростовує висновків суду щодо доцільності продовження строків тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з п.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Також, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ "Летельє проти Франції", суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність продовження щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 197, 205, 314, 315, 331, 376 ч.2 КПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Євпаторія, АР Крим, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, тобто до 23 вересня 2023 року.

Для виклику потерпілого ОСОБА_9 підготовче судове засідання відкласти на 14.10 год. 09 серпня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повну ухвалу суду оголоcити о 09.45 год. 27 липня 2023 р.

Суддя ОСОБА_1