Провадження №1-кп/761/2838/2023
В И Р О К

іменем України

25 квітня 2023 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду судовий розгляд у кримінальному провадженні № №0000105 від 25.01.2023 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Тростянець Вінницької обл., українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого відповідно до вимог ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Солдат ОСОБА_4 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин, 30.08.2022 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , після чого до 12.01.2023 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 5 ст. 407 КК України, визнав у повному обсязі та показав, що добровольцем у складі ЗСУ приймав участь у військових діях на Донбасі з 2017 року. У 2022 році йому прийшов лист про зарахування його до резервного складу військової частини НОМЕР_1 . У зазначений термін він з`явився до військової частини, однак обурився тому, що його - особу з бойовим досвідом зарахували до резерву ЗСУ і, повернувшись додому для збору відповідних документів, вирішив не з`являтися із зазначених причин до військової частини. Весь час перебував вдома та намагався вирішити питання переведення його до бойової частини, в складі якої він зможе приймати участь у військових діях на території нашої держави. Коли це питання було практично вирішено, він 12.01.2023 з`явився до військової частини НОМЕР_1 . На теперішній час його переведено до іншої частини, у складі якої найближчим часом він планує вирушити до місця бойових дій з метою відбиття нападу агресора на територію України. У вчиненому розкаявся, просив суд суворо його не засуджувати, звільнити його від відбування покарання з випробуванням для того, щоб він мав можливість відбути до виконання бойового завдання на фронт.

Прокурор в судовому засіданні просив розглянути кримінальне провадження не досліджуючи докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнає повністю.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення визнане судом повністю доведеним, та ніким не оспорюється.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у нез`явленні вчасно на службу, без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке віднесене до тяжких злочинів, характер його діянь, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого є визнання вини та щире каяття.

Обставин, які б, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжували покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в рамках, наближених до нижньої межі покарання, передбаченого санкцією ч. 5 ст. 407 КК України.

Однак, беручи до уваги, те, що ОСОБА_4 є раніше несудимою особою, відповідно до ст. 89 КК України, зважаючи на його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, бажання безпосередньо приймати участь у бойових діях з метою відбиття збройної агресії російської федерації на території України, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом основного покарання на підставі ч. 1 ст. 75 КК України (в редакції діючій станом на 30.08.2022 року), вважаючи можливим його виправлення без реального відбування покарання.

На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільних позовів, в рамках кримінального провадження не заявлено.

Судові витрати у справі відсутні.

Речові докази по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, у кримінальному провадженні судом не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст. 309, КК України, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України (в редакції станом на 30.08.2022), звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1