Провадження № 1-кс/204/2691/23
У Х В А Л А
Підставою для реєстрації кримінального провадження стало повідомлення ГВЗНД УСБУ у Дніпропетровській області про діяльність на території Харківської та Дніпропетровської областей групи осіб, які в порушення порядку, встановленого законодавством України, з метою особистого збагачення за відсутності відповідної дозвільної документації здійснюють переробку, ремонт та відновлення втраченої (загубленої) та трофейної зброї, з подальшим продажом зацікавленим особам, в тому числі за межами України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що мешканці міста Дніпра, Дніпропетровської області та міста Харкова, діючи за попередньою змовою з працівниками відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Дніпропетровській області, представниками громадських формувань, збройових магазинів, працівників стрілецьких тирів, медичних установ, співробітників Волинської митниці (пункт пропуску «Ягодин»), використовуючи підроблені документи, в порушення порядку, встановленого законодавством України, отримують дозволи на право придбання зброї, та в подальшому здійснюють контрабандне переміщення зброї через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю шляхом використання поштових операторів «Укрпошта», «Нова Пошта», та тайників, виготовлених або обладнаних схованок в транспортних засобах з території України до країн ЄС. Слід зазначити, що оформлення вищевказаних дозволів на придбання, зберігання і носіння (реєстрацію) пристроїв для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (зброї) здійснюється тільки працівниками відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Дніпропетровській області. Отже, до вищевказаної протиправної діяльності причетні службові особи відділу контролю за обігом зброї ГУНП в Дніпропетровській області, які діючи за попередньою змовою з групою осіб з числа мешканців міста Дніпра, Дніпропетровської області та міста Харкова, а також іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, в порушення Тимчасової інструкції про порядок придбання, зберігання, обліку, використання та застосування пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів працівниками суду, правоохоронних органів та їх близькими родичами, а також особами, які беруть участь у кримінальному судочинстві, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 13 червня 2000 року № 379, здійснюють оформлення незаконних (підроблених) дозволів на право придбання зброї, на підставі яких в подальшому придбається зброя через торгівельні мережі, що реалізовують вогнепальну зброю та пристрої для відстрілу патронів, споряджених гумовими снарядами несмертельної дії, яка в подальшому направляється через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю шляхом використання поштових операторів зв`язку «Укрпошта», «Нова Пошта», та тайників, виготовлених або обладнаних схованок в транспортних засобах з території України до країн ЄС. Встановлено, що до вищезазначеної діяльності причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Харкова, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
20.07.2023 в ході проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено, серед іншого:Грошові кошти 319 купюр номіналом 500 грн на загальну суму 159 500 грн.;Грошові кошти 116 купюр номіналом 1000 грн на загальну суму 116 000 грн.;Грошові кошти в іноземній валюті 638 купюр номіналом 100 доларів США на загальну суму 63 800 доларів США. Приймаючи до уваги викладене, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, вищевказані предмети імовірно являється грошима, набутими кримінально протиправним шляхом, а також можуть містити інші відомості, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
21.07.2023 року постановою слідчого зазначені вище грошові кошти визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
Крім цього, на даний час існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту на зазначене в клопотанні майно призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження останнього, зокрема внаслідок повернення вищевказаного майна, будуть втрачені сліди злочину та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
На підставі викладеного вище, з урахуванням того, що вилучені за результатами обшуку зазначені предмети, які в подальшому визнані речовими доказами, імовірно являються грошима, набутими кримінально протиправним шляхом, а також можуть містити інші відомості, що встановлюються під час кримінального провадження, та потребують детального вивчення і дослідження, яке можливо тільки під час проведення необхідних судових експертиз та інших слідчих (розшукових) і процесуальних дій, а також з метою запобігання можливості приховування зазначених речових доказів, слідчий звертається до суду з даним клопотанням про арешт майна.
Слідчий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.
Ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів
Матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Враховуючи зазначені підстави, згідно зі ст.98 КПК України, вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування.
Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.
Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.
Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, у зв`язку з чим, клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 36, 40, 110,131-132, 170-171,309 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно, що було вилучене 20.07.2023 року за результатами проведення обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на: грошові кошти 319 купюр номіналом 500 грн., на загальну суму 159 500 грн.; грошові кошти 116 купюр номіналом 1000 грн., на загальну суму 116 000 грн.; грошові кошти в іноземній валюті 638 купюр, номіналом 100 доларів США, на загальну суму 63 800 доларів США, шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1