Справа №592/8341/23
Провадження №1-в/592/213/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми подання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№ 116)» ОСОБА_6 про поміщення до приміщення камерного типу Державної установи «Сумська виправна колонія (№ 116)» засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше не судимого, засудженого: 26.03.2021 р. вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 296, п. 7 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до тринадцяти років позбавлення волі. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23.03.2023 р. вирок Харківського районного суду Харківської області від 26.03.2021 р. в частині засудження скасовано. Вважати засудженим за п. 7 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 115 К України до дванадцяти років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 01.11.2017 р. Кінець строку відбування покарання: 01.11.2029 р.

В С Т А Н О В И В:

Подання мотивується тим, що 08.06.2023 р. близько 11 год. 30 хв. до кабінету молодшого інспектора ДІЗО було викликано засудженого ОСОБА_4 відділення СПС № 4, якому було запропоновано згідно графіку 2-х годинного відпрацювання на червень 2023 р., затвердженого начальником установи, відпрацювати 2-х годинне чергування, а саме запропоновано підмести сходи з 1 поверху ДІЗО до прогулянкового дворика 2 поверху. Засуджений ОСОБА_4 був забезпечений робочою формою одягу згідно сезону та інвентарем для прибирання в повному обсязі, але виконувати законні вимоги адміністрації тобто приступити до прибирання, останній відмовився нічим не мотивуючи свою відмову від виконання даних робіт. Після чого засудженому ОСОБА_4 було роз`яснено вимоги ст. ст. 107, 118 КВК України та ст. 391 КК України та про негативні правові наслідки в разі невиконання запропонованої роботи. На що засуджений ОСОБА_4 сказав, що приступати до вказаної роботи він не буде, тому що не хоче цього робити. Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 04.11.2017 р. 11.05.2023 р. засуджений ОСОБА_4 прибув до ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116)» із ДУ «Харківський слідчий ізолятор», де до праці не залучався, заохочень не мав, вимоги режиму тримання порушував, за що мав чотири стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. За час відбування покарання в колонії характеризується негативно, вимоги відбування покарання та розкладу денного порушує, за що має 13 стягнень, які не погашені та не зняті у встановленому законом порядку. За характером конфліктний, хитрий, має завищену самооцінку, шукає для себе вигоди. У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, самостверджується за рахунок засуджених позитивної спрямованості, підтримує рівні стосунки із засудженими негативної соціальної спрямованості. Намагається нав`язувати іншим засудженим підтримання кримінальних традицій. Просить суд: засудженого ОСОБА_4 помістити строком на один місяць до приміщення камерного типу, відносно якого, інші заходи виховного впливу були безуспішні, під час відбування покарання виявляє високий ступінь соціально-педагогічної занедбаності, потяг до продовження протиправної поведінки, не проявив готовності до самокерованої соціально-правомірної поведінки, може негативно впливати на процес виправлення інших засуджених.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 проти задоволення подання заперечували, просили відмовити.

Прокурор Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 у судовому засіданні подання підтримав, просив задовольнити.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до рапортів від 08.06.2023 р. 08.06.2023 р. близько 11 год. 30 хв. до кабінету молодшого інспектора ДІЗО було викликано засудженого ОСОБА_4 відділення СПС № 4, якому було запропоновано згідно графіку 2-х годинного відпрацювання на червень 2023 р., затвердженого начальником установи, відпрацювати 2-х годинне чергування, а саме запропоновано підмести сходи з 1 поверху ДІЗО до прогулянкового дворика 2 поверху. Засуджений ОСОБА_4 був забезпечений робочою формою одягу згідно сезону та інвентарем для прибирання в повному обсязі, але виконувати законні вимоги адміністрації тобто приступити до прибирання, останній відмовився нічим не мотивуючи свою відмову від виконання даних робіт. Після чого засудженому ОСОБА_4 було роз`яснено вимоги ст. ст. 107, 118 КВК України та ст. 391 КК України та про негативні правові наслідки в разі невиконання запропонованої роботи. На що засуджений ОСОБА_4 сказав, що приступати до вказаної роботи він не буде, тому що не хоче цього робити /а.с. 5-6/.

Відповідно до пояснень засудженого ОСОБА_4 від 08.06.2023 р., останній підтвердив факт не бажання виконувати відпрацювання 2-х годинне чергування, а саме запропоновано підмести сходи з 1 поверху ДІЗО до прогулянкового дворика 2 поверху /а.с.7/.

За фактом порушення встановленого порядку відбування покарання засудженим ОСОБА_4 , а саме невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб які відбувають покарання у виді позбавлення волі, прийнято рішення клопотати перед дисциплінарною комісією про поміщення засудженого ОСОБА_4 в приміщення камерного типу строком на один місяць, що підтверджується висновком від 13.06.2023 р.

Згідно витягу з протоколу № 6/3 від 17.06.2023 р. засідання Ради колективу засуджених відділення соціально-психологічної служби з приводу розгляду засуджених, які допустили порушення режиму утримання вирішено клопотати перед дисциплінарною комісією установи про притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням дисциплінарної комісії установи про накладення стягнення від 13.06.2023 р. засудженого ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді ПКТ строком на один місяць /а.с.4/.

На підставі вказаного рішення від 13.06.2023 р. начальником установи винесена постанова про переведення засудженого до ПКТ (ОК) установи виконання покарань від 13.06.2023 р. /а.с. 3/.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 132 КВК України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення:

попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців. Попередження - це письмове застереження про притягнення до дисциплінарної відповідальності певного виду у разі повторного порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КВК України стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Згідно ч. 16 ст. 134 КВК України адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобов`язана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку. За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид. Якщо адміністрація колонії прийняла рішення обмежитися іншими профілактичними заходами, це відображається у щоденнику індивідуальної роботи із засудженим та доводиться до відома особи під підпис.

Статтею 132 КВК України передбачено такі види стягнення як «поміщення у дисциплінарний ізолятор або в карцер» та «переведення до приміщення камерного типу».

Згідно ч. 8 ст. 134 КВК України такі види стягнення, як поміщення засудженого в дисциплінарний ізолятор або в карцер чи переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за вмотивованою постановою начальника колонії або особи, яка виконує його обов`язки, з визначенням строку тримання.

Отже, цією статтею визначено порядок застосування стягнення, посадову особу, яка наділена правом приймати рішення про застосування таких заходів стягнення, а також вид документа, яким оформляється це рішення. Такою посадовою особою є начальник колонії або особа, яка виконує його обов`язки. Рішення про застосування стягнення приймається цією особою у вигляді мотивованої постанови.

Відповідно до абзацу 5 ч. 6 ст. 135 КВК України поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) проводиться за рішенням суду. У разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.

Системний аналіз вказаних статей свідчить про таке.

Законодавцем застосовано два поняття: 1) «переведення засудженого до приміщення камерного типу» і 2) «поміщення засудженого до приміщення камерного типу». Якщо термін «переведення» нерозривно пов`язаний з видом стягнення, тому що таке стягнення як «поміщення до приміщення камерного типу» відсутнє в переліку стягнень, який є вичерпним, то термін «поміщення» застосовується в статті 135 цього Кодексу «Процедура дисциплінарного провадження». Прийняти вольове рішення про необхідність застосування такого виду стягнення як «переведення засудженого до приміщення камерного типу» може тільки начальник колонії або особа, яка виконує його обов`язки. Це рішення оформляється ним в формі постанови. Таку постанову вказана посадова особа може винести після певної процедури дисциплінарного провадження у випадку, якщо рішення про доцільність застосування такого стягнення до особи, які відбуває покарання у виді позбавлення волі, буде прийняте на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань більшістю голосів членів дисциплінарної комісії, що передбачено частинами 1, 6 зазначеної статті. Після цього у разі прийняття на засіданні дисциплінарної комісії рішення про поміщення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) адміністрація установи виконання покарань протягом двадцяти чотирьох годин направляє до суду відповідне клопотання (подання) разом із рішенням комісії.

Тільки тоді наступає інший етап, коли суд розглядає вказане клопотання (подання) і вирішує питання про можливість «поміщення» засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери). Таке рішення суд може прийняти при дотриманні декількох умов: 1) наявності рішення у формі мотивованої постанови посадової особи про застосування стягнення у вигляді «переведення» до приміщення камерного типу; 2) дотримання процедури дисциплінарного провадження; 3) наявності рішення дисциплінарної комісії про «поміщення» засудженого до такого приміщення.

Суд, проаналізувавши вищевикладене, приходить до висновку, що адміністрацією установи дотримана процедура дисциплінарного провадження відносно засудженого ОСОБА_4 .

Щодо наявності підстав для застосування до засудженого ОСОБА_4 такого заходу стягнення, як поміщення до приміщення камерного типу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 9 КВК України засуджені під час відбування покарання зобов`язані виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань. Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарання тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Згідно п. 1ч. 3ст. 107КВК України засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами;

Абзацами 1,2 пункту 3 розділу ІІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України за N 2823/5від 28 серпня 2018 року, визначено, що засуджені зобов`язані виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб; дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконання покарань, правомірні взаємовідносини з іншими засудженими, персоналом установи виконання покарань та іншими особами.

Дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння, що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. (ч. 1 ст. 131-1 КВК України).

З характеристики від 13.06.2023 р. вбачається, що 11.05.2023 р. засуджений ОСОБА_4 прибув до ДУ «Сумська виправна колонія (№ 116)» із ДУ «Харківський слідчий ізолятор». За час відбування покарання в колонії характеризується негативно, вимоги відбування покарання та розкладу денного порушує, за що має 13 стягнень, які не погашені та не зняті у встановленому законом порядку. За характером конфліктний, хитрий, має завищену самооцінку, шукає для себе вигоди. У взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, самостверджується за рахунок засуджених позитивної спрямованості, підтримує рівні стосунки із засудженими негативної соціальної спрямованості. Намагається нав`язувати іншим засудженим підтримання кримінальних традицій.

Згідно ч. 1ст. 134 КВК України при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого.

Частиною 9 ст. 134 КВК України визначено, що стягнення у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери) накладається в разі безуспішного застосування інших заходів впливу.

Судом встановлено, що станом на час інкримінованого засудженому ОСОБА_4 проступку, останній має 13 стягнень, 4 з яких погашені у встановленому законом порядку, інші 11 стягнень в переважній кількості догани, засуджений ОСОБА_4 отримав вже перебуваючи у ДУ «Сумська виправна колонія (№116)».

Проте, суд досліджуючи дати вчинення адміністративних проступків (25.05.2023 р, 25.05.2023 р., 25.05.2023 р., 25.05.2023 р., 30.05.2023 р., 30.05.2023 р., 06.06.2023 р., 06.06.2023 р., 06.06.2023 р., 13.06.2023 р., 13.06.2023 р., 13.06.2023 р., 13.06.2023 р.), їх вид, а також за що вони накладались, приходить до переконання того, що дії адміністрації колонії, спрямовані на визнання засудженого ОСОБА_4 винним у вчиненні дисциплінарного проступку та поміщення до приміщення камерного типу, суд розцінює як неприязні стосунки, які склалися між засудженим ОСОБА_4 та персоналом установи виконання покарань.

Рапорти працівників установи, якими зафіксовано факт вчинення дисциплінарного проступку та на які адміністрація колонії посилається, як на обґрунтування своїх вимог, не є достатнім доказом винуватості особи у вчиненні дисциплінарного проступку та не може бути підставою для застосування такого стягнення як переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери).

Крім того, матеріали подання не містять відомостей про свідків, які б могли підтвердити або спростувати на засіданні дисциплінарної комісії з розгляду матеріалів відносно засудженого ОСОБА_4 , факт дисциплінарного проступку.

Суд зауважує, що відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, об`єктивних даних, крім рапортів представників адміністрації установи, які б із достовірністю підтверджували, що засуджений ОСОБА_4 вчинив дисциплінарний проступок, який виявився у відмові відпрацьовувати 2-х годинне чергування, а саме підмітати сходи з 1 поверху ДІЗО до прогулянкового дворика 2 поверху, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що стягнення у виді поміщення до ПКТ не відповідає тяжкості і характеру вчиненого засудженим правопорушення, тому не вбачає підстав для його застосування, у зв`язку з чим в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 132-135 КВК України, ст. ст. 537 ч.1 п.14, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Сумська виправна колонія (№ 116)» ОСОБА_6 про поміщення до приміщення камерного типу Державної установи «Сумська виправна колонія (№ 116)» засудженого ОСОБА_4 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1