Справа №295/7746/23
УХВАЛА

щодо застосування запобіжного заходу

17.06.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001842 від 14.06.2023 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, інваліда третьої групи, учасника бойових дій, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ст. 348Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

17.06.2023 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб.

В клопотанні зазначено, що в провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирській перебувають матеріали досудового розслідування №0001842 від 14.06.2023 року, в межах якого ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК УКраїни.

Слідчий в клопотанні вказує, що 14.06.2023 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з мотивів явної неповаги до правоохоронних органів та особисто інспекторів Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час несення ними служби, вступили в словесну перепалку з використанням ненормативної лексики та погроз фізичною розправою. В подальшому ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 є працівниками правоохоронного органу, умисно, переслідуючи ціль навмисного противоправного заподіяння смерті вказаним працівникам у зв`язку із виконанням ними своїх службових обов`язків дістав з припаркованного поряд автомобіля автоматичну стрілецьку вогнепальну зброю серії НОМЕР_1 , привів її у бойову готовність знявши із запобіжника, направив вказану вогнепальну зброю в бік працівника поліції ОСОБА_8 . З причин, які не залежали від волі ОСОБА_6 , він не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки ОСОБА_9 вирвав з рук ОСОБА_6 автоматичну стрілецьку вогнепальну зброю, яку відкинув в сторону.

Зі змісту клопотання вбачається, що наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними в кримінальному провадженні доказами: даними протоколів прийняття заяв про вчинення кримінального правопорушення від 14.06.2023 р. у ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ; даними протоколів допиту потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 15.06.2023 р.; даними протоколу огляду місця події від 19.06.2023 р.; даними протоколів затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 15.06.2023 р.; даними постанови про визнання та приєднання речових доказів у кримінальному проваджені від 15.06.2023 р; даними протоколу впізнання особи по фотознімках з потерпілим ОСОБА_9 та з потерпілим ОСОБА_8 від 15.06.2023 р.; даними висновку судово-медичної експертизи №992 від 16.06.2023 р.; даними висновку судово-медичної експертизи № 991 від 16.06.2023 р.; даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 15.06.2023 р.; даними повідомлення про підозру від 15.06.2023 р.

В обґрунтування доводів щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених у п. п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду; знищити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення .

Також, на переконання слідчого, зважаючи на доведеність наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 , окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти виникненню встановлених ризиків.

ІІ. Процедура та позиції сторін

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалось повне фіксування судового процесу технічними засобами.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у ньому, просили його задоволити.

Прокурор зауважив, що ОСОБА_6 вчинив злочин проти авторитету органу державної влади із застосуванням вогнепальної зброї, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність. Прокурор вважає, що менш суворі запобіжні заходи не забезпечать належну поведінку підозрюваного та не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Враховуючи характер злочину та обставини його вчинення, на підставі ст. 183 КПК України, прокурор просив не визначати підозрюваному розмір застави.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні причетність до вчинення злочину визнав. Щодо обставин події пояснив, що він намагався захистити бойового товариша, який повернувся з фронта, оскільки вважав, що працівники поліції вчиняють щодо нього неправомірні дії. Вказав, що йому соромно, щиро розкаюється у скоєному, має намір вибачитись перед працівниками поліції. Щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначив, що немає наміру переховуватись від органу досудового розслідування, бо він є офіцером.

Захисник ОСОБА_5 заперечував щодо обрання підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказав, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, має інвалідність ІІІ групи у зв`язку із захворюванням на цукровий діабет, є інсулінозалежним. Адвокат зауважив, що ОСОБА_6 є учасником бойових дій безпосередньо на полі бою, має безліч позитивних характеристик за місцем проходження служби, просив врахувати морально-психологічний стан підзахисного, який повернувся після виконання бойових завдань. Щодо обставин події просив звернути увагу, що зі змісту оглянутого ним відеозапису вбачається, що дії працівників патрульної поліції носили провокативний характер, будучи на службі не врахували обстановку, яка склалась, не вжили своєчасних та необхідних заходів для врегулювання конфліктної ситуації, яка виникла, серед іншого і з їх поведінки.

Крім того, вказав, що ОСОБА_6 співпрацює з органом досудового розслідування, причетність визнає, щиро розкаюється у вчиненому. Адвокат просив застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

ІІІ. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка, мотиви та висновки слідчого судді

Слідчим суддею встановлено, що Житомирським РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001842 від 14.06.2023 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 348, ч. 2 ст. 345 КК України.

15.06.2023 року о 01 год 10 хв в межах кримінального провадження №0001842 ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується змістом протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, складеного 15.06.2023 року, час і обставини свого затримання підозрюваний не оспорював.

15.06.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України - замах на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра" у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Дослідивши клопотання та долучені до нього копії з матеріалів кримінального провадження, оглянувши відеозапис з відеокамери патрульних поліцейських, беручи до уваги ранню стадію досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що наявні фактичні обставини та відомості, які б могли свідчити про те, що підозрюваний може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення.

Звертаючись до слідчого судді з даним клопотанням, прокурор посилався на наявність всіх без виключення ризиків, які наведені в ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема, фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів, підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що прокурором доведений ризик, на який він посилається, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання, яке може йому може загрожувати у разі визнання його винним, оскільки санкція статті 348 КК України, злочин за якою належить до категорії особливо тяжких злочинів, передбачає покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Також, слідчий суддя вважає, що існує достатньо підстав вважати, що може існувати ризик можливого впливу на свідків у кримінальному провадженні, які є очевидцями події, які є сусідами та знайомими ОСОБА_6 .

В той же час, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що підозрюваний може знищити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки прокурором не наведено доводів, які речі або документи, які можуть мати значення для досудового розслідування, знаходяться або можуть знаходитись у ОСОБА_6 , або до яких речей чи документів він може мати доступ. Не зазначено прокурором, що ОСОБА_6 вчиняв будь-які дії, направлені на знищення речей чи документів в ході досудового розслідування.

Ні в клопотанні, ні в судовому засіданні стороною обвинувачення не наведено, яким іншим чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, в чому можуть полягати такі дії, а відтак слідчий суддя вважає такий ризик не доведеним.

Слідчий суддя визнає неспроможними доводи прокурора про те, що існує ризик, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відносно нього ніколи не застосовувались запобіжні заходи, він є військовослужбовцем, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, одружений, має неповнолітню дитину, що свідчить про наявність в нього міцних соціальних зв`язків.

Посилання на існування цих ризиків носять не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту їх існування слідчому судді не надано. З цих підстав, ці ризики не враховуються слідчим суддею при вирішенні питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також в клопотанні сторони обвинувачення взагалі відсутнє будь-яке обгрунтування неможливості застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, що є обов`язковим.

Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, можливе притягнення до кримінальної відповідальності, не можуть бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу.

Така правова позиція висловлена в численних рішеннях Європейського суду з прав людини, ухвалених, в тому числі, проти України, згідно яких посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини "Клішин проти України" від 23.02.2012 року вбачається, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" слідчим суддям нижчих інстанцій надано роз`яснення, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний, серед іншого, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевіряти достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про обрання та/або продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою у багатьох випадках навіть не розглядалася.

Беручи до уваги викладене, а також те, що прокурором доведено наявність лише двох ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та незаконно впливати на свідків, враховуючи особу підозрюваного, наявність в нього постійного місця проживання, те, що він має міцні соціальні зв`язки, служить в Збройних Силах України, бере безпосередню участь в бойових діях, є учасником бойових дій, особою з інвалідністю 3-ї групи, інсулінозалежний, визнає свою причетність до скоєного, щиро розкаюється, має намір вибачитись перед потерпілими, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, слідчий суддя вважає, що підстави для застосування щодо підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що дії працівників патрульної поліції не в повній мірі відповідали вимогам Закону України "Про Національну поліцію", які здійснюючи патрулювання на автомобілі без достатніх правових підстав зупинили автомобіль і підійшли до групи осіб, серед яких були підозрювані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які громадський порядок не порушували, і почали з ними з`ясовувати стосунки. Також слідчий суддя вважає, що всупереч посадовим обов`язкам працівники патрульної поліції належним чином не оцінили обстановку, яка склалась, не врахували особу підозрюваних, які щойно повернулись з виконання бойових завдань з лінії фронту, своєчасно не вжили необхідних і відповідних заходів для врегулювання конфлікту.

Отже, слідчий суддя враховує провокативну поведінку працівників патрульної поліції та відсутність підстав для проведення перевірки, що підтверджується змістом відеозапису оглянутого слідчим суддею.

З огляду на встановлені під час розгляду клопотання та викладені вище обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором на підставі документів, долучених до клопотання, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленому ризику, а тому вважає за можливе обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, передбачені п.п. 1,4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку слідчого судді вказаний запобіжний захід та покладені на ОСОБА_6 обов`язки зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та знівелють ризики, доведені прокурором, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та переховуватись від органу досудового розслідування/суду, оскільки він цілодобово перебуватиме за місцем свого проживання, на нього слідчим суддею покладається обов`язок уникати від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, а у разі недотримання умов запобіжного заходу, слідчий не позбавлений права ініціювати питання про зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Беручи до уваги встановлені обставини, слідчий суддя забороняє підозрюваному залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 181, 183, 194, 196, 197, 200, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 задоволити частково.

Відмовити в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю.

Заборонити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати цілодобово місце зареєстрованого проживання за адресою АДРЕСА_1 строком на 60 діб по 15.08.2023 року (включно).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1. прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2. уникати від спілкування зі свідками чи потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії ухвали до 15.08.2023 року.

По закінченню даного строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 20.06.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1