Справа № 603/371/23
Провадження № 1-кс/603/1/2023
УХВАЛА

"07" вересня 2023 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні заяву судді Монастириського районного суду Тернопільської області ОСОБА_3 про самовідвід судді ОСОБА_3 по справі №603/371/23

про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Монастириського районного суду Тернопільської області від Бучацької окружної прокуратури Тернопільської обласної прокуратури надійшли матеріали кримінального провадження №0000182 від 21.06.2023 року з обвинувальним актом та угодою про примирення щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України.

Відповідно до здійсненого автоматизованого розподілу судової справи між суддями обвинувальний акт отриманий головуючим суддею ОСОБА_3 .

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 18.07.2023 року по даній справі призначено підготовче судове засідання.

Головуючим суддею ОСОБА_3 в порядку ч. 1 ст. 80 КПК України заявлено самовідвід.

В обґрунтування заявленого самовідводу суддя ОСОБА_3 посилається на те, що нею 30.08.2022 року, 29.12.2022 року та 01.02.2023 року розглянуто справи про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за результатами розгляду яких винесено постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності та накладено адміністративні стягнення.

В підготовчому судовому засіданні суддею встановлено, що згідно обвинувального акту у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у систематичному вчиненні домашнього насильства, при цьому систематичність встановлена на основі постанов про притягнення останнього до адміністративно відповідальності, серед яких постанови судді Монастириського районного суду Тернопільської області ОСОБА_3 (справи №603/336/22, №603/506/22, №603/50/23).

Прокурор в судовому засіданні просив заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити з підстав зазначених в ній.

Інші сторони по справі в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду вказаної заяви.

Дослідивши матеріали, додані до заяви про самовідвід, суд вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ознайомившись з заявою про самовідвід судді ОСОБА_3 та викладеною в ній думкою судді, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Отже, як вбачається із вищевказаних положень закону, до обставин, які виключають участь судді в кримінальному провадженні, належать інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Судом встановлено, що в провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області (суддя ОСОБА_3 ) перебували адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (справи №603/336/22, №603/506/22, №603/50/23) по факту домашнього насильства, де останнього було визнано винуватим у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Дані правопорушення покладені в основу обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, кримінальне провадження відносно якого знаходиться на розгляді судді ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У п.28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, у тому числі: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Саме на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України і посилається суддя ОСОБА_3 , як на підставу для самовідводу.

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Розглядаючи справу, в якій фігурує якась близька судді людина, близький товариш, йому дуже складно переконати суспільство у своїй неупередженості. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначається Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII.

Аналіз положень ч. 1 ст. 1, ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» дає підстави для висновку про те, що здійснення судової влади незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, одна з базових засад організації судової влади в Україні та запорука справедливого судочинства. До того ж безсторонній розгляд і вирішення судових справ один із головних обов`язків судді, а також складова його присяги, порушенням якої визнається, зокрема, вчинення суддею дій, що можуть викликати сумнів у його неупередженості (п. 1 ч. 7 ст. 56, ч. 1 ст. 57 вищевказаного Закону).

Із вищевикладеного випливає, що кожен суддя, щодо неупередженості якого є законні сумніви, повинен вийти зі складу суду аби не підривати довіру до права на справедливий суд, що визнається основоположним правом людини.

Визначення поняття «неупередженість» чи «безсторонність» у національних правових актах, що регламентують діяльність суду, не регламентується, однак суть цих понять розкриває Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях.

Так Європейський суд з прав людини у справі («Piersack v. Belgium 01 october 1982 § 30) зауважує, що зазвичай безсторонність означає відсутність упередженості тобто її відсутності. А присутність, наявність упередженості перевіряється суб`єктивним підходом, який передбачає відсутність особистих переконань судді в конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

На думку суду обставини, викладені суддею ОСОБА_3 в заяві про її самовідвід, є підставою, передбаченою в п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, вказана нею в заяві обставина може дати підстави стверджувати про наявність об`єктивного критерію щодо безсторонності суду, а тому з метою об`єктивності розгляду та усунення всіх сумнівів щодо неупередженості суду, будь-яких сумнівів щодо прямої чи побічної зацікавленості в результатах розгляду клопотання та з етичних міркувань суд вважає, що заява про самовідвід судді ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наведених в ній підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 75-76, 80-81 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Монастириського районного суду Тернопільської області ОСОБА_3 про самовідвід - задовольнити.

Прийняти самовідвід судді Монастириського районного суду Тернопільської області ОСОБА_3 в справі №603/371/23 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України.

Матеріали кримінального провадження №0000182 від 21.06.2023 року (Справа №603/371/23) по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України передати до канцелярії Монастириського районного суду Тернопільської області для подальшого розподілу в порядку ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1