Провадження № 1-кс/202/6541/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

07 серпня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000509 від 04.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Дмитра ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 404 200 (чотириста чотири тисячі двісті) гривень та 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США, які належать ОСОБА_6 та були вилучені 26.07.2023 під час обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на те, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000509 від 04.03.2023 за ч. 4 ст. 191 КК України за фактом привласнення бюджетних коштів військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 у змові з суб`єктами господарювання шляхом закупівлі військового обладнання та спорядження по завищеним цінам.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у 2022 році військовою частиною НОМЕР_1 за рахунок субвенції з місцевого бюджету Курахівської міської ради Донецької області по значно завищеним цінам закуповувалися товари та обладнання у різних суб`єктів господарювання для використання у військових цілях.

Вивченням ряду таких закупівель встановлено, що товари закуповувались по цінах, які значно перевищують ринкові ціни, внаслідок чого державі заподіяно значну шкоду.

Зокрема, 01.12.2022 між ТОВ «Українська компанія «Овочевий світ» та військовою частиною НОМЕР_1 в особі командира ОСОБА_7 було укладено договір купівлі-продажу № 147-221201, згідно з яким ТОВ «Українська компанія «Овочевий світ» має поставити на адресу військової частини НОМЕР_1 7 квадрокоптерів загальною вартістю 1 077 993 грн.

Під час досудового розслідування отримано доступ до відомостей про рух грошових коштів на рахунках ТОВ «Українська компанія «Овочевий світ» в АТ «ПУМБ».

За результатами аналізу відомостей на рахунках при співставленні вартості товарів, які закуповувалися ТОВ «Українська компанія «Овочевий світ», та вартості, за якою вони в подальшому продавалися на адресу військової частини НОМЕР_1 , встановлено, що вартість товару, закупленого військовою частиною НОМЕР_1 , значно перевищувала ринкові ціни на цей товар.

22.11.2022 ТОВ «Українська компанія «Овочевий світ» в АТ «ПУМБ» перерахувало в якості оплати за квадрокоптери на рахунок ТОВ "Технокарп" грошові кошти в сумі 490 001,70 грн. (в т.ч. ПДВ) та 18.11.2022 перерахувало в якості оплати за квадрокоптери на рахунок ТОВ "Комп`ютери та комунікації" грошові кошти в сумі 229 400 грн. (в т.ч. ПДВ). Було закуплено всього 7 квадрокоптерів на загальну суму 719 401,7 грн., а за договором № 147-221201 від 01.12.2022 військова частина НОМЕР_1 05.12.2022 перерахувала ТОВ «Українська компанія «Овочевий світ» 1 077 993 грн., що на 358 591,3 грн. більше, ніж їх ринкова вартість.

За договором купівлі-продажу № 084-221121 від 21.11.2022 ФОП ОСОБА_8 поставила на адресу військової частини НОМЕР_1 чотири електроквадроцикли вартістю 780 000 грн. за одиницю, всього на загальну суму 3 120 000 грн. При цьому, закупівлю з ФОП ОСОБА_8 укладено напряму і, як встановлено, вона не мала цього товару в наявності, а купила ці квадроцикли у іншої особи лише після надання передоплати з боку військової частини. Закупити військовою частиною ці квадроцикли безпосередньо у постачальника за ринковими цінами нічого не заважало, адже відомості про їх продаж були у відкритому доступі в мережі Інтернет.

Як установлено фактично, ФОП ОСОБА_8 придбала чотири квадроцикли у ФОП ОСОБА_9 вартістю 420 000 грн. за одиницю, а всього на загальну суму 1 680 000 грн. Тобто військовою частиною ФОП ОСОБА_8 переплачено 1 440 000 грн.

Окрім того, військовою частиною у 2022 році у ФОП ОСОБА_10 закуплено товарів на загальну суму 8 308 297 грн.

При вивченні відомостей про рух коштів на рахунках ФОП ОСОБА_10 в АТ «ПУМБ», установлено, що він нічого взагалі не закуповував з тих товарів, які в подальшому було поставлено на адресу військової частини НОМЕР_1 .

Після надходження коштів у сумі 8 308 297 грн. на рахунки ОСОБА_10 всю суму одразу було перераховано на його рахунок в іншій банківській установі з метою приховання руху цих коштів.

Окрім того, підписи в договорах з військовою частиною НОМЕР_1 від імені ФОП ОСОБА_10 явно виконані іншою особою, оскільки суттєво відрізняються від його справжнього підпису.

Також військовою частиною НОМЕР_1 з ТОВ «Юніон бізнес груп» в особі директора ОСОБА_8 укладено прямий договір купівлі-продажу № 098-221121 від 21.11.2022 на поставку автомобільних шин на загальну суму 1 260 587, 89 грн. Слідством встановлено, що ТОВ «Юніон бізнес груп» ще 14.10.2022 заздалегідь (більш ніж за місяць до укладення договору) закупило ці шини у ТП ПП «Автодар» за 714 504 грн.

Отже, фактично військової частиною переплачено бюджетних коштів на суму 546 083,89 грн.

Як установлено, ТОВ «Українська компанія «Овочевий світ» раніше володів та фактично керує чоловік ОСОБА_8 ОСОБА_11 , а сама ОСОБА_8 в 2022 році перебувала на посаді директора даного підприємства.

Також ОСОБА_8 є директором ТОВ «Юніон бізнес груп».

Згідно відомостей про рух коштів на рахунках ТОВ «Юніон бізнес груп» ОСОБА_10 в період 2022 2023 року працював на цьому підприємстві в якості найманого працівника.

Всього в 2022 році військовою частиною НОМЕР_1 на адресу суб`єктів господарювання, які котролюються ОСОБА_8 (ТОВ «УК «Овочевий світ», ТОВ «Юніон бізнес груп», ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_10 ), за 48 договорами купівлі-продажу всього перераховано 19 791 134, 01 грн.

При цьому в більшості випадків вартість поставленого товару з їх боку перевищувала ринкові ціни на 50 %.

Прокурор вважає, що має факт змови керівництва військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_8 щодо привласнення бюджетних коштів під час закупівель майна для потреб військової частини. Зокрема, вказані особи, користуючись введенням воєнного стану та тим, що для потреб армії можна не проводити конкурентну процедуру закупівель, домовились укладати договори поставки із залученням підконтрольних суб`єктів господарювання, хоча військова частина могла, оминаючи посередників, закупати товари по ринкових цінах одразу у продавців.

Під час досудового розслідування встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 залучила свого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , роль якого полягала у пошуку майна для потреб військової частини, організація його закупівлі та поставки на адресу військової частини.

26.07.2023 на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська проведено обшук у квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить та в якій мешкає ОСОБА_6 .

Під час проведення обшуку виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 404200 грн., 2500 доларів США, які належать ОСОБА_6 та щодо яких є підстави вважати, що вони отримані злочинним шляхом.

Постановою слідчого від 26.07.2023 року вищевказані грошові кошти визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_6 об`єктивно не міг заробити ці кошти на посаді менеджера зі збуту ТОВ «Українська компанія «Овочевий світ», а також придбати квартиру у м. Дніпро вартістю 1,5 млн. грн. (дата набуття права власності 29.06.2023), в якій фактично проведено обшук.

Накладення арешту на вилучені кошти необхідне з метою відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, яка за попередніми розрахунками становить 10 млн. гривень, а також з метою забезпечення виконання конфіскації майна як додаткового покарання.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, вважав, що підстави для арешту грошових коштів відсутні. Крім того, накладення арешту буде надмірним втручанням держави у мирне володіння майном. Відзначив, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_8 .

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000509 від 04.03.2023 за ч. 4 ст. 191 КК України.

Заявляючи клопотання про накладення арешту на вилучені під час обшуку грошові кошти, прокурор посилається на необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушення.

Вирішуючи клопотання прокурора, слідчий суддя враховує, що відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Так, за приписами статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частинами 4-5 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (частина 8 статті 170 КПК України).

Статтею 173 КПК визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 року зазначив, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

В своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

В силу частини 3 статті 132 КПК України не допускається застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя звертає увагу, що матеріали клопотання прокурора не містять достатніх даних та доказів, що грошові кошти, вилучені під час обшуку, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, були об`єктом кримінально-протиправних дій чи здобуті злочинним шляхом.

Крім того, на даний час у кримінальному провадженні жодній особі про підозру не повідомлено, підстави для застосування конфіскації майна не доведені, цивільний позов не заявлений.

Отже, слідчий суддя вважає, що прокурором не обґрунтована пропорційність між таким заходом забезпечення кримінального провадження як арешт грошових коштів, що були вилучені у ОСОБА_6 , та потребами досудового розслідування, підстави для накладення арешту не доведені.

На переконання слідчого судді, в даному випадку накладення арешту на грошові кошти, які вилучені за місцем мешкання ОСОБА_6 , не відповідає завданням кримінального провадження, засадам розумності та співмірності обмеження права власності.

За таких обставин у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-173 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора про арешт грошових коштів, які були вилучені 26.07.2023 за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_12