Справа №295/5081/23
УХВАЛА

Іменем України

28.04.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В :

26.04.2023 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про його умовно-дострокове звільнення.

Представник установи в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без його присутності, питання про застосування вимог ст.81 КК України до засудженого ОСОБА_4 просив вирішити відповідно до вимог закону.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду подання повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ст. 539 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає заяву у його відсутність.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого про його умовно-дострокового звільнення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали особової справи засудженого, суд доходить висновку про наступне.

Судом встановлено, що вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 березня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.307, ч.1 ст.309, ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року змінено вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 березня 2019 року, пом`якшено ОСОБА_4 покарання, призначене за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі. Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.1 ст.309, ч.2 ст.307, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його особистою власністю.

Початок строку: 30.01.2018. Кінець строку: 30.01.2025.

Встановлено, що ОСОБА_4 був засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину.

Як вбачається із характеристики, затвердженої начальником ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі з 02.02.2018 року. За час тримання в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» характеризувався негативно, допустив 5 порушень режиму тримання, за що притягувався до відповідальності, з них один раз поміщався в карцер на 10 діб, заохочень не мав.

З 19.02.2021 по 03.07.2021 утримувався в ДУ «Київський слідчий ізолятор». Характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 25.07.2021 відбував міру покарання в ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)». За час відбування покарання допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи. Заохочень не мав.

В період з 26.09.2021 по 24.10.2021 утримувався в ДУ «Київський слідчий ізолятор». Характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 24.10.2021 року відбуває покарання в ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)». По прибуттю в установу засуджений був працевлаштований робітником на виробництві установи на дільниці «майстерня», до покладених на нього обов`язків відноситься сумлінно. За що чотири рази заохочувався адміністрацією установи. Відповідно до ст.123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура та спорт».

За формальними ознаками застосуванню ст. 81 Кримінального кодексу України підлягає після 30.09.2022 року.

14.10.2022 року комісією установи виконання покарань розглядалося питання про застосування до ОСОБА_4 ст. 82 КК України, та згідно висновку комісії в застосуванні ст. 82 КК України, відмовлено.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення, затвердженої начальником ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)», засуджений ОСОБА_4 має чотири заохочення та сім стягнень.

Відповідно до довідки посадової особи ДУ «Житомирська виправна колонія (№4)» невідбутий строк покарання ОСОБА_4 складає 01 рік 09 місяців 02 дні.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України засуджений може бути звільнений умовно-достроково від відбуття призначеного покарання після фактичного відбуття певного строку покарання та за умови якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у п. п. 2, 17 постанови №2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Суд наголошує, що в аспекті ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Вирішуючи заяву засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд звертає увагу, що засуджений за час попереднього ув`язнення та відбування покарання має сім стягнень за порушення режиму тримання, які він вчиняв протягом трьох років відбуття покарання з жовтня 2018 року по серпень 2021 року, тобто протягом більшої частини строку відбуття покарання не намагався і не прагнув до виправлення та ресоціалізації, про що свідчать дані, наведенні в його характеристиці. При цьому дій, які б свідчили про реальне бажання засудженого довести своє виправлення через сумлінну та бездоганну поведінку у вказаних установах останній не вживав.

Таким чином, надаючи оцінку наданим суду матеріалам щодо засудженого ОСОБА_4 , суд вважає, що засуджений не довів своє виправлення, у зв`язку із чим, слід відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 372, 537, 539 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 7 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1