УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 148/1664/22

провадження № 51 - 4673 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 28 квітня 2023 року,

встановив

За вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 02 лютого 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 186 КК, із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді арешту строком на 5 місяців і 15 днів.

Зараховано в строк відбування покарання ОСОБА_5 , строк перебування під вартою в період з 18.08.2022 року по день проголошення вироку, за правилами ч. 5 ст. 72 КК, із розрахунку один день тримання під вартою за один день арешту, який на час проголошення вироку складає 5 місяців і 15 днів.

Визначено вважити ОСОБА_5 таким, який відбув покарання за даним вироком повністю, звільнено останнього з -під варти із залу суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 квітня 2023 року вирок місцевого суду змінено в частині призначення покарання.

ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК, із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді арешту строком на 5 місяців.

Згідно вироку суду, ОСОБА_5 , 18 серпня 2022, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля магазину «АТБ», умисно, відкрито заволодів грошовими коштами в сумі 50 гривень, які знаходились в картонній скринці, яку потерпілий ОСОБА_6 використовував для збору благодійних коштів на потереби Збройних Сил України

Захисник ОСОБА_4 у касаційній скарзі, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржуване судове рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано виключив обставину, яка пом`якшує покарання, а саме - добровільне відшкодування завданого збитку. Також зазначає, що суд апеляційної інстанції змінив призначене покарання, однак засуджений фактично відбув його, то 15 днів залишились поза межами покарання. З огляду на зазначене засуджений незаконно перебував в місцях позбавлення волі.

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК, і правильність кваліфікації дій засудженого у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи захисника про необґрунтоване виключення судом апеляційної інстанції з описової частини ухвали пом`якшуючої обставину покарання, а саме добровільного відшкодування завданого збитку колегія суддів вважає необґрунтованими.

Як визначено частинами 1, 2 ст. 50 КК, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з положеннями ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, згідно з положеннями статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини й захистом інтересів держави та суспільства.

Частиною 1 ст. 69 КК передбачено, зокрема, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Як убачається з матеріалів провадження, місцевий суд під час призначення ОСОБА_5 виду та розміру покарання врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, який раніше в силу ст. 89 КК не судимий, висновок судово-психіатричного експерта № 98 від 26 вересня 2022 року згідно якого ОСОБА_5 виявляє психічні розлади у вигляді розумової відсталості легкого ступеня з відсутністю відхилень поведінки (F70.0), розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (F10.2). Обставинами, що обтяжують покарання, судом визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо малолітньої особи, а обставинами, що пом`якшують - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданого збитку. Не залишились поза увагою суду, зокрема і індивідуально-психологічні особливості обвинуваченого, його процесуальна поведінка під час вчинення кримінального правопорушення, на досудовому розслідуванні, під час судового розгляду характер та обсяг заподіяної шкоди її відшкодування.

Врахувавши зазначені вище обставини, місцевий суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді арешту із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчиненням ним нових кримінальних правопорушень.

Не погоджуючись із вироком місцевого суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій послався невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, на безпідставність врахування обставини, що пом`якшує покарання - добровільне відшкодування шкоди, а також визнання пом`якшуючою обставиною - вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, які не було враховано судом першої інстанції. Також прокурор ставив питання щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки неправильно застосовано ст. 73 КК.

Апеляційний суд ретельно перевіривши доводи прокурора з приводу неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, частково задовольнив апеляційну скаргу прокурора та виключив з мотивувальної частини вироку посилання суду на обставину, яка пом`якшує покарання - добровільне відшкодування шкоди потерпілому завданого збитку, а також включивши в мотивувальну частину пом`якшуючу обставину покарання, а саме вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.

Також, суд апеляційної інстанції зазначив, що призначене покарання судом першої інстанції перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами вчиненого та особою обвинуваченого, який є безхатьком, живе за рахунок добровільних пожертв, що розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, а відтак покарання призначене, із застосуванням ст. 69 КК є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, підстав для посилення покарання засудженому не вбачалося.

Крім того, судом апеляційної інстанції змінено вирок місцевого суду в частині призначення покарання, оскільки судом першої інстанції помилково, всупереч

ст. 73 КК, призначено покарання ОСОБА_5 у днях, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Верховний Суд погоджується з такими висновками апеляційного суду та приходить до висновку, що вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є належно умотивованими та обґрунтованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 419 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувався при постановленні рішень.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі захисника доводи не спростовують правильності висновків, викладених у судових рішеннях, і не містять вагомих аргументів, що свідчили б про істотні порушення вимог кримінального закону чи неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим немає підстав для сумнівів у законності й обґрунтованості оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК відмовляє у відкритті касаційного провадження.

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 28 квітня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3