Справа № 761/5348/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4190/2023 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 20 серпня 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004842 від 11.12.2021 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 20 серпня 2023 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник зазначає, що в даному кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, не має наміру переховуватися від слідства та суду, та даний ризик прокурором жодним чином не обгрунтований, як і ризик незаконного впливу на свідків.

Також, захисник вказує, що в ході досудового розслідування щодо ОСОБА_6 діяв запобіжний захід у вигляді застави, який останнім не порушувався, а покладені процесуальні обов`язки виконувались належним чином, проте, постановляючи оскаржувану ухвалу про продовження строку тримання під вартою, суд помилково не визначив ОСОБА_6 розмір застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, на підтримку вимог та доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

При цьому, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 р.).

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду суд встановив, що ОСОБА_6 , є не судимим, однак на даний час обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин в особливо великих розмірах та за ознаками повторності, і яке має значний ступінь суспільної небезпеки, що в свою чергу, беручи до уваги відсутність у останнього стійких соціальних зв`язків (неодружений, відсутність дітей на утриманні), створює реальні ризики щодо можливості ОСОБА_6 , перебуваючи в умовах менш тяжкого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, переховуватися від суду.

Крім того, враховуючи обізнаність обвинуваченого про свідків у кримінальному провадженні, які, враховуючи стадію судового розгляду, мають надати свої показання в суді, суд дійшов висновку, що обвинувачений може незаконно впливати на них з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, зважаючи, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_6 , пов`язано зі збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, а отже з метою отримання прибутку, суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема аналогічне.

З урахуванням наведеного, колегія суддів оцінює доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню, оскільки судом першої інстанції вмотивовано встановлено, що ризики, на які вказує сторона обвинувачення є реальними.

На переконання колегії суддів, судом ретельно перевірено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого, обгрунтованість висунутого щодо ОСОБА_8 обвинувачення, встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, враховано дані про обвинуваченого в сукупності, та зроблено вмотивований висновок про те, що на даний час немає достатніх підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою.

Доводи захисника про безпідставне невизначення обвинуваченому розміру застави, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки судом першої інстанції обгрунтовано враховано вимоги п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначено ОСОБА_6 розмір застави, з урахуванням того, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 22 червня 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 20 серпня 2023 року включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: