Номер провадження: 11-сс/813/1074/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 02 червня 2023 року про повернення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Одеській області,

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2023 року, скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Одеській області повернуто на підставі п.2) ч.2 ст.304 КПК України.

Прийняте рішення суд мотивував тим, що подана скарга не підлягає розгляду в Приморському районному суді м. Одеси, оскільки ГУНП в Одеській області знаходиться в межах територіальної юрисдикції іншого суду.

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою визнати бездіяльність слідчого ГУНП в Одеській області та зобов`язати розпочати досудове розслідування за її заявою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що слідчий суддя істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки ГУНП в Одеській області знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Єврейська, 12, а тому відноситься до юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси.

Крім того, ОСОБА_6 звернулася з клопотанням про дослідження доказів, а саме талона-повідомлення від 25.05.2023 року серія ЖЕО №965, що виданий ГУНП в Одеській області, в якому вказане місце знаходження цього органу за адресою: м.Одеса, вул. Єврейська, 12.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.3 ст.306 та ч.4 ст.405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю прокурора.

Згідно з ч.1 ст.406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Параграфом першим Глави 26 КПК України передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Згідно з приписами ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні на досудовому провадженні

Відповідно до ч.2 ст.309 КПК України під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Частиною 1 ст.304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно ч. 2 ст.304 КПК України, скарга повертається, якщо:

1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу;

2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді;

3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Зі змісту мотивувальної частини ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає вимогам зазначених норм закону та слідчий суддя належним чином мотивував своє рішення, а апеляційний суд вважає за необхідне довести до відома скаржника наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді зі скаргою в порядку ст.303 КПК України на бездіяльність, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб ГУНП в Одеській області виконати вимоги ст.214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення на підставі її заяви, поданої 25.05.2023.

Відповідно до ч.1 ст.218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 22 квітня 2020 року у справі № № 51 - 1901 впс 20 вказала про те, що територіальна підсудність визначається за місцем знаходження (реєстрації) відповідного державного органу, який є юридичною особою та в складі якого знаходиться слідчий підрозділ.

Разом з цим, встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст.7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом (ст.24 Конституції України та ст.10 КПК України). Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст.6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Діючим КПК України, зокрема п. 2 ч. 2 ст.304 передбачено повернення скарги, яка не підлягає розгляду в цьому суді, при цьому не передбачені, які саме випадки вказують на неможливість розгляду саме в цьому суді.

Апеляційний суд вважає, що у даному випадку необхідно звернутись до загальних засад кримінального провадження, а саме законності, що регламентована ст.9 КПК України, а саме ч.6, якою визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу. Тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать. Апеляційний суд звертає увагу на те, що Наказом Голови Національної поліції України за №907 від 28.08.2018 були внесені зміни до наказу Національної поліції України від 06.11.2015 №16 «Про визначення місцезнаходження територіальних органів Національної поліції», відповідно до яких абзац 16 пункту 1 викласти в такій редакції: «Головне управління Національної поліції в Одеській області за адресою: вул. Академіка Філатова, 15-А, м.Одеса, Одеська область, 65080».

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з думкою слідчого судді про те, що подана скарга не підлягає розгляду в Приморському районному суді м. Одеси, оскільки ГУНП в Одеській області знаходиться в межах територіальної юрисдикції іншого суду, а тому підлягає поверненню.

В свою чергу, апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_6 її право на звернення зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Одеській області до Київського районного суду м. Одеси за місцем розташування органу досудового розслідування.

За таких обставин апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала слідчого суді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, якою слідчий суддя повернув скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Одеській області, а тому апеляційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 117, 350, 395, 370, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02 червня 2023 року, якою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Одеській області повернуто на підставі п.2) ч.2 ст.304 КПК України, - залишити без змін.

Роз`яснити ОСОБА_6 її право на звернення зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Одеській області до Київського районного суду м. Одеси за місцем розташування органу досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4