Справа № 202/5643/23
Провадження № 1-кс/202/5198/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000206 від 23.03.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбаченого ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.229 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, яке мотивував тим, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000206 від 23.03.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбаченого ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.229 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

21.06.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 229 КК України.

В ході досудового розслідування, встановлено майновий стан підозрюваного, а саме: автомобіль Renault Kangoo, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

З метою збереження рухомого та нерухомого майна, для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), ураховуючи те, що в даному кримінальному провадженні визнано потерпілими, яким завдано матеріальну шкоду, дві особи, виникла необхідність у позбавленні ОСОБА_4 можливості права на відчуження та користування зареєстрованим за ним на праві власності майном, шляхом накладання арешту.

Враховуючи, що протиправними діями підозрюваного потерпілим завдано матеріальну шкоду на загальну суму 719 250 грн, що більше ніж у 535 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, та є великим розміром, а власникам торгових марок завдано збитків загалом на суму 1 019 987 грн. 85 коп., що більше ніж у 760 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, та є великим розміром, тому є достатні підстави вважати, що в разі незастосування заходів у вигляді заборони користування, розпорядження майном, це може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі іншим особам підозрюваним вказаного майна.

Враховуючи викладене просив слідчого суддю накласти арешт у кримінальному провадженні №0000206 від 23.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 229, КК України, на майно ОСОБА_4 , обмеживши його в праві на відчуження та користування автомобілем Renault Kangoo, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Повідомлені належним чином прокурор та власник майна до суду не з`явилися.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 надала заяву про розгляд клопотання у її відсутність. Просила відмовити у накладенні арешту через відсутність підстав.

Повно та всебічно дослідивши матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя прийшов до наступного.

Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000206 від 23.03.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.229 КК України.

21.06.2023 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.229 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на нерухоме майно щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

ОСОБА_4 є власником автомобілю Renault Kangoo, 2013 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливість спеціальної конфіскації майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У той же час слідчий суддя зазначає, що статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосовуються у разу доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного степеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступень втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання постановленого завдання.

Таким чином, частиною 3 ст.132 КПК встановлено три групи обставин, недоведеність яких усуває застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора, як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження.

Згідно вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У клопотанні прокурора порушено питання про арешт рухомого та нерухомого майна підозрюваного, з метою відшкодування шкоди, але матеріали клопотання не містять відомостей про те, що у кримінальному провадженні заявлені цивільні позови, що виключає можливість застосування такого заходу забезпечення як арешт майна з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про те, що потерпілі мають право подати цивільній позов на будь-якій стадії кримінального провадження, але зазначає, що забезпечувати позов, який ще не заявлений є порушенням ст.41 Конституції України, а також ст. 17 Загальної декларації прав людини, яка проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини.

Відтак, вимоги про накладення арешту задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000206 від 23.03.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбаченого ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.229 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1