Справа № 279/1828/23 Провадження № 1-кс/279/894/23

У Х В А Л А

Досудовим розслідуванням встановлено, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.01.2020 у справі №279/6645/19 задоволено позов ОСОБА_4 до територіальної громади міста Коростеня в особі Коростенської міської ради Житомирської області про визнання права власності на нежитлове приміщення загальною площею 57, 3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В порядку моніторингу судових рішень Коростенською окружною прокуратурою 25.05.2020 на вказане рішення суду внесено апеляційну скаргу, яку 06.10.2020 Житомирським апеляційним судом задоволено, рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.01.2020 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання права власності на нежитлове приміщення.
Однак, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції 07.09.2020 державним реєстратором Відділу з питань надання адміністративних послуг та державної реєстрації Лугинської РДА проведено реєстрацію права власності на вказане приміщення за ОСОБА_5 на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.01.2020 у справі № 279/6645/19.
В подальшому, 18.06.2021 Коростенська міська рада укладає з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу вищевказаної земельної ділянки. Згідно договору купівлі-продажу від 09.07.2021 ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_6 нежитлове приміщення площею 57,3 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідно договору купівлі-продажу від 09.07.2021 ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 земельну ділянку, площею 0,01 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Із урахуванням вищевикладених обставин, в діях посадових осіб Коростенської міської ради та ОСОБА_7 , які будучи обізнаними про наявні судові рішення (в тому числі, як сторона у справі) сприяли незаконному набуттю права приватної власності на самочинно збудований об`єкт та земельну ділянку комунальної власності.
Відповідно до ст.171,ч.5 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Порушення строків подання клопотання до суду не встановлено.
Відповідно до вимог ст.167 КПК України, вищеназване вилучене майно має статус тимчасово вилученого.
У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів.
У відповідності до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Судом встановлено, що є всі підстави вважати, що вилучене може бути предметом злочинного посягання, нести на собі його сліди, тому може бути використано як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Повернення вилученого майна може призвести до його зникнення чи знищення.
Суд враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника.
Відповідно до ст.173 КПК України суд прийшов до висновку, що слідчим доведено необхідність арешту зазначеного вище майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи, що заявлене клопотання містить достатньо даних про майно, та належну обґрунтованість підстав для арешту майна, воно підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.167, 170-173 КПК України,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити.
Копію ухвали направити ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ).
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1