Справа № 153/1822/20
Провадження №11-кп/801/287/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінальних проваджень №00000105 та №0000227 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 23.12.2022, яким засуджено

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Ямпіль Вінницької область, місце проживання - АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

-за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 6 місяців;

-за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зараховано обвинуваченому в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з дня його затримання, а саме: з 03.04.2018 по 10.01.2019, та з 02.12.2020 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

03.04.2018 близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, спільно зі своїми знайомими - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебував на території домоволодіння останнього по АДРЕСА_2 , де також проживає сестра ОСОБА_10 - ОСОБА_11 , спільно з співмешканцем ОСОБА_12 . У цей час між ОСОБА_10 , ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_12 з іншого, виникла словесна суперечка на побутовому грунті, під час якої у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , на грунті особистої неприязні, виник умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_12 тілесних ушкоджень. Перебуваючи у веранді будинку по АДРЕСА_2 , з метою реалізації свого злочинного умислу. ОСОБА_10 , діючи умисно та спільно із ОСОБА_8 , наніс один удар кулаком лівої руки в обличчя ОСОБА_12 від якого останній впав на спину. Одразу після цього, ОСОБА_10 , продовжив наносити удари ногами в область голови ОСОБА_12 , нанісши орієнтовно 3-5 ударів. У подальшому, в той час, коли ОСОБА_12 лежав на дивані в одній із кімнат будинку, який знаходиться по АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, одночасно та почергово із ОСОБА_10 , став наносити численні (точної кількості у ході досудового розслідування не встановлено) удари кулаками рук та ногами у голову, обличчя та по тулубу ОСОБА_12 , у ході цього зіштовхнули останнього із дивана, після чого ОСОБА_10 , взяв до рук підручні предмети - фрагменти дерев`яних дощок від кімнатних меблів, та почергово із ОСОБА_8 почали ними наносити удари по різних частинах тіла ОСОБА_12 , переважно по голові. Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . ОСОБА_12 спричинено багаточисленні тілесні ушкодження, від яких наступила смерть останнього.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_8 , проявляючи зухвало-зневажливе відношення до загальноприйнятих норм моралі і громадського порядку, вчинив хуліганство за таких обставин: 18.03.2019 близько 22 години 20 хвилин, обвинувачений ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_10 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебували біля магазину «АТБ-Маркет», що по вулиці Соборній, 23/14 у місті Ямпіль Вінницької області. В цей час вони помітили раніше незнайомого їм потерпілого ОСОБА_13 , який підійшов до вказаного магазину за покупками. При цьому, в обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , виник умисел, спрямований на вчинення відносно потерпілого ОСОБА_13 хуліганських дій. Реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , підійшли до потерпілого ОСОБА_13 та, знаходячись в громадському місці, без видимих причин, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи свою неповагу до суспільства та демонструючи свою зневагу до загальноприйнятих в суспільстві норм моралі та правил поведінки, почали образливо чіплятись до останнього, виражаючись при цьому у грубій розв`язній манері в адресу ОСОБА_13 нецензурною лайкою та ображаючи його людську честь та гідність, намагаючись спровокувати бійку. Не бажаючи продовження конфлікту, ОСОБА_13 почав йти в напрямку свого помешкання, що по АДРЕСА_3 . Однак, ОСОБА_8 та особа, ОСОБА_10 , вперто не бажаючи припиняти свої протиправні дії, почали переслідувати ОСОБА_13 . Близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_13 зайшов на подвір`я свого домоволодіння за вказаною адресою. Підійшовши до домоволодіння ОСОБА_13 , ОСОБА_10 здійснив спробу зайти на подвір`я, з метою продовження конфлікту, на що ОСОБА_13 зробив йому зауваження, після чого ОСОБА_10 відійшов в сторону. Через деякий час ОСОБА_10 знову здійснив спробу зайти на подвір`я ОСОБА_13 , на що той, взявши до рук дерев`яну палицю, почав словесно відганяти ОСОБА_10 від свого помешкання, та, вийшовши на проїжджу частину, кинув в напрямку ОСОБА_10 вказаною палицею. Після цього, ОСОБА_10 вперто не бажаючи припиняти свої хуліганські дії, почав підбирати із землі каміння та кидати ним в напрямку ОСОБА_13 . Маючи намір припинити такі дії ОСОБА_10 , ОСОБА_13 наблизився до нього та, схопивши його за верхній одяг, почав утримувати, не даючи тому змоги продовжити вчиняти хуліганські дії. В цей час, до місця конфлікту підійшли сторонні особи, а саме: ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які почали заспокоювати ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . У відповідь на це ОСОБА_8 , продовжуючи вчинення хуліганських дій, прагнучи протиставити себе суспільству, виявляючи зухвалість та показуючи свою грубу силу та зневагу до оточуючих, підібрав із землі дерев`яну палицю, яку кинув ОСОБА_13 , та наніс даною палицею один удар ОСОБА_15 в область обличчя. Після цього, ОСОБА_13 відпустив обвинуваченого ОСОБА_8 та підійшов до ОСОБА_15 з метою надати тому допомогу. Скориставшись цим, ОСОБА_10 вперто не бажаючи припиняти хуліганські дії, прагнучи протиставити себе суспільству, виявляючи зухвалість та показуючи свою грубу силу та зневагу до оточуючих, взяв у ОСОБА_8 дерев`яну палицю та наніс нею кілька ударів ОСОБА_13 в область голови, від чого останній упав на землю. Після цього ОСОБА_10 продовжував наносити ОСОБА_13 численні удари вказаною палицею та ногами по голові, тулубу, рукам та іншим частинам тіла. Після цього, під тиском присутніх сторонніх осіб, що підійшли до місця конфлікту, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , з метою уникнення затримання, припинили свої хуліганські дії та з місця вчинення злочину зникли.

Внаслідок спільних хуліганських дій ОСОБА_10 та ОСОБА_8 відповідно до висновку експерта №64 від 27.06.2019 ОСОБА_13 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

(За дані злочин ОСОБА_10 засуджений вироком Ямпільського райсуду від 24.09.2019. Справа №1-кп/153/699/18).

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В своїй апеляційній скарзі адвокат, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок суду по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України, ч. 2 ст. 296 КК України скасувати, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України.

На думку адвоката, суд першої інстанції в основу обвинувального вироку поклав лише покази свідка ОСОБА_11 , яка стверджувала, що ОСОБА_8 приймав безпосередню участь у побитті ОСОБА_12 , однак під час слухання справи №153/699/18 щодо ОСОБА_10 , як зазначено у вироку суду від 24.07.2018, ОСОБА_11 стверджувала, що ОСОБА_8 участі в побитті не приймав.

Крім того, свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були безпосередніми очевидцями події, вказували на непричетність ОСОБА_8 у побитті ОСОБА_12 та застосування на них психологічного тиску працівників поліції, проте суд не взяв до уваги покази останніх.

Також, стороною захисту в судовому засіданні неодноразово подавалися аргументовані клопотання в порядку ст. 356 КПК України про виклик до суду експерта, задля того, щоб останній міг пояснити чи наявні сліди крові ОСОБА_17 на одязі ОСОБА_8 , що могло б суттєво прояснити ситуацію щодо причетності останнього до побиття ОСОБА_12 , проте суд незаконно відмовив у задоволенні даного клопотання.

Також адвокат вважає, що з показань свідків за іншим епізодом неможливо встановити склад злочину ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 296 КК України, оскільки потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_18 в своїх показах не вказали, що саме ОСОБА_8 вчиняв проти них будь-яке насильство, вів себе зухвало чи цинічно та порушував громадський порядок.

Окрім цього, свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 також не повідомили про те, що безпосередньо ОСОБА_8 вчиняв якісь насильницькі дії відносно потерпілих.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши доповідача, думку адвоката та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу адвоката з викладених у ній підстав, прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла наступного.

Мотиви Суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону в повній мірі суд першої інстанції дотримався.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, обґрунтований та базується на ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, яким у вироку дана належна оцінка.

Зокрема вина ОСОБА_8 підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів: показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила в судовому засіданні, що стала свідком того, як ОСОБА_8 та ОСОБА_10 почали наносити удари ОСОБА_12 , який в той час лежав на дивані та внаслідок чого останній впав з дивана на підлогу і вони продовжували наносити руками та ногами удари по різних частинах тіла, зокрема ОСОБА_8 руками та ногами наніс ОСОБА_12 приблизно 5 ударів.

Посилання адвоката ОСОБА_7 , в спростування правдивості показань свідка ОСОБА_11 на вирок суду від 24.07.2018 щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , в якому зазначено показання цього свідка не може бути враховано Судом як підстава сумніватись в правдивості її свідчень в цьому судовому розгляді.

Крім того, цей вирок скасовано ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11.10.2018 та призначено новий розгляд в суді першої інстанції, за результатами якого, постановлено вирок від 24.09.2019, згідно якого свідок ОСОБА_11 відмовилася давати показання, так як обвинувачений ОСОБА_10 є її рідним братом.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції вірно вирішив, що показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_9 є суперечливими та не взяв їх до уваги, як доказ невинуватості ОСОБА_8 , адже їх показання викликають сумнів в дійсності та правдивості, оскільки такі показання не узгоджуються із іншими доказами, зокрема слідчими експериментами, які були проведенні органом досудового розслідування за участю вказаних свідків 04.04.2018 та 05.04.2018.

Судом в ході апеляційного розгляду було перевірено твердження захисту в апеляційній скарзі про застосування психічного впливу на свідків під час досудового розслідування.

Так, ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02.03.2023 зобов?язано ДБР у м. Хмельницькому внести відомості до ЄРДР за фактом примушування свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_9 до дачі показання під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №00000105 та №0000227.

На виконання ухвали суду слідчим ОСОБА_22 08.03.2023 внесено відомості до ЄРДР №0000048 за ст.373 ч.1 КК Украни.

В ході досудового розслідування не здобуто будь-яких об?єктивних даних, які б свідчили про вчинення працівниками правоохоронного органу, прокурором протиправних дій при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні, тому постановою від 07.06.2023 кримінальне провадження №0000048 закрито у зв?язку з відсутністю складу, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 373 КК України.

Фактичні дані, отримані судом із показань свідка ОСОБА_11 , висновків експертів, протоколів огляду місця події та трупа, а також слідчих експериментів, у своїй сукупності поза розумним сумнівом дають достатню підставу вважати, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_10 знаходяться в прямому причинному зв`язку із наслідками у вигляді закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального крововиливу в тім`яно-скронево-потиличній ділянці правої півкулі головного мозку ОСОБА_12 , від яких настала смерть потерпілого.

Не ґрунтується на вимогах закону твердження захисту, що суд першої інстанції незаконно відмовив йому у допиті експерта в суді.

Дійсно ст. 356 КПК України передбачено право сторони кримінального провадження заявляти таке клопотання, однак його задоволення не є обов`язком суду, а має бути вирішено з врахуванням необхідності роз`яснення експертом зробленого ним висновку, у випадку якщо він є незрозумілим.

Висновки експерта надані суду є зрозумілі, в них заначено на яких речових доказах виявлено сліди крові та до якої групи з визначенням антигенів вони відносяться, як зазначено відповідну групу крові з антигенами обвинуваченого та потерпілого. За таких обставин підстав для допиту експерта не було.

Що стосується невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 вини і у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, то суд першої інстанції також вірно дійшов висновку про те, що його винуватість за вставновлених фактичних обставин, підтверджується доказами, які безпосередньо були досліджені в судовому засіданні та які в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для постановлення обвинувального вироку, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та показаннями свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_23 , яка особисто бачила, як її чоловіка бив обвинувачений ОСОБА_8 , ногами по голові, по тулубу, і все це відбувалося впродовж короткого проміжку часу, якого в подальшому вона впізнала його по фото, яке їй показали в лікарні працівники поліції.

Також, вина ОСОБА_8 підтверджується протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2019 та додатками до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, з яких встановлено, що потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_15 впізнали особу під номером 1 за фотознімками, яка є обвинуваченим ОСОБА_8 , який 18.03.2019 близько 22 години 20 хвилин дерев`яним предметом спричинив йому тілесні ушкодження.

Докази, досліджені судом першої інстанції узгоджуються з показаннями свідків, потерпілих та наявними в матеріалах кримінального провадження іншими доказами, зокрема відеозаписом з камер, які здійснюють зйомку зовні та в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет».

Надаючи оцінку доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Жодних фактів, які б свідчили про недостовірність зібраних доказів чи не однозначне їх трактування та наявність будь-яких порушень під час проведення досудового розслідування та судового розгляду судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому не визнання своєї вини обвинуваченим сприймає як один із способів власного захисту.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що поза всяким розумним сумнівом доводить винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом в судовому засіданні, які були отримані у рамках чинного кримінального процесуального закону без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

За таких обставин апеляційну скаргу адвоката необхідно залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 403, 407, 419 КПК України

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 23.12.2022, щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк, з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_24 НАГОРНЯКА