Справа № 645/1092/22
Провадження № 1-кп/645/10/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні у залі суду у м. Харкові клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання адвоката ОСОБА_5 про зміну раніше обраного запобіжного заходу по кримінальному провадженню за №0000868 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

У провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження..

Під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого було подовжено під час судового розгляду справи. Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 16.06.2023.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування зазначено, що докази в повній мірі не досліджені, усі свідки по кримінальному провадженню не допитані. Крім того ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років. До матеріалів справи долучив письмове клопотання.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого просив суд відмовити у задоволенні клопотання у зв`язку з недоведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає вказані ризики не підтвердженими наданими матеріалами. Крім того зазначив, що ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, мешкає разом з матір`ю, яка потребує допомоги, відтак немає наміру переховуватись від суду. Просив змінити підзахисному обраний запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав думку адвоката, просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Також зазначив, що він не визнає свою провину, справа відносно нього сфабрикована, доказів його винуватості відсутні і тому просив змінити запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт, який зобов`язався не порушувати та своєчасно з`являтися до суду.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, посилаючись на його необґрунтованість, бо маються достатні підстави вважати, що підозрюваний при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під ватрою, у подальшому може продовжити вчиняти нові злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин. На теперішній час вищевказані ризики мають місце.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтава від 06.09.2022, ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з моменту затримання, з поміщенням останнього до Харківського слідчого ізолятору.

В подальшому продовжено обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк спливає 16 червня 2023 року включно, із раніше визначеним розміром застави - вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України,за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинувачених та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів може вдатися до відповідних дій.

Всі обставини справи на цій стадії процесу судом не встановлені, будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на теперішній час не встановлено.

При вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого , суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з даних матеріалів кримінального провадження, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати обґрунтованими посилання прокурора на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України. Так, встановлено, що на даний час обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років із конфіскацією майна, має реальну можливість отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; офіційно не працює. Таким чином існують достатні ризики з боку обвинуваченого ОСОБА_4 для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та відповідальності, тобто для його переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто ризики, передбачені п.1ч.1 ст.177 КПК України присутні.

Також суд враховує, що обвинувачений ознайомлений з анкетними даними свідків, яким відомі обставини вчинення цього кримінального правопорушення, та які є місцевими мешканцями м. Харкова та, як наслідок, і тому є можливість, що у разі не продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_4 може здійснювати на цих осіб незаконний фізичний чи психологічний вплив з метою, щоб останні не надавали показань, які б підтверджували його причетність до інкримінованого кримінального правопорушення або для зміни ними раніше наданих показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання.

Таким чином, наявний ризик, що обвинувачений ОСОБА_4 може здійснювати свій незаконний вплив на свідків, що вказує на ризики, передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України

Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України є реальним зважаючи на наступне. При з`ясуванні обставин, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній не працює. Отже, іншого джерела заробітку в обвинуваченого немає. Міцних соціальних зав`язків не має. Зазначені обставини вказують на те, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, буде перешкоджати кримінальному провадженню шляхом ухилення від виконання процесуальних обов`язків з метою продовження злочинної діяльності.

На теперішній час вищевказані ризики мають місце.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявним суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Кримінально-процесуального кодексу України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, в зв`язку з чим відмовляє в задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про зміну запобіжного заходу.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Згідно із ч. 1ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З врахуванням наведеного та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, суд відхиляє клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки вважає таке недостатньо обґрунтованим, виходячи з існуючих на даний час ризиків, вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, запобігти можливості настання таких ризиків, відтак, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 (шістдесят) днів.

Також даних, які б свідчили про неможливість утримання в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за станом здоров`я, не встановлено.

Посилання обвинуваченого та адвоката на факт хвороби матері ОСОБА_4 заслуговують уваги, але не зменшують ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 щодо недоведеності його провини, буде враховуються судом під час постановлення остаточного рішення у справі у відповідності до приписів статті 368 КПК України.

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. В суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Суд вважає обґрунтованим розмір застави визначений раніше, та зважаючи на тяжкість вчиненого злочину, визначає розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слід визначити, що на обвинуваченого у разі внесення застави покладаються наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Харків, в якому вони перебувають, без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Суд, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, його віку, ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177КПК України, вважає за необхідне залишити ОСОБА_4 без змін визначений судом розмір застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 198480 грн. (2481х 80), та вважає її достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 315 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого; в силу ст.89 КК України раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів - по 12 серпня 2023 року включно, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок, яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися з м. Харкова без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання в м. Харкові;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено законом покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом до суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинуваченого; забезпечувати явку, належно повідомленого обвинуваченого до суду; повідомлення суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення суду про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися з м. Харкова без дозволу суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Строк дії ухвали встановити по 12 серпня 2023 року, включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Головуючий суддя -