Справа № 368/765/23
УХВАЛА

Іменем України

"20" липня 2023 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження - прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області майора поліції ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0001466 від 18.06.2023 р., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

На адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області майора поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою терміном на 60 діб відносно підозрюваного ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Слідчим відділом Обухівського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001466, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 4, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

17.06.2023 до ч/ч ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що 16.06.2023 пішов з дому син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 та не повернувся, місце знаходження останнього не відомо.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате кримінальне провадження № 0001466 від 18 червня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

18.06.2023 змінено правову кваліфікацію у кримінальному провадженні № 0001466 від 18 червня 2023 року з ч.1 ст.115 КК України (з відміткою очевидне вбивство) на ч. 2 п. 4 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене з особливою жорстокістю.

18.07.2023 слідчим СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області майором поліції ОСОБА_4 змінено кваліфікацію в даному провадженні з п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України на п. 4, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене з особливою жорстокістю, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпеки визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 27 Конституції України кожна людина має захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Однак, всупереч вищенаведеним положенням Конституції України, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (особливо тяжкого злочину) проти життя особи, яка вчинене з особливою жорстокістю за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.

У подружжя ОСОБА_9 , - а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , на протязі тривалого часу на ґрунті побутових негараздів виникли неприязні відносини з ОСОБА_8 , який є рідним племінником ОСОБА_5 .

Так, в червні 2023 року (точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено) у подружжя ОСОБА_9 , - а саме, - ОСОБА_5 та ОСОБА_10 виник єдиний злочинний, змішаний (прямий, - на позбавлення життя ОСОБА_8 , невизначений, - на час, місце та спосіб) умисел на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 , яке вони мали намір реалізувати у сприятливий для цього час, місце та спосіб у простій співучасті (без розподілу ролей).

16.06.2023 близько 18 год. 30 хв. подружжя ОСОБА_9 , - а саме, - ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , в якості пасажирів рухалися по вул. Південна в м. Кагарлик Київської області в автомобілі марки Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_11 .

Окрім ОСОБА_11 (водія) та подружжя ОСОБА_9 , а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , в салоні вищевказаного автомобіля, в якості пасажирів перебували: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

В цей же час назустріч автомобілю Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в салоні якого в якості пасажирів перебувало подружжя ОСОБА_9 , а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , - рухався автомобіль марки ВАЗ 2106 зеленого кольору, за кремом якого перебував ОСОБА_15 , а в якості пасажира - ОСОБА_8 .

При зближенні вищевказаних автомобілів ОСОБА_5 попросив водія автомобіля Daewoo Nexia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - ОСОБА_11 подати будь-який сигнал (світловий чи звуковий) водію автомобіля ВАЗ 2106 зеленого кольору, - ОСОБА_15 про зупинку автомобіля ВАЗ 2106, так як ОСОБА_5 передбачав можливість перебування в салоні автомобіля ВАЗ 2106 ОСОБА_8 .

Після зупинки вищевказаних автомобілів подружжя ОСОБА_9 , а саме: ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , вийшли з салону автомобіля Daewoo Nexia, та попрямували до автомобіля ВАЗ 2106, з салону якого вийшов ОСОБА_8 .

З метою реалізації єдиного злочинного умислу спрямованого на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 , подружжя ОСОБА_9 , а саме, - ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , шляхом вмовлянь переконали ОСОБА_8 поїхати з ними до с. Зелений Яр Обухівського району на автомобілі Daewoo Nexia, на що ОСОБА_8 погодився, та у зв`язку з відсутністю місць в салоні автомобіля добровільно заліз до багажника.

Під час руху до с. Зелений Яр Обухівського району Київської області подружжя ОСОБА_9 , а саме, - ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , які перебували в салоні автомобіля, користуючись тією обставиною, що ОСОБА_8 перебуває в багажнику даного автомобіля, почали узгоджувати обставини вчинення вбивства ОСОБА_8 , а саме, - обговорювали місце, час та спосіб.

Під час цього обговорення подружжя ОСОБА_9 , а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , дійшли спільної згоди щодо вчинення вбивства ОСОБА_8 шляхом його спалення за допомогою бензину, та дійшли згоди щодо місця вчинення вбивства, яке спланували вчинити на земельній ділянці, що знаходиться поряд з домогосподарством, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_14 .

В подальшому подружжя ОСОБА_9 , а саме, - ОСОБА_5 та ОСОБА_10 на автомобілі марки Daewoo Nexia, під`їхали до домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , де він проживає спільно з дружиною ОСОБА_10 .

Після зупинки автомобіля Daewoo Nexia ОСОБА_5 попрямував до домоволодіння з метою приготування та перенесення до заздалегідь вище визначеного місця вчинення злочину (земельної ділянки, що знаходиться поряд з домогосподарством, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ) знаряддя вчинення злочину, - пластикової каністри наповненої бензином.

В цей же час дружина ОСОБА_5 , - ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_13 на автомобілі під керуванням ОСОБА_11 під`їхали до домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Після чого, вийшовши з автомобіля, ОСОБА_10 попрямувала до заздалегідь визначеного місця вчинення злочину (земельної ділянки, що знаходиться поряд з домогосподарством, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ).

Спільно з ОСОБА_10 до місця вчинення злочину попрямували ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які не були обізнані про злочинний умисел подружжя ОСОБА_9 , а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , який було спрямовано умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 .

В цей час, ОСОБА_5 , перебуваючи на території власного домоволодіння, взяв пластикову каністру, частково заповнену бензином, та пішов до вищевказаного визначеного місця вчинення злочину (вбивства), а саме: АДРЕСА_2 , та де на нього вже чекали дружина ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

Того ж дня, а саме, - 16.06.2023 близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 за попередньою змовою з дружиною ОСОБА_10 , яка була спрямована на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 , знаходячись на подвір`ї біля приватного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом морального тиску (погроз негайною фізичною розправою) переконали ОСОБА_8 не чинити опір їх злочинним діям, та почали реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 , а саме,- ОСОБА_10 зв`язала мотузкою руки та ноги ОСОБА_8 , не позбавивши при цьому ОСОБА_8 можливості пересуватися ногами.

Після чого, ОСОБА_10 наказала ОСОБА_8 рухатися до галявини, що знаходиться поряд з домогосподарством, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Спільно з ОСОБА_10 , зв`язним ОСОБА_8 до вищевказаної галявини попрямували: ОСОБА_5 , який тримав в руках пластикову каністру з бензином, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які не були обізнані про злочинний умисел подружжя ОСОБА_9 , а саме, - ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .

Прибувши на місце вчинення злочину, а саме, - на галявину, що знаходиться поряд з домогосподарством, яке розташоване за дресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 передав в руки ОСОБА_10 пластикову каністру з бензином.

Далі ОСОБА_10 , реалізовуючи єдиний злочинний умисел з ОСОБА_16 , який був спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 , діючи умисно, узгоджено з ОСОБА_5 , з особливою жорстокістю, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті ОСОБА_8 та бажаючи їх настання, - облила бензином ОСОБА_8 , після чого взяла до рук запальничку та підпалила ОСОБА_8 ..

В результаті вищевказаних злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , об`єднаних єдиним злочинним умислом, спрямованим на умисне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_8 , останній помер на місці вчинення злочину.

Згідно висновку експерта № 77/52 від 11.07.2023 смерть ОСОБА_8 настала від термічних опіків 11-111 ступеню 90 % поверхні тіла та верхніх дихальних шляхів, які призвели до опікового шоку, на що вказують обширні ділянки термічних опіків шкіри 11-111 ступеню в ділянках волосистої частини голови, обличчя, шиї, тулубу, верхніх і нижніх кінцівок (загальною площею приблизно 90 % поверхні тіла); термічні опіки верхніх дихальних шляхів.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому з особливою жорстокістю, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченому п.4, п.12 ч. 2 ст.115 КК України.

19.07.2023 за наявності обґрунтованих доказів у вчиненні вказаного злочину повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Жовтневе (теп. Зелений яр) Кагарлицького (теп. Обухівського) району Київської області, громадянину України, працюючому водієм на ПрАТ «Кагма», одруженому, із середньою спеціальною освітою, маючому на утриманні малолітню дитину, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, за п.4, п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого п. 4, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування доказами, підтверджуються:

-витягом з кримінального провадження №0001466 від 18.06.2023;

-протоколом заяви про безвісне зникнення особи;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ;

-протокол огляду місця події, що проводився 17.06.2023 року по АДРЕСА_1 ;

-протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 від 18.06.2023;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.06.2023 із неповнолітнім свідком ОСОБА_13 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_13 від 18.06.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 18.06.2023;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18.06.2023;

-протоколом огляду місця події, що проводився 18.06.2023 року за адресою поряд із домоволодінням АДРЕСА_3 , яким оглянуто та вилучено автомобіль марки Ровер;

-постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, а саме транспортного засобу марки Ровер;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 18.06.2023;

-протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_14 , від 18.06.2023, за адресою АДРЕСА_2 ;

-протоколом затримання особи підозрюваної у вчинення злочину на підставі ст. 208 КПК України;

-постановою від 18.06.2023 про визнання речових доказів вилученого під час проведення затримання особи;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 18.06.2023;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_5 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 18.06.2023;

-протоколом огляду місця події неподалік домоволодіння АДРЕСА_2 , яким виявлено та вилучено пластикову каністру;

-постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, а саме пластикової каністри;

-протокол огляду місця події, що проводився 18.06.2023 року неподалік домоволодіння АДРЕСА_2 , яким вилучено фрагменти обгорілого одягу та пожежного сміття;

-постановою про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, а саме вилучено фрагменти обгорілого одягу та пожежного сміття;

-протокол огляду місця події, що проводився 18.06.2023 року на земельній ділянці з географічними даними ІНФОРМАЦІЯ_3 під час якого виявлено труп ОСОБА_8 ;

-довідкою про смерть ОСОБА_8 , 1997 року народження згідно якої причиною смерті останнього стали термічні опіки 2-4 ст. в 90% поверхні тіла. Опік верхніх дихальних шляхів. Опіковий шок. Отруєння продуктами горіння.

Запобіжні заходи - це превентивні заходи процесуального примусу попереджувального характеру, які за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, з метою забезпечення їх належної процесуальної поведінки.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Також метою застосування запобіжних заходів є запобігання спробам вчинити дії, або не виконувати покладені на підозрюваного, обвинуваченого процесуальні обов`язки.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України вважаю, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі буде:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора та суду з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії) та (Beccievv. Moldova (Бекчиєв проти Молдова) слід зазначити, що підозрюваний ОСОБА_5 , здоровий за станом здоров`я. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні особливого тяжкого злочину проти життя та здоров`я, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді та суду;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, а саме існують підстави вважати, що ОСОБА_5 може залякувати або вчиняти інші протиправні дії відносно свідків, спрямовані до їх відмови в подальшому давати показання стосовно обставин вчиненого злочину чи спотворення об`єктивної істини. Крім того, підозрюваний обізнана про місця проживання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та також може впливати на них з метою відмови в подальшому давати показання стосовно обставин вчиненого злочину чи спотворення об`єктивної істини.

Згідно зі ст. 178 КПК України обставинами, що враховуються при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є:

1. Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

Сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів дає достатні підстави підозрювати у вчиненні вказаного злочину ОСОБА_5 .

2.Тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні.

ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину передбаченого п.4, п. 12 ч. 2 ст. 115, КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

3.Даних щодо неможливості утримання підозрюваного через вік чи стан здоров`я в умовах позбавлення волі (СІЗО, ІТТ) немає.

4.Міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

ОСОБА_5 , одружений, має на утриманні малолітню доньку.

5.Наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання.

ОСОБА_5 , працездатний, працює водієм на ПрАТ «Кагма».

На даний час є достатні підстави вважати, що обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, надасть можливість підозрюваному зникнути та переховуватись від слідства та суду для уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про неможливість застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, оскільки під впливом розуміння інкримінованого йому правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосовано до підозрюваної у зв`язку з тим, що остання вчинила особливо тяжкий злочин та може уникати явки до органу досудового слідства та переховуватись, що в свою чергу призведе до неможливості закінчення розслідування.

До підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відсутні особи, які можуть виступити її поручителями, до теперішнього часу не надійшли заяви від осіб, що заслуговують на особливу довіру, та які б виявили бажання бути поручителями підозрюваної, що виключає можливість застосування відносно неї запобіжного заходу у виді особистої поруки, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 176 КПК України.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. п. 3, 5, 6, 7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні кримінального правопорушення, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, в разі застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чи домашній арешт, органи досудового розслідування не зможуть в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матимуть можливості запобігти його спілкуванню з іншими учасниками кримінального провадження, здійснення останнім впливу на потерпілих, свідків по кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню процесуальних рішень шляхом неявки для проведення слідчих дій по провадженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, розмір якої, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, має бути визначений в розмірі, до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи обставини справи, особу підозрюваної є підстави не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Встановлені в ході досудового розслідування дані свідчать про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування, а також застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а інтереси суспільства переважають обмеження в правах, які має підозрюваний ОСОБА_5 на час досудового розслідування, а також вказана обставина в даному випадку значно превалює над Конституційними правами особи, якою в даному випадку є підозрюваний.

Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити. Щодо клопотання захисника засудженого, то вважала, що до підозрюваного не можливо застосувати більш м`який вид запобіжного заходу, тому просила відмовити у його задоволенні

Слідча слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області майор поліції ОСОБА_19 підтримала клопотання та просила задовольнити. Щодо клопотання захисника підозрюваного, то просила відмовити у його задоволенні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 просив суд у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити, але у разі якщо суд знайде підстави для обрання запобіжного заходу, прошу обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з 22:00 - 06:00 з покладенням на нього обов`язків, згідно переліку, що міститься в ч.5 ст. 194 КПК України, обґрунтовуючи наступним.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами під час кримінального провадження є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України, передбачені мета і підстави застосування запобіжних заходів.

Так, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, згідно положень ст.184 КПК України випливає, що клопотання про застосування запобіжного заходу повинно містити посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу; виклад обставин, на підставі яких слідчий, слідчий дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м яких запобіжних заходів.

З клопотання слідчого вбачається, що метою застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків, потерпілих, перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню, проте не наведені доводи на підтвердження існування даних ризиків, посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, а також обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Стосовно п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, відносно того, що ОСОБА_20 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, хочу зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бойченко проти Молдови" № 410В8/05 від 11 липня 2006 року, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, є джерелом законодавства, одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу.

У справі "Мамедова проти Росії" № 7064/05 рішення від 01 червня 200б року, Європейський суд дійшов висновку, що "посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину".

В свою чергу обґрунтовуючи даний ризик, слідчий зіслався лише на тяжкість покарання за вчинений злочин. Натомість дані твердження не можуть бути підставною для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Стосовно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відносно того, що ОСОБА_5 , може незаконно впливати на свідків, то він вважає, що даний ризик не доведений, оскільки звертаючись із відповідним клопотанням, слідчий лише припускає, що ОСОБА_5 може здійснювати психологічний тиск та залякувати свідків. Жодного належного доказу у вчинені даного ризику (п.3 ч.1 ст. 177 КПК України), слідчий не навів та не надав жодного доказу на їх підтвердження. До того ж з моменту вчинення злочину 16.06.2023 року по цей час пройшло вже понад 1 місяць і за цей час ОСОБА_5 не вчиняв жодних дій, які орган обвинувачення вказує у своєму клопотанні.

Європейський суд з прав людини у своїх рішення неодноразово зазначав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, знищення, сховати або спотворити річ, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Взяття під варту ніколи не повинно бути видом міри попередження, що застосовується в обов`язковому порядку абсолютно до всіх. Цей захід повинен розглядатися як виняткова міра і лише у випадку суворої необхідності.

На цьому наголошується в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи (б5) 11 від 9 квітня 1965 р. - "Взяття під варту".

При цьому, національне процесуальне законодавство (ч. 1 ст. 183, п.3 ч.1 ст. 194 КПК України), власне як і судова практика ЄСПЛ, вимагає від слідчого судді відповісти на питання - чи можливо уникнути застосування взяття під варту шляхом встановлення альтернативних мір, однак судом першої інстанції, цього зроблено не було.

Органом досудового розслідування не встановлено ризик продовження чи повторення протиправної поведінки ОСОБА_5 .

Вважає, що відносно ОСОБА_5 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід та може бути застосовано положення ч.5 ст.194 КПК України, шляхом покладення на нього певних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, заперечення захисника підозрюваного та додані документи до нього, приходжу до наступного висновку.

У провадженні СВ Обухівського РУП ГУ НП у Київській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001466, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 4, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Клопотання обґрунтоване наступним.

17.06.2023 до ч/ч ВП №1 Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_7 про те, що 16.06.2023 пішов з дому син ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 та не повернувся, місце знаходження останнього не відомо.

За даним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочате кримінальне провадження № 0001466 від 18 червня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

18.06.2023 змінено правову кваліфікацію у кримінальному провадженні № 0001466 від 18 червня 2023 року з ч.1 ст.115 КК України (з відміткою очевидне вбивство) на ч. 2 п. 4 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене з особливою жорстокістю.

18.07.2023 слідчим СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області майором поліції ОСОБА_4 змінено кваліфікацію в даному провадженні з п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України на п. 4, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині вчинене з особливою жорстокістю, за попередньою змовою групою осіб.

19 липня 2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

З цього приводу, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях «Нечипорук і Йонкало проти України», «Малик проти України» зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Однак, вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.

Наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтована зібраними у кримінальному проваджені доказами (наявними у матеріалах провадження), а саме:

-витягом з кримінального провадження №0001466 від 18.06.2023 (а.с. 10-12);

-постановою про перекваліфікацію складу кримінального правопорушення (а.с. 13-16);

-карткою первинного обліку інформації по телефону (а.с. 20);

-постановою про призначення експертизи від 19.06.2023 р. (а.с. 21-23);

-висновком експерта від 11.07.2023 р. (а.с. 24-29);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.06.2023 із неповнолітнім свідком ОСОБА_13 (а.с. 30-32);

-протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_13 від 18.06.2023 (а.с. 33-36);

-протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_14 , від 18.06.2023, за адресою вул. Лісова 251, с. Зелений Яр (а.с. 37-40);

-протокол огляду місця події, що проводився 18.06.2023 року на земельній ділянці з географічними даними ІНФОРМАЦІЯ_3 під час якого виявлено труп ОСОБА_8 (а.с. 41-49);

-повідомлення про підозру ОСОБА_10 від 18.06.2023 р. (а.с. 50-52).

Щодо інших доказів, які були зазначені у клопотанні, а саме:

-протокол заяви про безвісне зникнення особи;

-протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 ;

-протокол огляду місця події, що проводився 17.06.2023 року по АДРЕСА_1 ;

-протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 від 18.06.2023;

-протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 18.06.2023;

-протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 18.06.2023;

-протокол огляду місця події, що проводився 18.06.2023 року за адресою поряд із домоволодінням АДРЕСА_3 , яким оглянуто та вилучено автомобіль марки Ровер;

-постанова про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, а саме транспортного засобу марки Ровер;

-протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 18.06.2023;

-протокол затримання особи підозрюваної у вчинення злочину на підставі ст. 208 КПК України;

-постанова від 18.06.2023 про визнання речових доказів вилученого під час проведення затримання особи;

-протокол допиту свідка ОСОБА_5 від 18.06.2023;

-протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_5 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 18.06.2023;

-протокол огляду місця події неподалік домоволодіння АДРЕСА_2 , яким виявлено та вилучено пластикову каністру;

-постанова про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, а саме пластикової каністри;

-протокол огляду місця події, що проводився 18.06.2023 року неподалік домоволодіння АДРЕСА_2 , яким вилучено фрагменти обгорілого одягу та пожежного сміття;

-постанова про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів, а саме вилучено фрагменти обгорілого одягу та пожежного сміття;

-довідка про смерть ОСОБА_8 , 1997 року народження згідно якої причиною смерті останнього стали термічні опіки 2-4 ст. в 90% поверхні тіла. Опік верхніх дихальних шляхів. Опіковий шок. Отруєння продуктами горіння, то вказані докази були лише перечисленні, але документи не були долучені до матеріалів справи, а тому їх не можливо оцінити.

Наведені обставини та досліджені у судовому засіданні матеріали, додані до клопотання, у своїй сукупності, у достатній мірі переконують слідчого суддю про наявність обґрунтованого припущення про можливе вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

У той же час наявність або ж відсутність протиправних дій ОСОБА_5 підлягає встановленню лише під час судового розгляду обвинувального акта, а на стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості такої підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (частина перша статті 276 КПК). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.

Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Отже, враховуючи вимоги п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, які узгоджуються з наведеними рішеннями ЄСПЛ, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах, доданих до клопотання.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію, майновий стан та наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Вирішуючи питання доцільності застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу та визначаючи вид запобіжного заходу, слідчий суддя враховує особу, яка є раніше не судима, вік та стан здоров`я підозрюваного, його соціальні зв`язки, а саме: одружений, має на утриманні малолітню дитину, відносно якої не позбавлений батьківських прав, наявність постійного місця проживання у с. Зелений Яр Обухівського району Київській області.

При цьому, слідчий суддя вважає не підтвердженим ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховування підозрюваного від органу досудового розслідування.

Відповідно до вимог пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного, обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеним у судовому засіданні ризик незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні, адже сама лише обізнаність підозрюваного про місце проживання та роботи вказаних осіб не доводить існування такого ризику. Крім того, приписами п. 4 ч. 5 ст. 194 КПК України передбачена можливість встановлення щодо підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, що при застосуванні до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, унеможливить вчинення таких дій, а у разі їх вчинення може слугувати підставою для зміни запобіжного заходу на більш жорсткий запобіжний захід за клопотанням органу досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема справи «Харченко проти України», «Комарова проти України», «Калашніков проти Росії», в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання осіб під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Положеннями статей 21, 24, 43 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

З огляду на імперативні норми Конституції України, висновки Європейського суду з прав людини, викладені у різних рішеннях, враховуючи обставини відсутності реальних ризиків, передбачених п.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про те, що органом досудового розслідування не доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, беручи до уваги викладене, оскільки наявні певні ризики, передбачені ст.177 КПК України, перелічені вище, а також враховуючи те, що прокурор не довів обставин, передбачених пунктами 1 та 3 частини першої цієї статті, а саме - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, не довів наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З огляду на зазначене вище, а також практику ЄСПЛ та вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, слідчий судді вважав, що вказаний запобіжний захід буде необхідним і достатнім для запобігання ризиків та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Під час розгляду вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

У відповідності до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Зважаючи на викладене, враховуючи кожну обставину окремо та в сукупності, проводячи оцінку поданих доказів, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст. 177 КПК України, враховуючи той факт, що підозра у вчиненні тяжкого злочину сама по собі не є достатньою підставою для обрання запобіжного заходу, слід дійти висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою, як просила сторона обвинувачення, у вигляді цілодобового домашнього арешту строком 60 діб, у межах строку досудового розслідування, заборонивши ОСОБА_5 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без поважних причин, без дозволу слідчого, прокурора або суду за виключенням необхідності отримання екстреної медичної допомоги, а також за виключенням часу прямування та перебування в укритті на період оголошення повітряної тривоги, поклавши на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, що у достатній мірі забезпечить правомірну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Обухівського районного управління поліції ГУ НП в Київській області в кримінальному провадженні № 0001466 від 18.06.2023 р., про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 відмовити.

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Жовтневе Кагарлицького району Київської області, громадянина України, працюючого водієм на ПрАТ «Кагма», одруженого, освіта середня, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 4, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1)прибувати до суду, прокурора, слідчого СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області уповноваженого на здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001466 від 18.06.2023 за першою вимогою;

2)не залишати місце цілодобово місце проживання - АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3)утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_7 , свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 .

Строк дії ухвали про застосування домашнього арешту до ОСОБА_5 діє до 17 вересня 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню Відділенням поліції № 1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції України в Київській області.

Копію ухвали направити Відділенням поліції № 1 Обухівського РУП Головного управління Національної поліції України в Київській області - для виконання.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1