Справа № 210/2225/16-к
Провадження № 1-кп/210/406/23
У Х В А Л А

іменем України

"01" червня 2023 р. Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю адвоката ОСОБА_4

з участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0003078 відносно ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1, 345 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 345 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР №0003078 від 23.10.2015 року.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_4 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, посилаючись на те, що ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру 10 лютого 2016 року.

Тобто, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003078 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні діянь, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 2 ст. 345 КК України повинно було закінчитись до 10 квітня 2016 року.

Зазначила, що обвинувальні акти від 08 квітня 2016 року, від 29 липня 2016 року та від 27 вересня 2016 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч. 2 ст. 345 КК України у кримінальному провадженні №0003078, внесеному в ЄРДР 23.10.2015 року направлені до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, поза межами строку досудового розслідування.

Крім того вказала, що 10 квітня 2016 року припадає на неділю, звідси з огляду на положення ч. 7 ст. 115 КПК України останнім днем подачі обвинувального акту до суду є 11 квітня 2016 року.

3 пункту 71 розділу і Реєстру вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 вперше ознайомились із матеріалами досудового розслідування 06 квітня 2016 року, тобто до складання та затвердження обвинувального акту, затвердженого прокурором 08 квітня 2016 року.

Зазначений обвинувальний акт від 08 квітня 2016 року надійшов до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 11 квітня 2016 року, тобто в останній день строку досудового розслідування, що підтверджується листом від 22.11.2021 року №44081/1-кп/210/205/21 Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Водночас, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що обвинувальні акти органу досудового розслідування неодноразово повертались прокурору, зокрема:

- обвинувальний акт, затверджений прокурором 08 квітня 2016 року (пункт 72 розділу 1 повернуто прокурору ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року у справі №210/2225/16-к (провадження №1-ки/210/253/16), залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2016 року у справі №210/2225/16-к (провадження N11-km/774/517/x/16);

- обвинувальний акт затверджений прокурором 29 липня 2016 року (пункт 87 розділу 1 Реєстру) повернуто прокурору ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Дніпропетровської від 10 серпня 2016 року (провадження 1- кп/210/335/16), залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2016 року (провадження №11-кц/ 774/690//16).

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 листопада 2022 року у справі №636/336/2 (провадження №51-5720км21) Верховний Суд зазначив, що повернення обвинувального акту не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК і, відповідно, немає підстав вважати, що після повернення обвинувального акта прокурору може йти мова про будь-яке досудове розслідування, оскільки воно завершене до першого звернення до суду з обвинувальним актом (пункт 18 постанови), при цьому Суд зазначає, що будь-яка сторона кримінального провадження має передбачати можливість несприятливого для неї розвитку подій у провадженні, у тому числі і ухвалення судових рішень, що вимагатимуть додаткового часу для їх виконання, як, наприклад, рішення про повернення обвинувального акту прокурору. Виходячи з цих міркувань, Суд зазначив, що законодавець, встановлюючи граничні строки досудового розслідування, визначив їх з урахуванням подібних ускладнень, з якими може стикнутися сторона, і вона має враховувати можливість таких ускладнень при плануванні своєї діяльності (пункт 21 постанови).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 КПК України досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту.

Звернула увагу, що перший раз сторона обвинувачення звернулась до суду з обвинувальним актом в останній день строку досудового розслідування (11 квітня 2016 року), а відтак обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003078 від 23 2015 року, затверджений прокурором 27 вересня 2016 року, направлено до суду 28 вересня 2016 року, тобто поза межами строку досудового розслідування. Відповідно до пункту 10 частини 1 і 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого злочину проти та здоров`я особи

Відповідно до частини 1 статті 5 КПК України процесуальна дія, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 40 частини першої або частини другої статті 284 цього Кодексу.

Захисник вказав, що Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй ухвалі від 16 лютого 2022 року у справі №725/5513/19 (провадження №51-723ек22) зазначив, що посилання прокурора про те, що судами не було надано надесної оцінки тій обставині, що законодавчі зміни, якими доповнено частину 1 статті 284 КПК України пунктом «10» введені в дію з 15 березня 2018 року, а тому вказані положення закону не можуть застосовуватись до кримінального провадження, відомості про яке були внесені до ЄРДР до введення в дію цих змін, не є обґрунтованими, оскільки частина 1 статті 5 КПК України передбачає, що процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент прийняття такого рішення.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання захисника підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення заперечував, так як постановою Верховного Суду від 28.03.2023 року ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.06.2022 року про закриття кримінального провадження за аналогічним підставами було скасовано.

Суд, вислухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Так, встановлено, що 10.02.2016 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні Кримінальних правопорушень кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч.2 ст. 345 КК України (т. 4, а.с. 5-11).

01.04.2016 року прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 надано доручення старшому слідчому СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 для здійснення повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

01.04.2016 року старшим слідчим СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 підозрюваному ОСОБА_5 , потерпілим ОСОБА_9 ,, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 повідомлено про завершення досудового розслідування (т. 4 а.с. 95,96).

В порядку ст. 290 КПК України здійснено відкриття матеріалів кримінального провадження іншій стороні.

06.04.2016 року старшим слідчим СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 надано доступ до матеріалів досудового розслідування стороні захисту, про що складено відповідний протокол та який підписаний захисником ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_4 вперше ознайомились із матеріалами досудового розслідування 06 квітня 2016 року (т. 4 а.с. 98).

Зважаючи на ту обставину, що повідомлення про підозру було вручено 10 лютого 2022 року, отже досудове розслідування повинно було закінчитись до 10 квітня 2016 року.

Постанова про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні не приймалась.

Як вбачається із п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.7 ст.217 КПК України передбачено, що днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 219 КПК України в редакції від 28.02.2016, яка діяла на той час, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно зі статтею 113 КПК процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК).

За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.

Так у справі «Іванов проти України» зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах Карт проти Туреччини (пункт 68), Вемхофф проти Німеччини (пункт 18). При цьому ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).

В інтерпретації ж до чинного КПК цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Частина 4 статті 219 КПК встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Приймаючи рішення з вказаного питання суд керується, зокрема, практикою Верховного суду, а саме в постанові від 01 липня 2021 року у справі №752/3218/20 (провадження №51-2066 км 21) Касаційний кримінальний суд Верховного Суду виклав правову позицію, що відповідно до ч.1 ст.290 КПК України досудове розслідування вважається завершеним після повідомлення стороні захисту про його завершення та відкриття матеріалів. Саме звернення до суду з обвинувальним актом, а не лише його складання, затвердження чи вручення стороні захисту, повинно бути вчинено в рамках строку досудового розслідування.

З вказаного слідує, що досудове розслідування завершилось саме в день ознайомлення сторони захисту із матеріалами, тобто 06 квітня 2016 року, при цьому прокурор мав змогу затвердити обвинувачений акт та звернутись з останнім до суду 07 та 08 квітня, не порушуючи строк.

Однак, в порушення ст. 219 КПК України, зазначений обвинувальний акт надійшов до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області лише 11 квітня 2016 року (т.4 а.с. 113).

Ухвалою суду від 27 травня 2016 року обвинувальний акт було повернуто прокурору.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.07.2016 року ухвалу суду від 27.05.2016 року залишено без змін (т. 4 а. с. 161-163, 194-196).

21.07.2016 року Криворізька місцева прокуратура направила матеріали кримінального провадження №0003078 до СВ Дзержинського ВП Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для подальшої організації досудового розслідування. (т. 4 а. с. 204)

21.07.2016 року Керівником Криворізької місцевої прокуратури продовжено строк досудового розслідування до 10.08.2016 року.

01.08.2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 345 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003078 від 23.10.2015 року надійшов до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (т. 5 а.с. 21).

Ухвалою суду від 10 серпня 2016 року обвинувальний акт повернуто прокурору (т. 2 а.с. 69).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.09.2016 року ухвалу суду від 10.08.2016 року залишено без змін (т. 5 а.с. 98-100).

21.09.2016 року Криворізька місцева прокуратура направила матеріали кримінального провадження №0003078 до СВ Дзержинського ВП Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для подальшої організації досудового розслідування. (т. 5 а.с. 1)

28.09.2016 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 345 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003078 від 23.10.2015 року надійшов до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ч. 1 ст. 21 КПК України гарантують кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Розумність строків є однією із засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 5 КПК України встановлено, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Частина 2 ст. 113 КПК України передбачає, що будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Частина 4 ст. 219 КПК України встановлює, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 Глави 24 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 5 ст. 294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 295-1 КПК України у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (п. 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Конституційний Суд України у п. 2 мотивувальної частини рішення від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 надав офіційне тлумачення, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У п. 5.4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, зокрема, визначено, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Велика палата ЄСПЛ у п. 68 рішення у справі Карт проти Туреччини (Kart v. Turkey, заява №8917/05) зазначила, що право на розгляд справи протягом розумного строку базується на необхідності гарантувати, що обвинуваченим доведеться залишатись занадто довго у стані невизначеності щодо результатів кримінальних звинувачень проти них. Так само ЄСПЛ у п. 18 рішення в справі Вемхофф проти Німеччини (Wemhoff v. Germany, заява №2122/64) вказував, що чітка мета відповідного положення п. 1 ст. 6 Конвенції у кримінальних справах полягає у забезпеченні того, щоби обвинувачені особи не перебували занадто довго під обвинуваченням та обвинувачення було визначене.

Верховний Суд у постанові від 15 вересня 2021 року по справі № 711/3111/19 зазначив, що направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК.

Далі у цій же постанові зазначено, що з огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 412 КПК, яка передбачає у будь-якому разі скасування судового рішення, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження у кримінальній справі його не було закрито.

Відмовляючи у відкритті касаційного провадження Верховний Суд в ухвалі від 16 лютого 2022 року у справі № 725/5513/19 зазначив: посилання прокурора про те, що судами не було надано належної оцінки тій обставині, що законодавчі зміни, якими доповнено ч. 1 ст. 284 КПК України п. «10» введені в дію з 15 березня 2018 року, а тому вказані положення закону не можуть застосовуватись до кримінального провадження №0000076, відомості про яке були внесені до ЄРДР 14 лютого 2018 року, тобто до введення в дію цих змін, не є обґрунтованими, оскільки ч. 1 ст. 5 КПК України передбачає, що процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент прийняття такого рішення.

Рішення колегії суддів Апеляційної палати ВАКС, викладене в ухвалі від 08 серпня 2022 року у справі № 303/1428/18, постановлено з прямим посиланням на ухвалу Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 725/5513/19, яким Апеляційна палата ВАКС скасувала вирок Вищого антикорупційного суду від 21 вересня 2021 року та закрила кримінальне провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням, після повідомлення особі про підозру, строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Крім того Верховний Суд в ухвалі від 01 червня 2022 року (справа № 348/1674/19) використав буквальний спосіб тлумачення норми та зазначив, що ч. 5 ст. 219 КПК України чітко встановлює, що строк ознайомлення саме з матеріалами досудового розслідування, а не з матеріалами сторони захисту, не включається у строки, передбачені цією статтею. Наведене згоджується з практикою Касаційного кримінального суду (ухвала Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 760/34267/19, провадження № 51-4332ск21, ухвала від 10 січня 2022 року у справі № 617/1839/19, провадження № 51-17ск22, постанова від 23 лютого 2022 року у справі № 35/154/20, провадження № 51-2177км21).

Відповідно до висновків, викладених в ухвалі Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 725/5513/19 посилання прокурора про те, що судами не було надано належної оцінки тій обставині, що законодавчі зміни, якими доповнено ч. 1 ст. 284 КПК України п. «10» введені в дію з 15 березня 2018 року, а тому вказані положення закону не можуть застосовуватись до кримінального провадження №0000076, відомості про яке були внесені до ЄРДР 14 лютого 2018 року, тобто до введення в дію цих змін, не є обґрунтованими, оскільки ч. 1 ст. 5 КПК України передбачає, що процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент прийняття такого рішення.

Наведений підхід узгоджується із сталою практикою Конституційного Суду України, який неодноразово наголошував на необхідності неухильного дотримання принципу правової визначеності, як важливої складової конституційного принципу справедливості. Зокрема, наведена позиція знаходить своє відображення у рішеннях від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017, та інших.

Отже дане кримінальне провадження згідно з п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України підлягає закриттю.

Твердження сторони обвинувачення про неможливість закрити кримінального провадження, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, не є обґрунтованими, оскільки ч. 1 ст. 5 КПК України передбачає, що процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент прийняття такого рішення, й така позиція суду повністю відповідає висновкам Верховного Суду та Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, в абсолютно релевантно-тотожних справах та від яких не може відступити Вищий антикорупційний суд, як суд першої інстанції.

Інше тлумачення порядку застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України могло б привести до висновку, що ця норма не підлягає застосуванню до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР до введення в дію цих змін. Але подібний висновок є вочевидь хибним, оскільки він обумовлює можливості різних підходів до закриття кримінального провадження (а, отже, різних підходів до звільнення від кримінальної відповідальності осіб за одні й ті самі злочини) не в залежності від часу вчинення злочину, а в залежності тільки від дати внесення правоохоронними органами інформації про злочин до ЄРДР, що було б недопустимим в правовій державі, де людина визнається найвищою соціальною цінністю.

Вимоги процесуального закону визначають, що при зміні правил кримінального процесу забороняється встановлювати нові обов`язки, скасовувати чи звужувати процесуального права, належні учасникам провадження, чи обмежувати їх використання.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що обсяг прав людини це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, і що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Сутність змісту положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України полягає у забезпечені кожній людині (після набрання чинності цією нормою) права на звільнення від притягнення до кримінальної відповідальності у випадку порушення щодо неї встановлених КПК України строків досудового розслідування.

Ретроспективне позбавлення людини цього права, з огляду лише на момент внесення відомостей про злочин до ЄРДР, є порушенням сутності такого права.

Суд підкреслює, що строк досудового розслідування не є простою формальністю. На думку суду, положення ст. 219 КПК України відносяться до фундаментальних положень кримінального процесуального права, відступлення від яких недопустиме.

Передбачення процесуальним законом обов`язку прокурора якнайшвидше, але не пізніше визначеного законом процесуального строку після пред`явлення підозри особі звернутись до суду з обвинувальним актом або закрити кримінальне провадження є гарантією фундаментального права людини на розгляд її справи упродовж розумного строку, закріпленого в п. 1 ст. 6 Конвенції, передбачено ст. 7, ч. 1 ст. 21 КПК та підтверджується усталеною практикою ЄСПЛ.

Особа не може необмежений час перебувати в стані підозрюваного якщо публічне обвинувачення з будь-яких причин не має можливості визначити обвинувачення, склавши обвинувальний акт, та спрямувати справу до суду протягом визначеного законом строку особа має бути звільнена від підозри. Таким чином, такий процесуальний строк досудового розслідування є одним із найважливіших проявів правового принципу верховенства права, який вимагає належної правової визначеності у такому особливо вразливому статусі людини як підозрюваний.

На важливості та фундаментальності недопустимості порушення строків досудового розслідування свідчить категоричність законодавця, який в ч. 5 ст. 294 КПК визначив, що строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Оскільки судом установлено наявність підстави, передбаченої п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, відповідно кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 27, 219, 284, 314-315, 371, 372, 376, 392, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження в порядку п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 345 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР №0003078 від 23.10.2015 року задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0003078 від 23.10.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 345 КК України закрити у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_1