Провадження № 1-кс/947/6451/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000031 від 13.01.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вікторівка Ширяївського району Одеської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (на момент інкримінованого кримінального правопорушення), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 13.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника Департаменту патрульної поліції від 06.12.2019 року № 953 о/с, капрала поліції ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП.

ОСОБА_4 органом досудового розслідування підозрюється у тому, що 03.10.2022 року приблизно о 12 годині 20 хвилин, обіймаючи посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП та перебуваючи у складі екіпажу велопатруля «Океан 8104» інспектором взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_7 знаходячись за адресою: м. Ізмаїл, проспект Незалежності, буд. 37, де останній виявив транспортний засіб марки «Tayota Rav4», з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , який порушив Правила дорожнього руху України, затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Під час розгляду справи про адміністративне порушення та спілкування з водієм ОСОБА_7 поводив себе зухвало та не етично. Так під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_9 почувши зухвале та не етичне спілкування по відношенню до ОСОБА_8 з боку ОСОБА_7 зробила зауваження останньому. ОСОБА_7 та ОСОБА_4 після почутих зауваження відносно свого спілкування, діючи всупереч вимогам ст. ст. 3, 19, 21, 27, 28, 29, 68 Конституції України, ст. ст.1, 3, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 2, 3, 6, 7, 18, 23 Закону України «Про Національну поліцію» та грубо порушуючи норми, передбачені ст. ст. 29, 30, 31, 36, 37, 42, 43, 44 вказаного Закону, нехтуючи покладеними на них службовими обов`язками працівника правоохоронного органу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, без наявних на те законних підстав, при відсутності будь-якої загрози як своєму життю і здоров`ю, оточуючим, так і публічній безпеці та громадському порядку, умисно та з особистих мотивів, різко підійшли зі спини до ОСОБА_9 , яка жодних протиправних дій та правопорушень не вчиняла, діючи умисно, виходячи за рамки наданих їм повноважень, безпричинно застосував відносно останньої фізичну силу та спеціальні прийоми боротьби. ОСОБА_7 заламавши ліву та праву руку останньої за спину почав застосував відносно останньої спеціальні засоби «кайданки» та з метою уникнення опору зі сторони ОСОБА_9 в момент застосування спеціальних засобів «кайданок» ОСОБА_4 , утримував останню за руки, які були заведенні за спину, завдаючи потерпілій особливого фізичного болю і моральних страждань. В результаті вказаних умисних дій поліцейського потерпіла через сильний фізичний біль, що супроводжувалось дуже голосними криками потерпілої, мимоволі спорожнилась. ОСОБА_7 та ОСОБА_4 не звертаючи на це увагу та на те, що ОСОБА_9 від їх противоправних дій стало зле, продовжували її утримувати у такому положенні.

В подальшому по приїзду карети швидкої ОСОБА_7 та ОСОБА_4 надали змогу лікарям оглянути ОСОБА_9 та надати медичну допомогу, після чого ОСОБА_7 з потерпілої зняв кайданки.

В результаті вищевказаних незаконних умисних дій з боку ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні правої руки в ділянці правої ліктьової ямки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

За викладених обставин, 16 травня 2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме: у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувались насильством, застосуванням спеціальних засобів, а також болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням до слідчого судді і просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, обґрунтовуючи його тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного.

В судовому засіданні -

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зазначивши при цьому, що підозра пред`явлена його підзахисному є необґрунтованою, існування ризиків зазначених у клопотанні сторони обвинувачення не доведено. Його підзахисний має позитивні характеристики та міцні соціальні зв`язки. Долучивши у судовому засіданні характеризуючі документи на підозрюваного та письмове заперечення просив відмовити у задоволенні клопотання або обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 16 травня 2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а саме: у перевищенні службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що супроводжувались насильством, застосуванням спеціальних засобів, а також болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, зокрема: заявою про кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 від 04.10.2022 року; рапортом старшого оперуповноваженого ВМЗК Одеського управління ДВБ НП України від 06.01.2023 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 26.01.2023 року; додатковим протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 10.05.2023 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_9 від 10.05.2023 року; висновок судово медичного експерта № 337 від 15.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.01.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 26.01.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 26.01.2023 року; висновок службового розслідування від 10.03.2023 року.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, у зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Слідчий суддя дослідивши матеріали додані в обґрунтування пред`явленої ОСОБА_4 підозри, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України та відхиляє заперечення сторони захисту в частині посилання на необґрунтованість пред`явленої підозри.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Щодо посилання прокурора на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 1-3 КПК України, а саме того, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати, виготовити або спотворити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя прийшов до наступного.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Також, слідчий суддя зазначає, що в рамках даного кримінального провадження наявні потерпіла та свідки, на показання яких сторона обвинувачення на теперішній час посилається в обґрунтування існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а тому приходить до переконання про наявність ризику у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним на потерпілу та свідків, які можуть повідомити важливі обставини імовірного вчинення кримінального правопорушення.

При цьому ризик незаконного впливу на свідків є об`єктивним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК). Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

В частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає вказаний ризик не доведено стороною обвинувачення, з огляду на наступне.

Слідчий суддя вважає, що у клопотанні відсутнє належне обґрунтування та аргументування стороною обвинувачення щодо того яким чином ОСОБА_4 зможе знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшов свого підтвердження під час розгляду слідчим суддею клопотання.

Слідчий суддя враховує, що метою застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ніж домашній арешт, в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом застосування відносно такої особи запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення та застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби із покладенням на нього обов`язків передбачених п. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 0000031 від 13.01.2023 року відносно відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 16.07.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період часу з 23:00 години по 06:00 годину, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 16.07.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, обов`язки визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі Одеського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з підозрюваним ОСОБА_7 , потерпілою ОСОБА_9 , свідками: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1