ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9210/23
провадження № 1-кс/753/1899/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001338, внесеному до ЄРДР 30.05.2023 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України,

В С Т А Н О В И В:

02.06.2023 до суду надійшло клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001338, внесеному до ЄРДР 27.08.2022 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

На обґрунтування необхідності задоволення клопотання прокурор зазначив, що в провадженні відділу дізнання Дарницького УП ГУНП у місті Києві знаходиться кримінальне провадження № 0001338, внесене до ЄРДР 30.05.2023 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.05.2023 близько 21 год. 15 хв. за адресою: м. Київ, проспект Бажана, 1Є, працівниками поліції був зупинений автомобіль марки "Audi A4", зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому було виявлено, що агрегати з наявними символами різної висоти та глибини літер, цифр номера кузова НОМЕР_2 , мають ознаки підробки.

Надалі, 29.05.2023 під час огляду місця події за адресою: м. Київ, проспект Бажана, 1Є, було вилучено автомобіль марки "Audi A4", зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключі від автомобілю, свідоцтво про реєстрацію відсутнє.

Постановою від 30.05.2023 відповідно до ст. 98 КПК України, вищевказане вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

З огляду на те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного майна, як речових доказів, може призвести до невідворотних наслідків, що перешкодить кримінальному провадженню, прокурор просить накласти на нього арешт.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу від 02.09.2022 вказане клопотання передано слідчому судді ОСОБА_1 .

У судове засідання з`явився прокурор ОСОБА_3 , вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити його з викладених у ньому мотивів.

У судовому засіданні власник автомобіля ОСОБА_6 зазначив, що придбав його у невідомого йому чоловіка за свідотвом про реєстрації. Приблизно три роки тому його було затримано в Оболонському районі м. Києва працівниками поліції, які вилучили автомобіль у нього та пояснили, що це т.з. "двойник", тобто існує ще один автомобіль з аналогічними реєстраційними даними. Пізніше працівники поліції повернули автомобіль йому для зберігання і до останнього часу він зберігав автомобіль у свого знайомого. Оскільки знайомого призвали на військову службу до ЗСУ, він вирішив передати автомобіль на потреби армії, попередньо відремонтувавши його. Під час транспортування автомобіля його затримали працівники поліції в Дарницькому районі та вилучили автомобіль. Проти задоволення клопотання прокурора про арешт автомобіля не заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Зокрема п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вказане вилучене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Окрім того, прокурором у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що тимчасово вилучені речі, мають відношення до кримінального провадження, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що прокурором доведено необхідність накладення арешту на вилучені речі, як речові докази у кримінальному провадженні, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, слідчий суддя вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню, оскільки документи додані до клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах власника майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167-168, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001338, внесеному до ЄРДР 30.05.2023 за ознаками вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки "Audi A4", зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ключ від нього, вилучені в ході проведення ОМП за адресою: м. Київ, проспект Бажана, 1Є.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії вказаної ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1