УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 221 001 000 017 49 від 14.07.2022,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна звернувся представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 .

На підтвердження своїх доводів заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2023 у кримінальному провадженні № 120 221 001 000 017 49 від 14.07.2022 за ч. 2, 3 ст. 307 КК України накладений арешт на автомобіль «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ключі від вказаного транспортного засобу.

У клопотанні заявник зазначає, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем майна та не має відношення до кримінального провадження, тому просить скасувати арешт.

У судовому засіданні представник власника майна наполягав на скасуванні арешту з підстав, які наведені у поданому ним клопотанні.

Слідчий заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що досудове розслідування триває, актуальність арешту зберігається.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, заслухавши доводи представника власника майна, заперечення слідчого, дійшов висновку про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно з-поміж іншого є доказом злочину.

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його використання, перетворення, передачі, відчуження тощо.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Відповідно до положень ст. 84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, до процесуальних джерел закон відносить речові докази.

У силу ст. 98 КПК речовими доказами є предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Обставини, зазначені в ухвалі слідчого судді від 06.03.2023 про накладення арешту на майно свідчать, що піддане арешту майно має ознаки майна, яке набуте у злочинний спосіб.

Враховуючи, що одним із завдань арешту майна у кримінальному провадженні є запобігання його відчуженню, виправданим є накладення арешту на автомобіль «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 .

Таким чином, слідчий суддя не виключає ризику того, що у разі скасування арешту можуть бути укладені зовні легальні правочини з метою відчуження зазначеного майна.

Доводи представника власника майна у частині того, що процесуальним законом заборонене накладення арешту на майно добросовісного набувача, є такими, що заслуговували би на увагу у випадку, коли б не йшлося про арешт речового доказу, на який зазначена заборона не поширюється.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови доведення, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте без урахування певних суттєвих обставин.

Попри зазначене, доводи ініціатора клопотання не є переконливими.

Слідчий суддя погоджується з аргументацією заявника у частині того, що накладенням арешту порушується право власності ОСОБА_5 .

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ОСОБА_5 відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, який передбачений законом.

Сукупність вищезазначеного свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 120 221 001 000 017 49 від 14.07.2022 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2023 (справа № 761/7755/23), а саме на автомобіль «TOYOTA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та ключі від вказаного транспортного засобу, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1