Справа № 953/1767/23
н/п 1-кп/953/757/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" квітня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

секретар судового засідання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні (дистанційному) в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205 від 17 вересня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України,-

у с т а н о в и в:

1. Процедура.

1.1. 13.03.2023 у провадження Київського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000205 від 17 вересня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2023 для розгляду обвинувального акту визначено цей склад суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2023 призначено підготовче судове засідання.

2. Формулювання обвинувачення.

2.1. Згідно обвинувального акту, досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що на території Київського району м. Харкова за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,05 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель І споруд (присадибна ділянка), землі житлової та громадської забудови для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розміщено нежитловий будинок, що належать на праві власності ОСОБА_7 та знаходяться у використанні останньої та її цивільного чоловіка ОСОБА_3 .

Крім того, встановлено, що у 2019 році, точний час в ході досудового розслідування встановлено не було, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на самовільне зайняття земельної ділянки, з метою реалізації якого він вступив в злочинну змову зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_7 .

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи у змові з ОСОБА_7 , усвідомлюючи відсутність будь-яких законних підстав, достовірно знаючи, що вони не мають права на зайняття та використання земельної ділянки комунальної власності, у період часу з грудня 2019 по теперішній час, діючи всупереч встановленому законом порядку, а саме, в порушення вимог ст. 14 Конституції України, згідно з якою земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, за відсутності будь яких підстав набуття права на землю, передбачених ст. 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону, ст. 125 Земельного кодексу, згідно з якою право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування, або оренди земельною ділянкою, з корисливих мотивів, при відсутності у останніх правових підстав для використання вказаної земельної ділянки, та за відсутності вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки, зареєстрованого в установленому законом порядку, з метою обслуговування житлового будинку, шляхом огородження парканом та будівництва частини житлового будинку, що унеможливлює таким чином доступу до неї іншими особами, здійснив самовільне зайняття земельної ділянки, розташованої на березі річки «Харків», загальною площею 0,0770 га, з яких 0.0007 га знаходяться під забудовою будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та використовується єдиним масивом з прилеглою земельною ділянкою кадастровий номер :08:001:0185, яка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, чим спричинив шкоду територіальній громаді м. Харкова на загальну суму 59 881, 90 грн. Вищезазначена сума спричиненої матеріальної шкоди розрахована Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області відповідно до «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання» затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963 та підтверджена висновком судово-економічної експертизи ХНДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-22/11681-ЕК від 13.09.2022.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, тобто самовільному зайнятті земельної ділянки, вчинене групою осіб.

3. Вимоги клопотання.

3.1. У підготовчому судовому засіданні стороною захисту подано клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, установлених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

4. Позиції сторін.

4.1. Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисники адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 клопотання підтримали, просили задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, наведені в його обґрунтування.

4.2. Прокурор покладався на розсуд суду.

4.3. На підставі ст. 325 КПК України за погодженням із учасниками судового провадження, підготовче судове засідання проведено за відсутності уповноваженого представника потерпілого Територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, який надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю.

5. Релевантне законодавство.

5.1. Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду.

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Статтею 3 КПК України встановлено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених, зокрема, п. 1 ч. 2 ст. 284 цього Кодексу, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

6. Мотиви і оцінка суду.

6.1. Як установлено судовим розглядом та не заперечується сторонами кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме: у самовільному зайнятті земельної ділянки, вчинене групою осіб, вчиненому у грудні 2019 року.

Санкція ч. 2 ст. 197-1 КК України, як станом на грудень 2019 року, так і на час розгляду цього клопотання судом, передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років або позбавленням волі на строк до двох років.

Згідно ч. 2 та ст. 12 КК України (у редакції, чинній станом на грудень 2019) злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, на час вчинення інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, останнє класифікувалося, як злочин невеликої тяжкості.

Законом України від 22.11.2018 № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який у відповідній частині набрав чинності окремими положеннями 01.07.2020, стаття 12 КК України викладена у новій редакції.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 КК України (у редакції, чинній з 01.07.2020) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Статтею 5 КК України унормовано, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Таким чином, станом на час розгляду даного клопотання, інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України, класифікується як нетяжкий злочин.

7.2. Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: (2) три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

8. Висновки.

8.1. З огляду на те, що з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_3 нетяжкого злочину (грудень 2019 року) минуло понад три роки, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання сторони захисту та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 197-1 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За наведених обставин, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, підлягає закриттю.

9. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

9.1. Матеріали справи свідчать, що в рамках даного кримінального провадження прокурором в інтересах держави заявлено цивільний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Отже, вирішити питання про заявлений цивільний позов під час закриття провадження не вбачається можливим, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Разом з тим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, у зв`язку з чим, судом роз`яснено прокурору право звернення до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

10. Мотиви ухвалення інших рішень та положення закону, якими керувався суд.

10.1. Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

10.2. Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні у разі закриття кримінального провадження з обвинуваченої особи не стягуються.

11. Заходи забезпечення кримінального провадження.

11.1.1. Запобіжний захід.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за частиною 2 статті 197-1 КК України на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205 від 17 вересня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України, - закрити на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України.

Цивільний позов прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205 від 17 вересня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України, поданого в інтересах держави до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205 від 17 вересня 2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 КК України, відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У зв`язку із знаходження у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні № 640/9005/14-к з 25.04.2023 по 02.05.2023, повний текст ухвали складений і підписаний 02.05.2023.

Суддя - ОСОБА_1