Справа № 495/3151/23
№ провадження 1-кп/495/422/2023
УХВАЛА

Про зміну запобіжного заходу

"14" вересня 2023 р. м.Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 ,

захисник в інтересах обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000083 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України,

Обвинуваченому ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали, якою продовжено запобіжний захід, спливає 14 вересня 2023 року.

12 вересня 2023 року прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури надав суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , обґрунтовуючи своє клопотання тим, що під час судового розгляду справи, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи що на даний час не допитані свідки та потерпілий у кримінальному провадженні, міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вважає не доцільним, оскільки щодо ОСОБА_3 направлено до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за № 0002837 від 22.11.2019 року за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304 КК України, за № 0002848 від 23.11.2019 року за ч. 1 ст. 125 КК України, № 0000120 від 23.01.2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України, № 0001401 від 24.11.2021 року за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, просить продовжити строк тримання під вартою в ДУ "Ізмаїльський слідчий ізолятор" обвинуваченому ОСОБА_3 на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 підтримав своє клопотання щодо продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки він обвинувачуються у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення та може переховатися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих, чим будуть перешкоджати встановленню істини по справі.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу відносно свого підзахисного,.

Вказує, що у її підзахисного наявні міцні соціальні зв`язки, а саме: він проживає з цивільною дружиною та малолітніми дітьми за місцем свого мешкання. Наголошує, що зазначенні прокурором підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є загальними.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання свого представника підтримав та просив суд змінити запобіжний захід на домашній арешт, вказуючи, що буде виконувати всі вимоги, які будуть покладенні на нього судом.

Заслухавши клопотання прокурора, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного обвинуваченого постійного місця роботи чи навчання, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особи про підозру у вчинені іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди у завдані якої обвинувачується особа.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Судом було встановлено, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , складається з копіювання змісту обвинувального акту та посилання прокурора, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Підозра, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Одна лише тяжкість кримінального правопорушення не може являтися підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою.

Суд враховує вимоги ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку», вимоги п. 3 ст. 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Крім іншого суд враховує правову позицію у рішенні ЄСПЛ по справі «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1(с) Конвенції. Тобто цілодобовий домашній арешт цілком може забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою.

На підставі викладеного та враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання на території Одеської області з цивільною дружиною та малолітніми дітьми, те, що обвинувачений має двох малолітніх дітей, його позитивну характеристику, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 та приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 про застосування більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю, в межах ст. 181 КПК України, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого на час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193, 194, 199, 315 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.

Задовольнити клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_5 щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із носінням електронного засобу контролю по місцю мешкання за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці, який діє до 14 листопада 2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду за викликом;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілим по вказаному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до суду свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому положення ч.5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись до житла цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати засоби контролю

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений та проголошений 14 вересня 2023 року.

Суддя: