Справа № 752/3953/23 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3020/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вечірчине Гадяцького району, Полтавської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 , о 10 год. 15 хв., 09.12.2022 року, перебуваючи біля входу до станції метро «Деміївська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, побачив та підібрав три прозорі полімерні пакети з пазовими замками, з речовиною рослинного походження - канабісом. Вказані пакети помістив до куртки, тим самим умисно незаконно придбав та почав зберігати наркотичний засіб, для особистого вживання, без мети збуту.

Того ж дня, приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_7 перебуваючи у вестибюлі станції метро «Деміївська» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, був зупинений працівниками поліції, яким повідомив, що в куртці зберігає наркотичний засіб. У подальшому, в ОСОБА_7 вилучено три полімерні пакети з пазовими замками, з речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/111-22/53991-НЗПРАП від 10.02.2023 року є особливо небезпечним наркотичним засобом- канабісом, загальною масою 8,94 г.

Таким чином, ОСОБА_7 , визнається винним за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Застосовано ст.75 КК України та звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Зобов`язано ОСОБА_7 згідно ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто із ОСОБА_7 витрати на залучення експерта у розмірі 1132 гривень 68 копійки на користь держави.

Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. З ст. 76 КК України покладено на засудженого обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації у решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого, зазначає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та, як наслідок, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

Звертає увагу, що суд першої інстанції неправильно застосував до обвинуваченого ст. 76 КК України, яка підлягала обов`язковому застосуванню.

Зауважує, що всупереч вимогам закону, Голосіївський районний суд м. Києва при звільненні ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, послався на ст. 76 КК України, чим помилково покращив його становище, зобов`язавши всупереч точному змісту п. 2 ч. З ст. 76 КК України не виїжджати за межі України виключно на постійне проживання без дозволу уповноваженого орану з питань пробації. Тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відтак на думку прокурора внаслідок такої помилки, становище обвинуваченого було незаконно покращено, також апелянт зазначає, що додержання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, є обов`язковою умовою рішення про звільнення від відбування призначеного покарання. А порушення таких обов`язків має наслідком скасування рішення про застосування ст. 75 КК України та призводить до реального відбування призначеного покарання. Отже, в даному випадку, покладені обов`язки нерозривно пов`язані з призначеним покаранням а їх зміст та обсяг прямо впливає на суворість призначеного покарання.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення обвинуваченого та захисника ОСОБА_8 , які частково заперечували проти задоволення апеляційної скарги,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданої апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними у ньому доказами, і ніким із учасників судового провадження не оспорюються, а тому за відсутності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти в цій частині правильних висновків, не перевіряються колегією суддів, виходячи з положень ч. 1 ст. 404 КПК України.

З огляду на фактичні обставини, встановлені судом, та доведеність винуватості, вірною є і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України.

Що стосується покарання, то суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер вчиненого кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, і призначив обвинуваченому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, а також на підставі ст. 75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням, про що у вироку навів ґрунтовні мотиви.

Вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині покарання із звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України в апеляційній скарзі прокурором також не оспорюється.

Разом із цим є слушними доводи прокурора про неправильне застосування судом положень ст. 76 КК України.

Так, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених" від 07.09.2016, який набрав чинності 08.10.2016, статтю 76 КК України "Обов`язки, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням" викладено у новій редакції. І якщо згідно з попередньою редакцією у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд міг покласти на засудженого обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, то у чинній редакції передбачено право суду додатково покласти на засудженого обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 76 КК України, в тому числі обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що, покладаючи на ОСОБА_7 обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність. Обов`язок не виїджати за межі України без погодження зх уповноваженим органом з питань пробації, передбачений п.2 ч.3 ст.76 КК України, покладає на обвинуваченого більш широкі обмеження, ніж обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, що на думку колегії суддів, помилково визначений вироком Голосіївського районного суду м.Києва від 06.03.2023 щодо ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 409 КПК України підставами для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 6 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 - зміні в частині покладання на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 - змінити в частині застосування положень ст.76 КК України.

Відповідно до положень ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

Періоднично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання

Не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4