КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

потерпілої - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження № 0000048 стосовно -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженця с. Жорнівка Фастівського району Київської області, українця, громадянина України, який неодружений, не працює, не інвалід, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційною заступника керівника Київської обласної прокуратури - ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Згідно вироку суд першої інстанції визнав доведеним, що 16 серпня 2022 року близько 21:00 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні літньої кухні, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході раптового конфлікту, наніс декілька ударів кулаками правої та лівої руки в область обличчя, голови та шиї потерпілої ОСОБА_6 . Після чого вийшов на подвір`я вказаного вище будинку, де, продовжуючи свій умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , куди також вийшла потерпіла ОСОБА_6 , наніс останній лівою та правою рукою декілька ударів в область обличчя, від яких потерпіла ОСОБА_6 впала на землю та, будучи на землі, ОСОБА_7 наніс один удар ногою в область правої підлопаткової ділянки потерпілої ОСОБА_6 .

Виявлені у потерпілої ОСОБА_6 тілесні ушкодження, а саме садно лівої лобно-тім`яної ділянки, синці очних ділянок лівої бокової поверхні шиї, правої вушної раковини, правої підлопаткової ділянки верхніх кінцівок, згідно висновку судової медичної експертизи відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

На вказаний вирок заступник керівника Київської обласної прокуратури - ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить скасувати оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом повного складання зазначеного покарання, з покаранням призначеним вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.2022 року, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді штрафу у розмірі 1050 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17850 грн., зарахувавши на підставі ст. 72 КК України відбуте покарання у виді сплаченого штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 17000 грн. В решті вирок залишити без змін.

При цьому прокурор зазначає, що згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, 16.08.2022 року, тобто до ухвалення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.2022 року, яким він був засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., який на даний час сплачено.

При визначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції мав би застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України, чого не зробив, тобто не застосував закон, який підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Крім того, посилаючись на положення ст. 414 КПК України вказує, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість, а тому не застосування судом вимог ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання ОСОБА_7 призвело до призначення останньому покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та потерпілої, які підтримали доводи поданої апеляційної скарги; пояснення обвинуваченого та його захисника, які частково підтримали апеляційну скаргу прокурора, однак просили при призначенні остаточного покарання застосувати принцип не складання покарань, а поглинення менш суворого покарання більш суворим, обмежившись відбутим покаранням у виді штрафу, що становить 17000 грн., який вже сплачено; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження № 0000048 та апеляційні доводи; колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури - ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. 381, 382 КПК України розглянув обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 щодо вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у спрощеному провадженні та 02.02.2023 року ухвалив обвинувальній вирок, яким визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку та призначив покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Переглядаючи в порядку ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора, що при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню, оскільки вказаний у вироку кримінальний проступок ОСОБА_7 вчинив 16.08.2022 року, тобто до ухвалення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.2022 року, яким він був засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 310 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., який міститься в матеріалах провадження (а.с. 77-80), тобто не призначив остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за правилами ч. 4 ст.70 КК України.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції при постановленні вироку стосовно ОСОБА_7 вказаних вимог не було дотримано, що потягло за собою неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування положень ч. 4 ст. 70 КК України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд, в оскаржуваному вироку, зваживши на дані про особу обвинуваченого, таку пом"якшуючу покарання обставину, як щире каяття та за відсутності обставин, що його обтяжують, призначив останньому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, з чим також погоджується колегія суддів, а тому вважає непереконливими апеляційні твердження прокурора, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м"якості, оскільки вони суперечать змісту резолютивної частини апеляційної скарги, в якій прокурором не ставиться питання щодо призначення ОСОБА_7 за новий злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України більш суворого покарання, ніж призначив суд першої інстанції.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює новий вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції припустився неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора підлягають частковому задоволенню, а вирок суду, відповідно до вимог ст. 420 КПК України - скасуванню, з постановленням апеляційним судом нового вироку, яким обвинуваченому ОСОБА_10 слід призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувавши відбуте ним покарання призначене за попереднім вироком Києво-Святошинського районного суду від 21.09.2022 року у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., оскільки ОСОБА_10 цей штраф сплатив ( а.с. 81).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,-

З АС У Д И В:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури - ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання покарань призначених цим вироком у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. та вироком Києво_Святошинського районного суду Київської області від 21.09.2022 року у виді штрафу в розмірі 1000 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17850 грн., зарахувавши обвинуваченому ОСОБА_7 у строк остаточного покарання відбуте ним покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.09.2022 року у виді штрафу сплаченого в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3