Справа № 373/1166/23
Номер провадження 1-кп/373/158/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області під головуванням судді ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (№ ЄРДР 0000526) за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, ОСОБА_2 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бориспіль Київської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за призивом військової частини НОМЕР_1 , з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони та учасники судового провадження:

прокурорка ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_2 ,

захисниця ОСОБА_4 ,

секретарка ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуваючи на посаді солдата резерву 3 взводу запасної батареї військової частини НОМЕР_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, у порушення вимог ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 1, 2, 3, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 26.07.2022, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 14:00, в умовах воєнного стану, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та до 07.06.2023 проводив час на власний розсуд на території Бориспільського району Київської області, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

07.06.2023 о 09:00 ОСОБА_2 самостійно, добровільно з`явився до органу досудового розслідування - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 8, чим припинив вчиняти кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні 19.07.2023 прокурорка заявила клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості від 17.07.2023, відповідно до якої ОСОБА_2 беззастережно визнав у повному обсязі свою винуватість у вчиненні за викладених вище обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, щиро розкаявся у скоєному. Також прокурорка повідомила, що обставиною, яке пом`якшує покарання, крім щирого каяття, є бажання обвинуваченого надалі проходити військову службу та безпосередньо брати участь у відсічі збройної агресії на території України.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь та характер сприяння обвинуваченого при досудовому розслідуванні, особу обвинуваченого, який бажає надалі проходити військову службу та безпосередньо брати участь у відсічі збройної агресії на території України, наявність обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги інтереси суспільства щодо призначення обвинуваченому покарання необхідного й достатнього для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, сторони узгодили покарання із застосуванням ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції статті за кримінальне правопорушення, у виді арешту на гауптвахті на строк 6 місяців.

В угоді визначені наслідки її укладення, затвердження, а також невиконання обвинуваченим.

Угоду підписано також захисницею ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 12, ч. 5 ст. 407 КК України, ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у даному кримінальному провадженні.

Укладення між сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним та угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Міра покарання, узгоджена в угоді, відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, є необхідною і достатньою для його виправлення, попередження вчинення ним нових злочинів і відповідає принципам справедливості та гуманності й вимогам закону про кримінальну відповідальність.

Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб, відповідають інтересам суспільства.

Обвинуваченому роз`яснено його право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди.

Прокурорка, обвинувачений, захисниця підтримали затвердження угоди про визнання винуватості.

Обставин, які перешкоджають затвердженню угоди, не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України.

За таких обставин суд дійшов висновку про затвердження укладеної між сторонами угоди та призначення обвинуваченому покарання, визначеного в даній угоді.

Прокуроркою заявлено клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

У клопотанні вказано на наявність обґрунтованої підозри у вчинені обвинувачених інкримінованих йому дій, а також, що наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання ризикам, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів. Водночас, до клопотання не додано жодного доказу на доведення задекларованих ризиків, що й підтвердила у судовому засіданні прокурорка.

Також, обґрунтування ризиків тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому зважаючи на кваліфікацію його дій, є безпідставним з огляду на укладену між сторонами угоду про визнання винуватості та узгоджену в ній міру покарання у виді арешту на строк 6 місяців, а не позбавлення волі від 5 до 10 років. У зв`язку з цим безпідставним є і твердження про можливий вплив обвинуваченого на свідків.

Можливість вчинення інших кримінальних правопорушень з огляду на доступ обвинуваченого до зброї при виконанні бойових завдань через те, що він є військовослужбовцем жодним чином не доведено, а також нівелюється твердженням сторони обвинувачення, що бажання обвинуваченого надалі проходити військову службу та безпосередньо брати участь у відсічі збройної агресії на території України є обставиною, яке пом`якшує покарання.

Зазначене, а також факт укладення угоди про визнання винуватості між прокуроркою та обвинуваченим і можливі наслідки її невиконання, свідчить про недоведеність наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, про які зазначено у клопотанні про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оскільки прокуроркою доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, але не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказано нею, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, на підставі ч. 3 ст. 194 КПК України, суд має право зобов`язати обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного судом.

Обвинувачений перебував під вартою з 07.06.2023, що підлягає зарахуванню у строк його покарання на підставі ст. 72 КК України.

Керуючись ст. 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17.07.2023, укладену між прокуроркою Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_2 і його захисницею - адвокаткою ОСОБА_4 .

Визнати винуватим ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання на підставі ст. 69 КК України у виді арешту на гауптвахті на строк шість місяців.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_2 задля виконання вироку, який набрав законної сили.

Зарахувати у строк призначеного ОСОБА_2 покарання перебування його під вартою з 07.06.2023.

У задоволенні клопотання прокурорки про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Звільнити ОСОБА_2 з-під варти негайно.

Зобов`язати ОСОБА_2 прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора, військової служби правопорядку у Збройних Силах України, командира військової частини НОМЕР_1 або особи, яка виконує його обов`язки.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку може бути отримана обвинуваченим та прокурором негайно після проголошення.

Суддя ОСОБА_1