У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгород, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000382 від 16.10.2013 р.про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Ужгородського району, м. Чоп, громадянина України, угорця, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення :

прокурора ОСОБА_4

сторони захисту :

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

16.10.2003 року близько 04год. 00 хв. ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом , а саме автомобілем марки «Fiat» модель «Bravo» н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Київ-Чоп» (828 кілометрі) в напрямку міста Чоп, Ужгородського району, порушуючи вимоги п.п. 11.2., 12.1. та 12.3. «Правил дорожнього руху України», проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним та за умов видимості у напрямку руху, здійснив маневр в правий бік внаслідок чого не втримав керований ним автомобіль у межах своєї смуги руху та з`їхав на узбіччя по напрямку руху та в подальшому в кювет.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_6 від отриманих тілесних укшодень померла на місці події, громадяниин ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, громадянка ОСОБА_8 отримала середньої тяжкості тілесні ушодження, громадянин ОСОБА_9 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку судово-медичної експертизи № 445 від 21.10.2003 року, на основі вищевикладених даних судово-медичного дослідженя трупа громадянина ОСОБА_6 , з врахуванням даних додаткових лаболаторних досліджень , згідно з питаннями, поставленими на вирішення експерту, який прийшов до висновку: Смерть громадянки ОСОБА_6 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася лінійним переломом кісток основи черепа,забоєм речовини головного мозку, яка ускладнилась набряком, набубнявінням та вклиненням речовини головного мозку, що і явилось безпосередньою причиною смерті її. Даний висновок про причину смерті підтверджується наявністю крововиливу у м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні тім`яно-скронево-потиличної ділянки голови зліва, поперечного напрямку тріщини в ділянці великого крила клиновидної кістки справа, ділянки просочення кров`ю кісток в лівій передній черепній ямці, борозни ущемлення, яка проходить через потиличні долі обох півкуль, а також даними додаткових судово-гістологічних методів дослідження.

При судово-медичному дослідженні група ОСОБА_6 були виявлені слідуючі тілесні ушкодження: закрита черпно-мозкова травма у вигляді перелому кісток основ черепа, забою речовини головного мозку, ділянки просоченої кров`ю чолової кістки зліва, крововиливу у м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні тім`яно-скронево-потиличної ділянки голови зліва, крововиливу у праву та ліву орбітальні ділянки по типу симптому «окулярів»; синець середньої третини передньо-внутрішньої поверхні правої гомілки, садно поперекової ділянки зліва, садно нижньої третини передньо-внутрішньої поверхні правого плеча, садно верхньої третини передньо-внутрішньої поверхні правого передпліччя.

Виникли вищевказані тілесні ушкодження від дії тупих твердих предметів або ударяння об такі в певній мірі могли виникнути в салоні автомобіля,знаходячись на задньому пасажирському сидінні під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 16.10.2003. Дані тілесні ушкодження відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, які привели до смерті гр. ОСОБА_10 .

При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_6 алкоголю не знайдено.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку судово-медичної експертизи № 1482 від 21.10.2003 року, на основі даних медичної документації на ім`я ОСОБА_7 , у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: «Важкої поєднаної травми яка супроводжувалася закритою черепно-мозковою травмою у виді забою головного мозку середньої ступені важкості. Компресійним переломом 8-го грудного хребця. Закритою травмою грудної клітки, забоєм лівої легені. Переломом 3-7 ребер зліва, лівобічним гемопневмотораксом. Респіраторним дистрес синдромом дорослих. Дихальною недостатністю Іст. Постгеморагічною пневмонією.

Виникли вищевказані тілесні ушкодження в результаті дії тупих твердих предметів або ударяння об такі в салоні легкового автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 16.10.2003 року.

Дані тілесні ушкодження є небезпечними для життя і за ціє ознакою, згідно п. 2.1.3 «л» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку судово-медичної експертизи № 1543 від 21.10.2003 року на основі вищевказаних даних судово-медичного обстеження гр. ОСОБА_8 з врахуванням даних медичної документації, заповненої на її імя , відповідно з питаннями, поставленими на вирішення експерту, зроблено відповідний висновок відповідно до якого:

На момент судово-медичного огляду ОСОБА_8 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді рубців обличчя зліва та лівого плечового суглобу. Згідно даним медичної документації заповненої на її імя у неї було виявлено: Поєднана закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку легкого ступеня. Забій дисторзія шийного відділеня хребта. Забій грудної клітки.Множинні забійно-рвані рани обличчя. Множинні забої і садна мяких тканин шиї, тулуба, кінцівок.

Виникли вище вказані тілесні ушкодження в результаті дії тупих твердих предметів або ударяння об такі, якими могли бути виступаючі частини салону легкового автомоібля під час дорожньо транспортної пригоди, що мала місце 16.10.2003 року.

Дані тілесні ушкодження потребують лікування строком більше 21 дня, і по цій ознаці, згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню.

Даних, які б вказували на вживання алкоголю ОСОБА_8 в медичній документації не виявлено.

В результаті даної даної дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку судово-медичної експертизи № 1543 від 21.10.2003 року на основі вищевказаних даних судово-медичного обстеження гр. ОСОБА_9 з врахуванням даних медичної документації, заповненої на його імя , відповідно з питаннями, поставленими на вирішення експерту, зроблено відповідний висновок відповідно до якого:

На момент судово-медичного обстеження ОСОБА_9 яких небудь видимих тілесних ушкоджень не виявлено. Згідно даним медичної документації заповненої на його імя у нього встановлений діагноз: «Поєднана травма ЗЧМТ. Струс головного мозку»,забій шийного відділу хребта. Травма лівого плечового сплетіння. Закрити перелом тіла лівої лопатки. Забій рани лівого колінного суглобу».

Виникли вище вказані тілесні ушкодження в результаті дії тупих твердих предметів або ударяння об такі, якими могли бути виступаючі частини салону легкового автомоібля під час дорожньо транспортної пригоди, що мала місце 16.10.2003 року.

Дані тілесні ушкодження, згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України кваліфікуються як тілесні ушклдження середньої тяжкості.

Даних, які б вказували на вживання алкоголю ОСОБА_9 в медичній документації не виявлено.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 3 від 10 січня 2004 року на момент ДТП гальмівна система , рульове керування та ходова частина автомобіля марки «Fiat» модель «Bravo» н.з. НОМЕР_1 знаходилися в технічно справному стані.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи № 494/67 від 01.03.2011 року в даній дорожній ситуації з метою забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «Fiat» модель «Bravo» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти згідно вимог пунктів 11.2, 12.1 та 12.3 ПДРУ.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_3 кваліфіковано як порушення правил безпеки дорожнього руху особою , яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли смерть потерпілому, та тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України .

Вказана справа надійшла до суду з обвинувальним актом.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_11 подав до суду клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_11 клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності підтримав , просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні. Також зазначив , що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин передбачених ч.1 ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків. Надав згоду на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття даного кримінального провадження.

Потерпілі повторно в судове засідання не з`явились.

Суд, заслухавши клопотання захисника обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 , думку прокурора, вважає, що клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст.285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Розглядаючи вказане клопотання, суд виходить із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у постанові «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, лише за умови, якщо особою вчинено суспільно-небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Також судом ураховуються правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26.03.2020 року у справі № 730/67/16-к , де указано , що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Також в даній постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду зазначив, що за правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків давності; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.2-4 ст.49 КК України) .

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

У цій справі окреслені Верховним Судом у справі № 192/3301/16-к орієнтири дотримано. Так, клопотання подане стороною кримінального провадження та обвинувачений надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Також Суд враховує, що в постанові від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у т.ч. зауважив, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен був вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

В даному кримінальному провадженні, наявне клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також обвинувачений в судовому засіданні надав згоду про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження . Судом роз`яснено обвинуваченому підстави звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження. Суть обвинувачення овинуваченому зрозуміла.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

За загальним правилом, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст.4 КК України).

Відповідно до ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення етяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років-у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності є лише закінчення відповідного строку давності, який сплинув до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Як вбачається із змісту клопотання та матеріалів кримінального провадження, закінчився десятирічний строк давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, у разі вчинення тяжкого злочину.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України визнається благополучнее закінчення певних строків давності з дня вчинення злочину до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа засуджена за вчинений нею злочин певної тяжкості.

Благополучним визнається таке закінчення зазначених строків давності, протягом яких особа, що вчинила злочин, виконала дві умови:

- не ухилялася від слідства або суду;

- не вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Таким чином, положення ст. 49 КК України є імперативною нормою, яка передбачає не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням.

При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою,у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена Колегією суддів Ксаційного кримінального суду Верховного суду у постанові від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к.

Таким чином, суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної, касаційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушенння передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 було вчинено 16.10.2003 року , з цього часу минуло більше девятнадцяти років, перебіг строків давності не переривався і не зупинявся, тобто є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч.1 ст. 49 КК України.

Таким чином на даний момент строк давності за вказане кримінальне правопорушення є таким, що минув, а тому у суду відсутні підстави щодо відмови в задоволенні заявленого клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Обставин, які би виключали звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності судом не встановлено.

За таких обставин, суд, за наявності згоди ОСОБА_3 , приходить до висновку про необхідність звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Цивільний позов по справі відсутній.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку.

Водночас ч. 1 ст. 126 КПК України унормовано, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Тобто суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Вказане твердження узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17.

Кримінальний процесуальний кодекс України прямо не передбачає стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності.

За таких обставин процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертизи, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, слід віднести на рахунок держави. Така позиція суду відповідає правовому висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в постанові від 12.09.2022 року у справі №203/241/17.

Речові докази по справі відсутні.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_3 не обиралась.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.cт. 12, 49 КК України, п. 2 ч. 2 ст. 284, ст. 285 288, 369-371, КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 186 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не обирати.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в ході досудового розслідування, віднести за рахунок держави.

Копію ухвали учасникам кримінального провадження вручити негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає закон-ної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Дата оголошення повного тексту ухвали у звязку з перебуванням головуючої судді в нарадчий кімнаті в іншій справі - 11.05.2023 року о 13 : 40 год.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1