Справа № 333/2197/23
Провадження № 1-кп/333/521/23
ВИРОК

Іменем України

14 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, освіта середня спеціальна, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2022 року о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , отримав телефонний дзвінок на особистий мобільний телефон НОМЕР_1 від ОСОБА_6 , який домовився зі ОСОБА_5 , що останній за грошову винагороду організує йому зустріч з повією, яка зможе надати йому послуги сексуального характеру. Після чого, приблизно о 17 годині 35 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері громадської моралі, суть якого полягала у посяганні на моральні засади суспільства, в частині задоволення сексуальних потреб окремих осіб, встановленні зв`язків між людьми за грошову винагороду для задоволення їх статевих пристрастей, що проявлялось в організації звідництва статевого життя виключно за винагороду, тобто з метою наживи, незважаючи на особисту симпатію зведених для цього осіб, сприянні проституції, на автомобілі «KIA RIO» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , привіз ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , де у подальшому звів її з ОСОБА_6

ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 800 гривень за надання останньому послуг сексуального характеру, 200 гривень - надала ОСОБА_5 , після чого і ОСОБА_6 , ще сплатив грошові кошти у сумі 200 гривень ОСОБА_5 за звідництво.

Крім того, 31 грудня 2022 року о 10 годині 37 хвилин, ОСОБА_5 , отримав телефонний дзвінок на особистий мобільний телефон НОМЕР_1 від ОСОБА_6 , який домовився зі ОСОБА_5 що останній за грошову винагороду у 800 гривень організує йому зустріч з повією, яка зможе надати послуги сексуального характеру. Після чого, приблизно о 13 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері громадської моралі, суть якого полягала у посяганні на моральні засади суспільства, в частині задоволення сексуальних потреб окремих осіб, встановленні зв`язків між людьми за грошову винагороду для задоволення їх статевих пристрастей, що проявлялось в організації звідництва статевого життя виключно за винагороду, тобто з метою наживи, незважаючи на особисту симпатію зведених для цього осіб, сприянні проституції, організував зустріч ОСОБА_6 з ОСОБА_7 . Остання, отримавши від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 800 гривень за надання йому послуг сексуального характеру, з яких у подальшому, надала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 200 гривень за звідництво.

Також, 12 січня 2023 року о 10 годині 37 хвилини, ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_5 на його особистий мобільний телефон НОМЕР_1 та домовився з останнім, що ОСОБА_5 за грошову винагороду у розмірі 800 гривень організує йому зустріч з повією, яка зможе надати послуги сексуального характеру. Після чого, приблизно о 14 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на здійснення протиправних дій у сфері громадської моралі, суть якого полягала в посяганні на моральні засади суспільства, в частині задоволення сексуальних потреб окремих осіб, встановленні зв`язків між людьми за грошову винагороду для задоволення їх статевих пристрастей, що проявлялось в організації звідництва статевого життя виключно за винагороду, тобто з метою наживи, незважаючи на особисту симпатію зведених для цього осіб, сприянні проституції, організував зустріч ОСОБА_6 з ОСОБА_7 . Остання, отримавши від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 800 гривень за надання йому послуг сексуального характеру, з яких у подальшому передала ОСОБА_5 частину грошових коштів в сумі 200 гривень за звідництво.

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 надійшов 21.03.2023 року разом із угодою про визнання винуватості від 17.03.2023 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор просив затвердити вказану угоду.

Відповідно до умов зазначеної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.302 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинен понести обвинувачений.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.2 ст.302 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України, сторони узгодили питання щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Одночасно із цим, відповідно до вимог ст.76 КК України, сторони узгоджують покладення на ОСОБА_5 наступних обов`язків:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди.

У судовому засіданні обвинувачений визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України, у повному обсязі та пояснив, що зможе виконати усі умови, передбачені угодою. ОСОБА_5 та прокурор підтвердили суду, що угода про визнання винуватості ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості.

На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд, заслухавши обвинуваченого, думки прокурора та захисника, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України дійшов до такого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роу і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «… ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.302 КК України, яке згідно із вимогами ст.12 КК України, є нетяжким злочином.

Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також має права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема, про характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом; права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Зі змісту угоди про визнання винуватості від 17.03.2023 року вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити.

Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання обвинувачення та її правова кваліфікація із зазначенням статті Кримінального Кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, ОСОБА_5 зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Для з`ясування добровільності укладення угоди прокурором надані матеріали провадження №0001766, відомості про яке внесені до ЄРДР 06.12.2022 року, які судом вивчені на предмет наявності скарг обвинуваченого під час досудового розслідування, але останні відсутні.

Судом встановлено, що дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.302 КК України як звідництво для розпусти, вчинене з метою наживи.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, і обставину, що пом`якшує його покарання, а саме: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення останньому узгоджених сторонами виду та міри покарання.

Судом встановлено, що постановою слідчого СВ відділу поліції №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 грошові кошти, у сумі 600 гривень (3 купюри номіналом по 200 грн.), вилучені під час огляду місця події від 12.01.2023 року та грошові кошти у сумі 1300 гривень (6 купюр номіналом по 200 грн. та 1 купюра номіналом 100 грн.) і мобільний телефон «Huawei», що належить обвинуваченому, були визнані речовими доказами.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.01.2023 року на вказані речові докази був накладений арешт.

Під час судового засідання було встановлено, що грошові кошти у сумі 1800 грн. (купюрами номіналом по 200 грн.) ОСОБА_6 були видані старшим уповноваженим в особливо важливих справах Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_10 для проведення оперативної закупки. Мобільний телефон і гроші у сумі 100 грн. належать обвинуваченому ОСОБА_5 .

Згідно ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Враховуючи, що гроші у сумі 100 грн. та мобільний телефон, що належать обвинуваченому, не відповідають критеріям речових доказів, що зазначені у ч.9 ст.100 КПК України, вони мають бути повернуті ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати та цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутні, запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 468, 469, 472 - 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 17.03.2023 року у кримінальному провадженню №0001766, відомості про яке внесені до ЄРДР 06.12.2022 року, про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 .

Спеціального ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.302 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з вимогами ст.76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

- мобільний телефон «Huawei» imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 у корпусі блакитного кольору з сім картою НОМЕР_1 , що зберігається у камері зберігання речових доказів ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- грошові кошти у загальній сумі 1800 гривень купюрами 9 одиниць по 200 гривень, а саме:

-купюру номіналом 200 гривень у кількості 1 одиниця № ТВ3489878;

-купюру номіналом 200 гривень у кількості 1 одиниця № ВИ 9542050;

-купюру номіналом 200 гривень у кількості 1 одиниця № ГЖ 9741987;

-купюру номіналом 200 гривень у кількості 1 одиниця № ДД 0001598;

-купюру номіналом 200 гривень у кількості 1 одиниця № ГЕ 0470843;

-купюру номіналом 200 гривень у кількості 1 одиниця № ДД 2158816;

-купюру номіналом 200 гривень у кількості 1 одиниця № ПБ 1494004;

-купюру номіналом 200 гривень у кількості 1 одиниця №ЦА9214959;

-купюру номіналом 200 гривень у кількості 1 одиниця № СЕ 7104793, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження (судового провадження) - повернути старшому уповноваженому в особливо важливих справах Управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_10 ;

- купюру номіналом 100 гривень у кількості 1 одиниця № АЕ 7704363, що зберігається у матеріалах кримінального провадження (судового провадження) - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст.474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1