Справа №573/281/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/971/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 01 березня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білопілля, Білопільського району, Сумської області, громадянина України, ФОП, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , в якій останній просить вирок Білопільського районного суду Сумської області від 01 березня 2023 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 , змінити та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу, в розмірі до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_7 в доход держави 13780 грн. 94 коп.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 30 вересня 2022 року.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 зазначає, що юридична оцінка дій осіб, що мають незареєстровану зброю, здобуту різними шляхами, крім злочинного, повинна бути зовсім інша, ніж така оцінка, яка була передбачена Законами України у мирний час.

Зброю та боєприпаси обвинувачений виявив у домоволодінні після того, як його у терміновому порядку покинули військовослужбовці ЗСУ, під час перебування яких у квітні 2022 року у м. Білопіллі, він надавав свої складські приміщення для укриття військової техніки та боєприпасів, а жиле приміщення для забезпечення побутових потреб військовослужбовців.

Відразу повідомити правоохоронні органи про наявність у нього незареєстрованої зброї та боєприпасів, обвинувачений не мав можливості, оскільки всі державні органи евакуювалися за межі Сумської області. Тому з цих причин він вирішив сховати зброю, щоб їх випадково не знайшли діти чи онуки.

Після повернення у місто працівників поліції, обвинувачений їх не повідомив про наявність у нього незареєстрованої зброї, оскільки вважав її такою, що належить військовим, які володіли нею на законних підставах та використовували її захищаючи території України.

Таким чином, виявлена зброя та боєприпаси, не належала обвинуваченому, що безумовно ставить під сумнів наявності у останнього складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки кримінальна відповідальність за незаконне поводження із зброєю, боєприпасами або вибуховими речовинами наступає, коли вказані предмети належать особі.

Інкриміновані ОСОБА_7 дії не заподіяли та не могли заподіяти ніякої шкоди, як фізичним чи юридичним особам, так і суспільству або державі, оскільки були спрямовані на допомогу ЗСУ та в цілому державі для забезпечення найскорішої перемоги над ворогами.

Обвинувачений враховуючи військовий стан у країні, готовий сплатити штраф частинами, строком до одного року.

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 завідомо знаючи, що зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу є протиправними діями, які тягнуть за собою кримінальну відповідальність, у невстановлений під час досудового розслідування день і час квітня 2022 року, знаходячись у власному домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_1 , отримав на зберігання від невстановленої особи: предмет циліндричної форми з речовиною сірого кольору, схожою на пластид; предмет прямокутної форми з речовиною жовтого кольору, загорнутий у папір коричневого кольору з написом «Тратилова шашка 200 г»; револьвер з корпусом чорного кольору та рукояткою коричневого кольору, на якому маються позначення «ЧК 207» і «1939» з 7 патронами в барабані, які мають позначення на донишку гільзи «38 75»: 8 патронів у картонному коробку з написом «Револь..ПАТ…калибра 7,62 мм 14 шт.», 7 з яких мають позначення на донишку гільзи «38 77», 1 «38 82»; запал до гранати з кільцем, на якому мається позначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також позначення барвником чорного кольору «9» з паперовим пакуванням; корпус гранати, пофарбований барвником темно-зеленого кольору, на якому мається позначення « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з паперовим пакуванням коричневого кольору; предмет, схожий на пістолет типу «ТТ» без видимих маркувань і магазин до вказаного пістолету з набоями в кількості 6 штук, 3 з яких мають позначення на донишку гільзи «53 32 7», а інші «53 32 8»; 18 набоїв, 3 з яких мають маркування на донишку гільзи «38 88».

У такий спосіб ОСОБА_7 незаконно придбав вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи свої протиправні дії, цього ж дня ОСОБА_7 заховав зазначені вище предмети за місцем свого мешкання: АДРЕСА_1 .

Таким чином ОСОБА_7 з невстановленого під час досудового розслідування дня та часу квітня 2022 року до 21.09.2022 року незаконно зберігав вогнепальну зброю, бойові припаси, вибухові речовини за місцем свого проживання в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , які в подальшому 21.09.2022 року у період часу з 07 год. 57 хв. до 12 год. 16 хв. були виявлені під час санкціонованого обшуку та вилучені працівниками СУ ГУНП в Сумській області.

Відповідно до висновку експертизи зброї: револьвер, вилучений 21.09.2022 р. під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , є нарізною короткоствольною вогнепальною стрілецькою зброєю. Даний револьвер являється 7,62-мм револьвером Нагана зразка 1895 року №ЧК207, 1939 року випуску, справний і придатний до стрільби. Револьвер вироблений промисловим способом.

Згідно з висновком експертизи зброї представлені на дослідження 15 патронів, вилучені за місцем мешкання ОСОБА_7 21.09.2022 р., є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї. Дані патрони є 7,62 мм револьверними патронами з кулями зі свинцем сердечником, що призначені для стрільби з револьверів «Наган» калібру 7,62 мм. Патрони придатні для стрільби, виготовлені промисловим способом.

Відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин і виробів наданий на дослідження зразок речовини є вибуховою речовиною тротилом.

Згідно з висновком судової експертизи матеріалів, речовин і виробів наданий на дослідження зразок речовини є сумішевою вибуховою речовиною. Наданий на дослідження зразок речовини має характерні для пластичної вибухової речовини морфологічні ознаки і містить у своєму складі гексоген та алюміній.

Відповідно до висновку експертизи зброї представлені на дослідження 22 патрони, вилучені за місцем мешкання ОСОБА_7 21.09.2022 р., є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї. Дані патрони є 7,62 мм пістолетними патронами з кулею зі сталевим сердечником, що призначені для стрільби з пістолетів системи Токарєва «ТТ» зразка 1930/33 р. р. і пістолетів-кулеметів «ППШ», «ППД», «ППС» калібру 7,62 мм. 18 патронів з числа наданих придатні для стрільби; 4 для стрільби не придатні. Дані патрони виготовлені промисловим способом.

Згідно з висновком експертизи зброї пістолет, виявлений і вилучений 21.09.2022 р. під час обшуку в ОСОБА_7 , є нарізною короткоствольною вогнепальною стрілецькою зброєю. Даний пістолет являється 7,62-мм пістолетом зразка НОМЕР_1 р.р. конструкції Токарєва. Пістолет знаходиться в справному стані та до стрільби придатний. Виготовлений промисловим способом.

Відповідно до висновку експертизи зброї 6 7,62 мм пістолетних патрони з кулею зі сталевим сердечником є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї пістолетів системи Токарєва «ТТ» зразка 1930/33 р.р. і пістолетів-кулеметів «ППШ», «ППД», «ППС» калібру 7,62 мм та іншої зброї калібру 7,62 мм. Надані на дослідження патрони придатні для стрільби. Виготовлені промисловим способом.

Згідно з висновком судової вибухо-технічної експертизи наданий на дослідження предмет, запакований до пакету №4, є корпусом наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 промислового виготовлення, який споряджений вибуховою речовиною (тротил). Наданий на дослідження предмет, запакований до пакету №5, є засобом підриву (детонування) уніфікованим запалом ручної гранати модернізованими УЗРГМ-2 промислового виготовлення, що застосовуються для спорядження ручних осколкових гранат Ф-1, РГД-5, РГ-42. Наданий на дослідження корпус наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 та уніфікований запал ручної гранати модернізований УЗРГМ-2 є основними комплектуючими частинами наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 і при конструктивному поєднанні утворюють остаточно споряджений вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення наступальну осколкову ручну гранати РГД-5, яка належить до категорії бойові припаси. Утворена при конструктивному поєднанні корпусу наступальної осколкової ручної гранати РГД-5 з уніфікованим запалом ручної гранати модернізованим УЗРГМ-2 наступальна осколкова ручна граната РГД-5 споряджена вибуховою речовиною придатна до вибуху.

Апеляційний розгляд було проведено без участі, як обвинуваченого ОСОБА_7 так і без його захисника ОСОБА_8 , які є належним чином повідомленими про дату і час апеляційного розгляду, про що свідчать наявні в матеріалах провадження поштові розписки, клопотань про відкладення від них не надходило, і крім того, участь обвинуваченого не є обов`язковою, бо питання про погіршення становища обвинуваченого в апеляційній скарзі захисника не ставиться.

Тому заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, думку прокурора, яка заперечувала щодо поданої апеляційної скарги, просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судовий розгляд проведено із застосуванням положень частини 3 статті 349 КПК України.

За приписами частини 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Журнал судового засідання та технічний носій інформації, на якому зафіксовано перебіг судового розгляду, свідчать, що обвинувачений ОСОБА_7 у присутності захисника адвоката ОСОБА_8 ніяких заперечень щодо пред`явленого обвинувачення не висловлював, вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив факт незаконного зберігання ним вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин за місцем свого проживання в господарстві за адресою: АДРЕСА_1 , які у подальшому 21 вересня 2022 року, в період часу з 07 год. 57 хв. до 12 год. 16 хв. були виявлені під час санкціонованого обшуку та вилучені працівниками СУ ГУНП в Сумській області.

Визначаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження у відповідності до статті 349 КПК України, в судовому засіданні 01 березня 2023 року суд першої інстанції роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 положення ч. 3 ст. 349 КПК України, який підтвердив добровільність його позицій.

Окрім того, судом було роз`яснено, що у такому випадку він, як і інші учасники судового провадження, будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Учасники судового провадження, в тому числі і обвинувачений ОСОБА_7 із захисником адвокатом ОСОБА_8 , погодились на вказаний порядок судового розгляду, передбачений ч. 3 ст. 349 КПК України.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вищезазначені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, судом першої інстанції виконані належним чином.

Враховуючи наведене, апеляційним судом не розглядаються доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 в частині твердження про відсутність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, які ним не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких судом першої інстанції було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України кваліфіковано правильно.

Положеннями ст.ст.50, 65 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Призначаючи ОСОБА_7 міру покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки та тяжкість скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є фізичною особою-підприємцем, раніше не судимий, за місцем проживання скарги не надходили, характеризується позитивно, має подяку за надання допомоги добровольцям добровольчого формування та військовослужбовцям Збройних сил України. Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання, під час судового розгляду не встановлено.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначити обвинуваченому покарання саме у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.263 КК України, зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, на підставі ст.75 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, суд призначаючи обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, врахував позицію сторони обвинувачення та захисту, а саме те, що обвинувачений не має можливості сплатити штраф одразу, а лише з розстрочкою на 01 рік та в мінімальному розмірі.

Відповідно, доводи апелянта про те, що в даному випадку справедливим було б призначення покарання з застосування ст. 69 КК України, то вони є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки як під час розгляду вказаного провадження в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, не встановлено додаткових обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, за які можливо було б перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статі кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинуваченого було визнано винним.

Крім того стороною захисту не було надано доказів, які підтверджують виконання обвинуваченим покарання у виді штрафу, його майнового стану та забезпечать реалізацію мети покарання понесення кари, виправлення засудженого та запобігання вчиненню кримінальних правопорушень.

Призначене покарання, на думку колегії суддів, з встановленням судом іспитового строку дасть можливість правоохоронним органам здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого та відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Всупереч доводів апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, підстав для його змін не встановлено, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Білопільського районного суду Сумської області від 01 березня 2023 року відносно ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4