ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3103/23 Справа № 191/1557/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2023 року, якою клопотання Державної установи Синельниківська виправна колонія (№ 94) задоволено та засуджений

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:

- 01.02.2017 Кіровським районним судом м. Казані Республіки Татарстан за ч. 1 ст. 105, ч. 1 ст. 158, 71, ч. 3 ст. 69 КК російської федерації до 9 років 3 місяців позбавлення волі. Залік з 22.10.2016 по 31.01.2017. Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 19.02.2019 приведено вирок Кіровського районного суду м. Казані Республіки Татарстан у відповідність із законодавством України, та вважається засудженим за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України до 9 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22.10.2016 по 11.04.2017 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

звільнений від відбування покарання умовно-достроково,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 ,

представника адміністрації ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2023 року клопотання Державної установи Синельниківська виправна колонія (№ 94) задоволено та засуджений ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання умовно-достроково.

Суд першої інстанції, враховуючи особу засудженого та його поведінку за весь час його перебування в установах виконання покарань, позитивну характеристику, наявність заохочень, які отримані у 2022 та 2023 роках, відсутністю виконавчих листів, дійшов висновку про те, що процес виправлення і виховання засудженого ОСОБА_6 є стабільним, послідовним та досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним, що свідчить про те, що засуджений довів своє виправлення.

В апеляції:

- прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у застосуванні до засудженого ОСОБА_6 ст. 81 КК України.

В обґрунтовування свої вимог зазначає, що оскаржена ухвала є незаконною та підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Вказує, що суд не врахував особу засудженого, який раніше неодноразово судимий за умисні злочини, на даний час також відбуває покарання за вчинення умисних кримінальних правопорушень, за час відбування покарання характеризується добре, працевлаштований, але ставлення до праці посереднє, про що свідчить сума нарахованої винагороди.

Звертає увагу на те, що засуджений не має постійного місця проживання, оскільки останній час проживав на території рф, а місце реєстрації на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території Луганської області.

Крім того, згідно характеристики на засудженого ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, в той час як ризик небезпеки для суспільства, у тому числі як окремих осіб, - як високий. За таких обставин засуджений не міг довести своє виправлення.

На подану прокурором апеляційну скаргу захисник засудженого адвокат ОСОБА_9 подала заперечення, в яких навела мотиви на спростування викладених у скарзі доводів та просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Заслухавши прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, думки засудженого, його захисника та представника адміністрації, які кожен окремо та разом заперечували проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці

За приписами ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Проте, суд першої інстанції в повній мірі вказаних вимог закону не дотримався, оскільки задовольняючи клопотання начальника Синельниківської виправної колонії № 94 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 не з`ясував і не взяв до уваги наявність усіх вказаних вищенаведених підстав і умов в їх сукупності, у зв`язку з чим доводи прокурора про те, що судом першої інстанції не достатньо врахована особа засудженого та його поведінка знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали.

Так, встановлено, що засуджений ОСОБА_6 на даний час відбуває покарання за вироком Кіровського районного суду м. Казані Республіки Татарстан від 01.02.2017 року за ч. 1 ст. 105, ч. 1 ст. 158, 71, ч. 3 ст. 69 КК російської федерації до 9 років 3 місяців позбавлення волі. Залік з 22.10.2016 по 31.01.2017.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 19.02.2019 приведено вищевказаний вирок від 01.02.2017 року у відповідність із законодавством України, та ОСОБА_6 вважається засудженим за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 185 КК України до 9 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22.10.2016 року по 11.04.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 засуджений за особливо тяжкий злочин та станом на 11.04.2023 року відбув три чверті покарання.

Відповідно до характеристики та довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_6 , перебуваючи в СІЗО Старобільська характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав. Перебуваючи у виправній колонії № 5 Республіки Татарстан характеризувався добре, мав 5 заохочень, стягнень не мав. З 18.08.2021 відбуває покарання в ДУ «Синельниківська ВК (№94)». Характеризується добре, на теперішній час працевлаштований на дільниці «ЗБВ «ТОВ «Будматеріал-Дніпро» по виготовленню гранули. Має 4 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, стягнень не має. Провину в скоєному визнає та усвідомлює, розкаюється у вчиненому. Виконавчих листів не має, питання реєстрації вирішено позитивно.

Однак, задовольняючи клопотання начальника установи та звільняючи засудженого умовно-достроково, суд першої інстанції в повній мірі та належним чином не обґрунтував і не навів мотиви такого свого рішення, обмежившись переліком характеризуючих ознак поведінки засудженого.

Суд першої інстанції не з`ясував і не взяв до уваги наявність усіх вказаних вище в законі підстав і умов в їх сукупності, в тому числі, посередню характеристику засудженого під час перебування в СІЗО, оцінку ризиків вчинення нового кримінального правопорушення та ризику для оточуючих, наявність подяк саме в період до закінчення граничного строку можливого звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, що призвело до передчасних висновків про доведення засудженим свого виправлення, а тому такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування такого судового рішення.

Колегія суддів зважає на те, що саме по собі відбуття більше 2/3 строку покарання та посилання на характеристику, без врахування поведінки засудженого саме за весь період відбуття покарання, не можуть слугувати підставою для застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення, оскільки висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку саме за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Позитивна поведінка засудженого, дотримання ним умов і порядку в установі та залучення до праці, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженою свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період її відбування покарання і у сукупності між собою. Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком, і не може дана обставина слугувати окремою підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

Таким чином, за встановлених обставин не можна зробити висновок, що в поведінці засудженого ОСОБА_6 за весь період його відбуття покарання сталися позитивні зміни, які свідчать про їх сталість та незворотність, що в свою чергу не є достатніми підставами для ствердження, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь період відбування покарання довів своє виправлення.

Оскільки в сукупності поведінка засудженого під час відбування покарання не може бути оцінена колегією суддів як його готовність до самокерованої правослухняної поведінки, враховуючи проведену оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення як середній рівень, а рівень ризику для оточуючих або окремих осіб як високий, колегія суддів дійшла висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 має стає на шлях виправлення та потребує нагляду в умовах відбування покарання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність переконливих доказів, які б в своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання начальника установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 , якою останній звільнений від відбування покарання умовно-достроково, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити Державній установі Синельниківська виправна колонія (№ 94) у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4