Справа № 157/225/22
Провадження №1-кп/157/27/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2020 року за №0000186, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта професійно-технічна, не працевлаштований, одружений, раніше не судимий,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , освіта вища, вчитель інформатики в ОЗЗСО «Камінь-Каширський ліцей № 1 ім. Євгена Шабліовського» Камінь-Каширської міської ради, одружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , спільно із своїм братом ОСОБА_5 10 травня 2020 року близько 21 години 30 хвилин, знаходячись в середині гаражного приміщення ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , діючи умисно, під час словесного конфлікту та сварки, які виникли раптово, на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, наніс кулаками рук один удар у праву та один удар у ліву частини обличчя ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_4 , заручившись підтримкою свого брата ОСОБА_5 , утримуючи за руки потерпілого ОСОБА_7 , витягнули його із гаражного приміщення на вулицю, де останній втратив рівновагу і впав на землю, при цьому ОСОБА_4 знаходячись зліва, а ОСОБА_5 знаходячись справа від лежачого потерпілого ОСОБА_7 , ногами нанесли по декілька ударів по тілу потерпілого у ліву та праву сторону. Внаслідок завдання ОСОБА_4 ударів по обличчю ОСОБА_7 , останньому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця та саден в ділянці обличчя, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Окрім того, ОСОБА_5 , спільно із своїм братом ОСОБА_4 , 10 травня 2020 року близько 21 години 30 хвилин, знаходячись у середині гаражного приміщення ОСОБА_7 по АДРЕСА_3 , діючи умисно, під час словесного конфлікту та сварки, які виникли раптово, на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, заручившись підтримкою свого брата ОСОБА_4 , утримуючи за руки потерпілого ОСОБА_7 витягнули його із гаражного приміщення на вулицю, де останній втратив рівновагу і впав на землю, при цьому ОСОБА_5 знаходячись справа, а ОСОБА_4 знаходячись зліва від лежачого потерпілого ОСОБА_7 , ногами нанесли по декілька ударів по тілу потерпілого у праву та ліву сторони. Внаслідок завдання ОСОБА_5 ударів по правій стороні тіла ОСОБА_7 , останньому заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця з садном в поперековій ділянці справа, синця і саден в ділянці правої верхньої кінцівки, садна в ділянці правої нижньої кінцівки, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку не визнав і пояснив, що 10 травня 2020 року близько 21-22 години зі своїм братом і колегою мав зустрітися біля гаражного приміщення в дворі будинку по АДРЕСА_3 , він та його брат ОСОБА_8 приїхали на зазначене місце та чекали ОСОБА_9 , він знаходився у своєму гаражі, та в цей час йому подзвонив знайомий, оскільки по телефону було погано чути, тому він у слухавку говорив «ало», «ало», та почув з вулиці образливу лайку, тобто погане слово на бухву «х», після чого вийшов на вулиці та ще раз сказав «ало» і чітко у свою адресу почув теж саме, а тому втретє сказав «ало» і втретє почув теж саме слово і тоді запитав, мовляв хто це на букву «х» та у відповідь почув «Йдемо покажу». Після цього він пішов у сторону гаражного приміщення ОСОБА_7 , в останнього перед гаражем, який знаходиться на відстані не більше 10 метрів від його гаража, є невеличка добудова, та ОСОБА_7 вийшов з-за кута тієї добудови з металевою трубою, і тому у нього залишилося два варіанти: або розвертатися і втікати та отримати по спині трубою, або ж вагою свого тіла накинутися і збити потерпілого з ніг. Втім один удар ОСОБА_7 встиг йому нанести, після чого він масою свого тіла збив останнього з ніг, вони впали на землю, він упав на коліна, а як впав потерпілий не знає, вони вовтузилися, і тоді підбіг його брат ОСОБА_8 та їх розборонив, забрав трубу, взявши його за штани, відтягнув і сказав втікати. Вони побігли до свого гаража, неподалік якого стояли їхні автомобілі та сівши у них поїхали. Сідаючи в автомобіль він ще загубив ключі. Детально механізм падіння його та потерпілого розповісти не може, але вони лежали одне на одному. Коли він своїм автомобілем після конфлікту проїжджав біля гаража ОСОБА_7 , то чітко бачив через вікно, як потерпілий із свого гаражного приміщення біг із сокирою. Потерпілий був у стані алкогольного сп`яніння та зазначені образливі слова з боку останнього були саме в його адресу. Після цих подій він в цей день звернувся до поліції. Наявності на тілі потерпілого синців, зокрема на обличчі, пояснити не може. Між ним та потерпілим більше 10 років мають місце неприязні відносини, адже останній неодноразово конфліктував з його батьком, зокрема з приводу присадибної земельної ділянки, погрожував батька застрелити, різними способами намагався заподіяти шкоду його сім`ї, а він у свою чергу вже десятки років словесно за свого батька заступається.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку не визнав і пояснив, що у травні 2020 року біля 21-22 години він зі своїм братом ОСОБА_10 були біля гаража в дворі будинку по АДРЕСА_3 . Він стояв на дворі біля свого автомобіля, який знаходився неподалік їхнього гаража, та бачив як ОСОБА_7 йшов до свого гаража, та в цей же час до брата ОСОБА_11 , який знаходився у гаражі, хтось подзвонив, і останній промовляв «ало», а потерпілий три рази обізвав брата, промовивши непристойне слово. ОСОБА_12 запитав у нього, хто це сказав, та він йому повідомив, що це зробив ОСОБА_7 . Після цього його брат ОСОБА_12 попрямував до гаража потерпілого, та між ними відбулася сутичка, він бачив як потерпілий наніс трубою, яку тримав у правій руці, удар його брату, по лівій частині, а тому забрав трубу та їх розборонив. Коли він підбіг до свого брата та потерпілого, то вони обоє лежати на землі, трубу він вирвав з руки потерпілого, та забрав з місця події брата, і вони побігли з останнім до автомобілів. Він не наніс потерпілому ні одного удару, сам момент падіння брата та ОСОБА_7 не бачив, але останній лежав внизу, а брат зверху. Коли він після конфлікту проїжджав повз гараж потерпілого, то останній вже вибігав з сокирою. Він з братом відразу ж поїхали до поліції. ОСОБА_7 , прийшовши у поліцію, не був у порваній сорочці, синців та побоїв на останньому не було. Між його батьком та потерпілим більше 10 років мають місце неприязні відносини, зокрема через присадибну ділянку біля будинку. ОСОБА_7 завжди першим провокує конфлікт, постійно намагається нашкодити. Після конфлікту потерпілий не відразу прийшов до поліції, а десь через годину чи півтори години. Прийшов останній у чистій сорочці, без тілесних ушкоджень.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

З показань у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що 10 травня 2020 року близько 21 год 30 хв він йшов до свого гаража, який знаходиться у дворі по АДРЕСА_3 , а ОСОБА_12 кричав «ало», «ало», на що він сказав в риму фразу з брутальним словом, та пішов у свій гараж. Зайшовши, включив світло, і в цей же час у гараж забіг ОСОБА_12 і схопив його за сорочку в області грудей, на що він почав вимагати в останнього відпустити його, потім ОСОБА_12 його відпустив, та він взяв трубу, яка стояла у гаражі, та тримаючи її в руках просив останнього вийти з гаража, але той не виходив, прибіг ОСОБА_13 , вихопив трубу, і обидва брата били його, а саме першим наніс йому удари рукою ОСОБА_14 по обличчю, в одну сторону, в іншу сторону, а потім обвинувачені схопили його з обох сторін та витягнули з гаража на вулицю, де він упав, та вони били його ногами по спині, по руках, голову він закрив руками, ОСОБА_14 бив його ногами з лівої сторони, а ОСОБА_8 з правої, після чого останні втекли до своїх автомобілів та поїхали до поліції, а він встав та пішов з порваною сорочкою та закривавлений до будинку, в якому проживає, де по дорозі на площадці зустрів сусіда ОСОБА_15 . Він прийшов до ОСОБА_16 , у якої світилося ще на той час, та попросив у неї набрати номер його телефону, який загубив на місці події, щоб знайти цей телефон. Після того, як знайшов телефон, а також належні ОСОБА_17 ключі, які останній тримав в руці, наносячи кулаком йому удари, то пішов до поліції, та бачив, що обвинувачені вже стояли біля приміщення поліції. Спочатку заяву до поліції в той же день написав він, а потім вже брати ОСОБА_18 . На наступний день він звернувся до невропатолога, травматолога у лікарню і зняв побої. З сім`єю ОСОБА_18 у нього тривалий час неприязні відносини, зокрема конфлікт був через присадибну ділянку біля будинку із батьком обвинувачених.

Згідно з показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_19 , в один з днів, приблизно на день народження ОСОБА_11 , він бачив як ОСОБА_7 зайшов у будинок, останній голосно у під`їзді говорив, був у крові, та він хотів викликати поліцію, проте у нього розрядився телефон. Подзвонити з його телефону також хотів потерпілий, який пояснював, що його побили та йому потрібно знайти загублений на місці події телефон. У ОСОБА_7 була кров на обличчі, також кров була на одязі, пошкоджена брова, останній був брудний та в цілому було видно, що потерпілого побили. Потім ОСОБА_7 пішов на верх до сусідки щоб взяти телефон для здійснення дзвінка, що він бачив особисто, оскільки не зачиняв двері своєї квартири. ОСОБА_7 йому пояснив, що його побили ОСОБА_18 хлопці, розповідав що ОСОБА_12 щось говорив по телефону, а він (потерпілий щось йому сказав), і виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_12 наносив йому удари по обличчю рукою, тримаючи в руках ключі.

З показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_20 вбачається, що в один з днів у травні 2020 року пізно ввечері до неї у квартиру прийшов потерпілий та попросив у її матері подзвонити на його телефон, мати подзвонила сама на вказаний ним номер, він спустився у двір і підняв телефон та подякував. Вона бачила у потерпілого кров над вухом, а на його одяг уваги не звернула, адже на їхньому поверсі площадка не освітлювалася, було темно, а світило лиш з її квартири.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні дала показання про те, що її сусід ОСОБА_7 у 2020 році ввечері прийшов до неї і поросив набрати його номер телефону, пояснивши що телефон вилетів з кишені біля гаражів, та вона, попросивши телефон у своєї дочки ОСОБА_21 , набрала вказаний ним номер, він пішов вниз, та коли підняв слухавку, то сказав, що телефон знайшов. Коли потерпілий прийшов до неї, то стояв на площадці, яка не освітлювалася, та пояснив їй, що його побили. На ньому була порвана сорочка.

Як вбачається з показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , вона бачила у свого батька ОСОБА_7 після конфлікту, який мав місце напередодні, рану біля вуха, біля виска, синець збоку на ребрах, а також бачила і порвану у крові сорочку. Також він показував їй ключі, що з його слів знаходилися в ОСОБА_11 , які останній тримав, наносячи йому тілесні ушкодження, і загубив. Батько їй також пояснив і те, що йдучи закривати кури, які знаходяться біля гаража, почув розмову ОСОБА_11 на вулиці, і сказав певну фразу, а ОСОБА_14 подумав, що батько його образив, і обидва ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пішли за ним у гараж і били його, в тому числі, висунувши на вулицю, наносили удари ногами. У батька у гаражі постійно після дверей знаходилася труба, яку він, з його слів, взяв і вимагав щоб обвинувачені вийшли з гаража, а вони вирвали її і почали потерпілого бити. Біля гаража він загубив телефон, а тому ходив до сусідки ОСОБА_23 , яка набрала його номер телефону та він цей телефон знайшов.

З показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_24 вбачається, що у станом на 2020 рік він перебував на посаді начальника СВ Камінь-Каширського РВ ГУНП у Волинській області, посаду обіймав до 31 травня 2021 року, кримінальне провадження по факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому розслідувалося спочатку СВ, а пізніше органом дізнання, була заява потерпілого про нанесення останньому тілесних ушкоджень. Потерпілий часто звертався до нього як керівника СВ щодо затягування розслідування і тому він з ним неодноразово спілкувався, та останній постійно пояснював, що йому заподіяли тілесні ушкодження дві особи.

З рапорту старшого інспектора-чергового ОСОБА_25 , зареєстрованого 11.05.2020 року в ІТС ІПНП (журналі ЄО) Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області за № 1941, вбачається, що 11 травня 2020 року працівник з органів охорони здоров`я Мись повідомив до поліції, що до лікаря звернувся потерпілий ОСОБА_7 , якому встановлено діагноз: забій м`яких тканин лівої та правої виличної ділянки, забій грудної клітки справа, садини правої гомілки правого плеча та спини, та потерпілий повідомив, що тілесні ушкодження йому нанесли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Згідно з протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зареєстрованої в ІТС ІПНП (журналі ЄО) Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області 10.05.2020 року за № 1933, потерпілий ОСОБА_7 , будучи попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, повідомив до поліції про те, що 10 травня 2020 року близько 21 год 30 хв у м. Камені-Каширському по вул. Чкалова, 7 ОСОБА_12 наніс тілесні ушкодження, удари наносив ногами і руками.

Як вбачається із заяви ОСОБА_7 до Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волиській області від 11 травня 2020 року, зареєстрованої за № 985, останій просив притягнути до кримінальної відповідальності по факту нанесення йому тілесних ушкоджень , що мав місце в його гаражному приміщенні та біля цього приміщення по АДРЕСА_3 близько 21 год. 30 хв. 10 травня 2020 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

З протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицями до нього від 15 травня 2020 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту детально показав місце, механізм та порядок нанесення обвинуваченими ударів, що узгоджується з його показаннями у судовому засіданні.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 73 від 12 травня 2020 року 13 травня 2020 року, у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, синець і садна в ділянці обличчя, синець з садном в поперековій ділянці справа, синець і садна в ділянці правої верхньої кінцівки, садно в ділянці правої нижньої кінцівки. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету (предметів) без відображення контактуючої поверхні останнього (останніх) чи при контакті з таким (такими), за механізмом удар та удар-тертя, з мінімальною кількістю восьми контактуючих дій. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, не виключається, що вони могли утворитись в час та при обставинах вказаних в постанові та самим підекспертним (зі слів якого відомо, що 10 травня 2020 року близько 21 год 30 хв його побили ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , спочатку ОСОБА_14 бив кулаками в ділянку голови і по тілу, потім він впав на землю і вдвох його били руками і ногами по всьому тілу); не виключається виникнення тілесних ушкоджень у вигляді саден в ділянці правої верхньої і правої нижньої кінцівок при падінні з висоти власного зросту з прискоренням та вдарянні об тупі тверді предмети. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_7 у вигляді синця і саден в ділянці обличчя, синця з садном в поперековій ділянці справа, синця і саден в ділянці правої верхньої кінцівки, садна в ділянці правої нижньої кінцівки, по ступеню тяжкості кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно з п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.). Від встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по діагнозу: «ЗЧМТ. Струс головного мозку» експерт утримався в зв`язку з невизначеністю клінічної картини та недостатньою клінічного і лабораторного обстеження потерпілого (згідно з п. 4.13.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р.).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 150 від 12 жовтня 2021 року 18 жовтня 2021 року, під час проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, синець і садна в ділянці обличчя, синець з садном в поперековій ділянці справа, синець і садна в ділянці правої верхньої кінцівки, садно в ділянці правої нижньої кінцівки, та дані тілесні ушкодження могли утворитися при обставинах, на які ОСОБА_7 вказав, зокрема, під час проведення з ним слідчого експерименту.

З вищенаведеного вбачається, що показання потерпілого ОСОБА_7 є послідовними та підтверджуються не лише показаннями вищезазначених свідків, а й висновками судово-медичних експертиз, які піддавати сумнівам немає підстав, а тому суд вважає їх правдивими і в сукупності з іншими наведеними доказами бере за основу при постановлені вироку.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим кодексом.

Належних доказів, які б спростовували висновки судово-медичної експертизи чи ставили під сумнів їх обґрунтованість ані обвинуваченими, ані захисником суду не надано.

За вказаних вище обставин, наявність між потерпілим та обвинуваченими тривалих неприязних відносин, не свідчить про недостовірність показань потерпілого.

Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, які узгоджуються між собою, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в умисному легкому тілесному ушкодженні, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю доведена.

Згідно з зазначеними висновками судово-медичної експертизи виявлені у потерпілого тілесні ушкодження могли утворитись в час та при обставинах вказаних в постанові та вказаних самим підекспертним, у тому числі вказаних під час проведення з ним слідчого експерименту (зі слів потерпілого відомо, що 10 травня 2020 року близько 21 год 30 хв його побили ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , спочатку ОСОБА_14 бив кулаками в ділянку голови і по тілу, потім він впав на землю і вдвох його били ногами по всьому тілу); не виключається виникнення тілесних ушкоджень у вигляді саден в ділянці правої верхньої і правої нижньої кінцівок при падінні з висоти власного зросту з прискоренням та вдарянні об тупі тверді предмети.

Такі висновки узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні, згідно з якими, зокрема, він впав на землю коли обвинувачені висунули його з гаража на вулиці, останні наносили удари ногами по тілу, а також руках, при цьому під час нанесення обвинуваченими таких ударів він закривав руками голову.

За таких обставин безпідставними є доводи захисника на наявність у потерпілого садна в ділянці правої кисті по тильній поверхні як на доказ спричиненням ним собі самостійно тілесних ушкоджень. Потерпілий у судовому засіданні пояснив, що під час нанесеннями йому тілесних ушкоджень обвинуваченими після падіння його на землю, він руками закривав голову.

Обвинувачені належними та достатніми доказами зазначених у висновках судово-медичної експертизи обставин не спростували, а тому суд показання останніх про непричетність до вчинення кримінального правопорушення вважає неправдивими і розцінює їх як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинений кримінальний проступок.

Безпідставними є також доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про знаходження його в стані необхідної оборони та в стані сильного душевного хвилювання.

Згідно з ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Разом з тим, у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

З показань потерпілого та свідків у судовому засіданні з достовірністю встановлено місце нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та черговість подій, які мали місце 10 травня 2020 року близько 21 год 30 хв, а саме, нанесення тілесних ушкоджень спочатку у приміщенні гаража потерпілого, куди прийшов обвинувачений ОСОБА_12 , а згодом ОСОБА_13 , а потім біля цього гаража, куди останні витягли потерпілого, який впав на землю, та наносили йому удари ногами.

З досліджених судом доказів та встановлених обставин кримінального провадження вбачається, що обвинувачені внаслідок виниклого конфлікту з потерпілим на ґрунті тривалих неприязних відносин умисно завдали йому легкі тілесні ушкодження, коли останній перебував у лежачому положенні, а відтак у стані необхідної оборони ОСОБА_12 не перебував.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_11 на наявність у руках потерпілого труби, що останній вважав як привід оборонятися, не ґрунтуються на доказах, адже як пояснив потерпілий, трубу він взяв вже після того, коли ОСОБА_12 зайшов до нього у гараж та схопив за сорочку в області грудей, та взяв він цю трубу з метою захисту від обвинуваченого, який не хотів на його вимогу залишити належне йому (потерпілому) приміщення гаража.

Також безпідставними є доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про перебування його під час вчинення протиправних дій у стані сильного душевного хвилювання, оскільки з досліджених судом доказів не вбачається об`єктивних даних, які б свідчили про суспільно небезпечне посягання з боку потерпілого ОСОБА_7 чи про наявність ознак перебування у стані сильного душевного хвилювання, який настав раптово.

Перебування особи під впливом сильного душевного хвилювання передбачає, що у такої особи до початку вчинення кримінального правопорушення (або принаймні до його закінчення) раптово виник стан фізіологічного афекту, який був зумовлений систематичністю певних дій потерпілого, що мають багаторазовий характер.

В ході дослідження матеріалів кримінального провадження наявність даних, які вказують на перебування підсудного ОСОБА_11 під час вчинення кримінального правопорушення у стані сильного душевного хвилювання не встановлено. Самі дії потерпілого не були проявом жорстокої поведінки, не спрямовані на приниження честі та гідності обвинуваченого ОСОБА_11 або його близьких та не мали систематичного характеру, а тому не могли викликати раптово стан сильного душевного хвилювання.

Саме наявність тривалих (більше 10 років) неприязних відносин між потерпілим та обвинуваченими, між потерпілим та батьком останніх і призвела через використання обвинуваченим ОСОБА_10 малозначимого приводу, який створив потерпілий, сказавши брутальну фразу, до умислу обвинувачених на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

У матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що потерпілий ОСОБА_7 вчинив саме такі протизаконні дії, які могли раптово викликати у обвинуваченого ОСОБА_11 стан сильного душевного хвилювання, а тому суд не погоджується з висновком судово-психологічної експертизи, згідно з яким ОСОБА_4 перебував у стані вираженого психоемоційного збудження, котрий виник раптово у відповідь на діяння та образи з боку потерпілого, який суттєво вплинув на свідомість та діяльність ОСОБА_4 , обмежуючи здатність останнього у повній мірі розуміти значення своїх дій, керувати ними та прогнозувати їх наслідки. При наданні цього висновку експертом ОСОБА_26 були взяті до уваги не лише показання потерпілого, а й показання самого обвинуваченого ОСОБА_4 та допитаного в якості свідка у межах іншого кримінального провадження показання ОСОБА_5 , які суд, з огляду на сукупність вищезазначених доказів, вважає неправдивими та спрямованими на уникнення обвинуваченими негативних наслідків притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Експерт ОСОБА_26 у судовому засіданні пояснив, що дані, які б містили відомості про наявність у ОСОБА_4 психічних розладів відсутні.

Сукупність об`єктивних обставин, установлених судом, характер дій потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_4 , місце та механізм нанесення останнім тілесних ушкоджень, не дають підстав вважати, що ОСОБА_4 був у стані сильного душевного хвилювання.

Призначаючи покарання, суд враховує, що вчинене обвинуваченими кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків, а також особу обвинувачених, які вперше притягуються до кримінальної відповідальності, мають постійне місце проживання, ОСОБА_12 виховує малолітню дитину, ОСОБА_13 працює, по місцю проживання характеризується позитивно.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене у сукупності та беручи до уваги конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, кількість та характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, механізм їх нанесення, думку останнього, який наполягав на суворому покаранні, суд дійшов висновку, що доцільно та необхідно призначити кожному з обвинувачених покарання у виді громадських робіт на строк 80 годин.

Підстав для призначення більш м`якого виду покарання, тобто у виді штрафу, або покарання у більшому розмірі, суд, з урахуванням вищезазначених конкретних обставин кримінального провадження, підстав виниклого конфлікту, не вбачає.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Оскільки кримінальний проступок вчинено 10 травня 2020 року, тому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить звільнити від призначеного покарання відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження немає.

Керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_4 від покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин звільнити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_5 від покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин звільнити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Камінь-Каширський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий: ОСОБА_1