СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/4222/23
ун. № 759/5465/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м.Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб слідчого відділу Святошинського управління поліції ГУНП у м.Києві про закриття кримінального провадження №0002951,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2023 р. ОСОБА_3 звернувся до Святошинського районного суду м.Києва із скаргою на постанову слідчого Святошинського УП ГУНП у м.Києві про закриття кримінального провадження №0002951 від 18.03.2016 р. за ст.356 КК України, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України.

В обґрунтування скарги посилається на необґрунтованість та незаконність постанови слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки посадовими особами СВ Святошинського УП ГУНП у м.Києві не здійсненні необхідні слідчі дії, а тому така постанова винесена передчасно. Просить поновити пропущений строк на оскарження бездіяльності посадових осіб органу досудового розслідування через не повідомлення його слідством про хід досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 04.04.2023 р. відмовлено у задоволенні скарги.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11.07.2023 р. ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 04.04.2023 р. скасовано, призначено новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 20.07.2023 р. матеріали скарги передано на розгляд судді ОСОБА_1

31.07.2023 р. від Святошинського УП ГУНП у м.Києві до суду надано матеріали кримінального провадження №0002951.

У судовому засіданні скаржник та його адвокат вимоги скарги підтримують та просять задовольнити.

У судове засідання слідчий не з`явився, належним чином повідомлявся про розгляд скарги.

Заслухавши пояснення сторони, розглянувши скаргу та додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження №0002951, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 17.03.2016 р. ОСОБА_3 звернувся до Святошинського УП ГУНП у м.Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

За обставинами справи встановлено, що підставою звернення ОСОБА_3 до Святошинського УП ГУНП у м.Києві про вчинення кримінального правопорушення стала відсутність автомобіля "Mitsubishi Lancer" д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, з місця його зберігання після тимчасового затримання транспортного засобу.

З метою проведення слідчих дій, слідчим ОСОБА_5 підготовлено запит та 02.08.2016 р. отримана відповідь від ДП Міністерства внутрішніх справ України «Розвиток», згідно якої 13.05.2013 р. між ДП «Розвиток» та ТОВ «Олін плюс» укладено договір про забезпечення зберігання майна, за умовами якого ДП МВС України «Розвиток» надає послуги із забезпечення направлення на тимчасове зберігання автотранспортних засобів на територію майданчика, а ТОВ «Олін плюс» несе матеріальну відповідальність у випадку втрати, знищення, псування АТЗ під час його зберігання. Інших слідчих дій не проведено.

18.12.2018 р. слідчим Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_5 винесено постанову про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

У судовому засіданні скаржник також пояснив, що підставою тимчасового затримання автомобіля була постанова державного виконавця про розшук автомобіля в межах виконавчого провадження. Також стверджує про те, що борг перед банком був погашений; оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу знаходиться у нього; він не перереєстровував автомобіль у зв`язку із втратою техпаспорту та не отримував нового; не він керував автомобілем 24.04.2023 р. з перевищенням швидкості руху, однак отримав постанову про накладення адміністративного стягнення.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено право оскарження на досудовому провадженні рішень слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України однією із підстав закриття кримінального провадження є встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

За змістом ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покаранні. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У ч. 2 ст. 9 КПК України закріплено обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 3 Узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 №9-49/0/4-17 слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що приймаючи рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності у діях складу кримінального правопорушення, слідчий виходив з того, що за результатами проведеного досудового розслідування встановити достовірні обставини події не надалося можливим.

Виходячи з ст. 84 КПК України встановлення наявності чи відсутності фактів і обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню здійснюється дізнавачем, слідчим на підставі доказів. Тобто, відсутність складу кримінального правопорушення дізнавачем, слідчим має бути встановлено на підставі відповідних доказів, отриманих у передбаченому КПК України порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України дізнавач, слідчий, прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження, у разі якщо, встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 22.03.2023 р. дізнавачем у ході досудового розслідування не проведено жодних слідчих (розшукових) дій, які б давали йому можливість дійти беззаперечного висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, окрім як направлення запиту до ДП Міністерства внутрішніх справ України «Розвиток».

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, дізнавач не повною мірою перевірив факти вчинення правопорушення, його наслідки та не надав належну оцінку фактичним обставинам справи і наявним доказам, у наслідок чого і прийнято рішення про закриття кримінального провадження, а тому скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 369, 370, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб слідчого відділу Святошинського управління поліції ГУНП у м.Києві про закриття кримінального провадження №0002951, задовольнити.

Постанову слідчого відділу дізнання поліції №2 Святошинського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_5 від 18.12.2018 р. у кримінальному провадженні №0002951 від 18.03.2016 р. за ст. 356 КПК України, скасувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1