Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/908/2023 Справа № 641/4814/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000968 від 11.05.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло вказане клопотання прокурора в обґрунтування якого прокурор посилається на те, що 10.05.2016 до чергової частини Комінтернівського ВП ГУНП в Х/о надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що в період часу з 21:00 07.05.2016 до 16:00 10.05.2016 невстановлена особа проникла до квартири АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала особисті речі, спричинивши ОСОБА_4 матеріальну шкоду

10.05.2016 матеріали перевірки за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 40000968 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

В ході досудового розслідування в якості потерпілого допитана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , к.т. НОМЕР_1 , яка пояснила, що з її квартири по вищевказаній адресі були викрадені ноутбук «Самсунг К-40» та ювелірні вироби із золота, а саме браслет, вагою 13 грам; сережки, вагою 5,5 грам; кулон, вагою 2,85 грам, при цьому долучила ескізи викрадених виробів.

Так, в ході досудового розслідування направлено доручення в порядку ст. 40 КПК України з метою встановлення свідків та відпрацювання можливих ринків збуту викраденого; в ході відпрацювання встановлений ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , к.т. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , за участю якого 12.06.2023 проведений огляд місця події за адресою: АДРЕСА_4 , під час якого виявлений браслет з комбінованого металу, вагою приблизно 10 грам, шириною 8-9 мм, довжиною 20 см., який був вилучений та поміщений до сейф-пакету WAR 1173543.

Власником вищевказаного браслету є ОСОБА_4 .

13.06.2023 винесена постанова про визнання вилученого в ході ОМП від 12.06.2023 браслету з комбінованого металу (жовтого та червоного), вагою приблизно 10 грам, шириною 8-9 мм, довжиною 20 см. - доказом.

Прокурор вважає що вилучений браслет є предметами злочину та мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні. Тому, з метою проведення в подальшому судових експертиз та збереження доказів у провадженні, на вилучені предмети необхідно накласти арешт.

Крім того прокурором заявлено клопотання про поновлення строку на звернення до слідчого судді, оскільки 13.06.2023 до Комінтернівського районного суду м. Харкова направлено клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, однак ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 від 16.06.2023 клопотання повернуто прокурору та встановлено строк в 72 години для усунення недоліків (клопотання надіслано на другий робочий день після вилучення майна….). Однак, фактично відправлення клопотання було здійснено поштою 13.06.2023 до Комінтернівського районного суду м. Харкова (про що свідчить поштовий чек), але з технічних причин відправлення поштою було здійснено 14.06.2023. Ухвалу про виправлення недоліків прокурор отримала 22.06.2023 та 24.06.2023 направила клопотання до суду засобами поштового зв`язку.

Прокурор та володілець майна в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином. При цьому прокурором подано заяву про розгляд клопотання без її участі.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З аналізу норм п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом із тим, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Як зазначено у клопотанні, вилучені речі мають вагоме значення для досягнення мети доказування у даному кримінальному провадженні, а саме, мають силу речових доказів та зберегли на собі сліди злочину.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що у разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що речі, вказані у клопотанні відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому на думку суду, є достатньо підстав вважати, що вилучений браслет є предметом злочину та має доказове значення у кримінальному провадженні, а тому, з метою подальшого проведення експертних досліджень та збереження речових доказів, на нього необхідно накласти арешт.

Керуючись вимогами ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Поновити прокурору Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 строк подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна до слідчого судді.

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події від 12.06.2023 за адресою: м. Харків, вул. Плеханівська, 92-Б, а саме: браслет з комбінованого металу (жовтого та червоного), вагою приблизно 10 грам, шириною 8-9 мм, довжиною 20 см.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали покладається на прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1