КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 19 липня 2023 року апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року,

за участі:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника адвоката ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль AUDI Q7 д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та автомобіль NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення збереження речових доказів і спеціальної конфіскації майна.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власник майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Щодо строку на апеляційне оскарження зазначає, що 29 жовтня 2021 року клопотання прокурора розглянуто без виклику власника майна, копію ухвали не направлено, копію оскаржуваного рішення отримано 21 квітня 2023 року, апеляційну скаргу подано 26 квітня 2023 року.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною, яка порушує особисті права власності.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що ОСОБА_5 є добросовісним набувачем, оскільки придбала арештовані транспортні засоби за рахунок грошових коштів від своєї трудової діяльності, а також фінансової допомоги її родини, зокрема матері та брата.

Крім того, ОСОБА_5 немає відношення до розслідуваних подій та не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, а станом на 2019 рік, коли відбувалися описані у клопотанні події, власник майна перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (копія додається).

Зазначає, що слідчим суддею накладено арешт на транспортні засоби з метою збереження речових доказів і спеціальної конфіскації, однак слідчим суддею в мотивувальній частині оскаржуваного рішення також зазначено, що прокурором не доведено підстав, що транспортні засоби підлягатимуть спеціальній конфіскації.

Слідчим суддею, всупереч положенням п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України не враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається із матерів провадження, 29 жовтня 2021 року слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику власника майна чи його представника, в матеріалах справи наявний супровідний лист, яким за адресою проживання ОСОБА_5 направлено копію оскаржуваного рішення, однак відомості про її отримання відсутні. Копію оскаржуваного рішення представник власника майна отримав 21 квітня 2023 року, апеляційну скаргу подано 26 квітня 2023 року. Відтак, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 серпня 2019 року під № 0001779 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 209 КК України.

Як зазначено у клопотанні прокурора, підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є повідомлення до Генеральної прокуратури України компетентних органів Французької Республіки за фактами кібератак упродовж листопада 2018 - червня 2019 на понад 1200 об`єктів у різних країнах із використанням «програм-вимагачів»- «LOCKER GOGA».

За отриманими відомостями з Департаменту кіберполіції Національної поліції України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 10.06.2017 перетнув кордон в напрямку Російської Федерації та до України з вказаного часу не повертався. Крім того, установлено, що ОСОБА_11 проживав разом з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 та на останню реєстрував нерухомість з активів - електронних грошей, одержаних злочинним шляхом, легалізував у сферу нерухомості та рухомого майна.

Відповідно до реєстраційних карток транспортних засобів на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані наступні транспорті засоби:

- автомобіль AUDI Q7 д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ;

- автомобіль NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 .

28 жовтня 2021 року постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції ОСОБА_12 вказані транспортні засоби визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001779.

29 жовтня 2021 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно належне ОСОБА_9 з метою відшкодування завданої злочином шкоди, з метою збереження речових доказів, та можливої спеціальної конфіскації майна.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2021 року клопотання прокурора задоволено частково.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Разом з тим, вивчивши матеріали судової справи, заслухавши доводи представника власника майна, та пояснення прокурора, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Як убачається з оскаржуваного рішення, слідчим суддею в мотивувальній частині зазначено, що клопотання прокурора в частині накладення арешту з метою забезпечення спеціальної конфіскації майна задоволенню не підлягає, оскільки прокурором у клопотанні не обґрунтовано та не доведено, що наявні достатні підстави вважати, що вказане майно підлягатиме спеціальній конфіскації.

Однак, в резолютивній частині рішення слідчим суддею частково задоволено клопотання прокурора та накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів і спеціальної конфіскації майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, необхідно з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, спеціальної конфіскації та збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї ж статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Пунктом 1 частини 1 статті 96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів, клопотання прокурора про арешт майна цілком відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, містить підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

З огляду на вказане, колегія суддів приходить до переконання про необхідність скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року, у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, та вважає за необхідне в даному конкретному випадку постановити нову ухвалу

Окрім того, колегія суддів враховує положення ст. 174 КПК України, відповідно до якої законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладених обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна, а апеляційна скарга - частковому задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання прокурора.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2021 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, а саме: автомобіль AUDI Q7 д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та автомобіль NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою забезпечення збереження речових доказів і спеціальної конфіскації майна, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0001779 від 19.08.2019 р.

Накласти арешт на майно, а саме: автомобіль AUDI Q7 д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 та автомобіль NISSAN QASHQAI д.н.з. НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/57495/21 -к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_16

Справа № 11сс/82/2958/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК