Справа № 464/5877/23
пр.№ 1-кс/464/1130/23
У Х В А Л А

07 вересня 2023 року cлідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання слідчого СВ ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000742 від 01.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

слідчий відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції ГУ НП №2 у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим із прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 345369994, належить на праві власності ОСОБА_5 , з позбавленням права на користування, відчуження та розпорядження такою.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що 26.08.2023 року у ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла заява адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , з якої встановлено, що ОСОБА_7 з 1997 року по даний час на постійній основі проживає у Сполучених Штатах Америки, а його рідна сестра ОСОБА_8 довгий період часу проживає в Автономній Республіці Крим. З 2007 року по даний час ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є власниками квартири за адресою АДРЕСА_2 . Після смерті їх матері ОСОБА_9 у 2007 році, як спадкоємці, ОСОБА_7 став власником 1/2 та 1/4 вказаної квартири, а його сестра ОСОБА_8 власницею 1/4 даної квартири. З цього часу ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_8 ніяких правочинів щодо відчуження своєї квартири за адресою АДРЕСА_2 не вчиняли.

Однак, станом на даний час ОСОБА_7 дізнався про те що 02.01.2023 на підставі договору дарування №4018 року, який посвідчив приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , власником його квартири за адресою АДРЕСА_2 , став невідомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_11 . Хто підписував вказаний договір дарування йому невідомо, оскільки він в цей час перебував у Сполучених Штатах Америки та фізично цього зробити просто не міг, так як і його сестра ОСОБА_8 яка проживає в Автономній республіці Крим.

В подальшому, 23.02.2023 року ОСОБА_11 було укладено договір іпотеки №144 від 23.02.2023 на суму 1 886 500 грн., який посвідчив приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , де ОСОБА_11 виступив іпотекодавцем, а інший невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_13 іпотекодержателем. Предметом вказаної іпотеки незаконно стала квартира ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 .

12.06.2023 іпотекодержатель ОСОБА_13 , після закінчення договору іпотеки, звернувся з заявою №564 до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_12 про звернення стягнення з ОСОБА_11 в позасудовому порядку, шляхом задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» предмету застави, тобто квартири за адресою АДРЕСА_2 , на свою користь.

14.06.2023 року на підставі іпотечного договору №144, виданого 23.02.2023, власником квартири за адресою АДРЕСА_2 , став ОСОБА_13 .

Цього ж дня, 14.06.2023 року на підставі договору купівлі-продажу №519, який посвідчив приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_14 , власником вказаної квартири за адресою АДРЕСА_2 , став ОСОБА_5 , який згідно реєстру являється одноосібним власником вказаної квартири на даний час.

У зв`язку із встановленням можливого факту незаконного відчуження з власності ОСОБА_7 та ОСОБА_8 квартира за адресою АДРЕСА_2 виникла необхідність у її арешті.

У відповідності до ст. ст. 104, 105, 106, 223 та 237 КПК України, квартира за адресою АДРЕСА_2 визнана речовим доказом по даному кримінальному провадженні, оскільки являється предметом злочину.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що вказане майно, а саме: квартира за адресою АДРЕСА_2 , є речовим доказом у даному кримінальному провадженні та має суттєве значення для проведення досудового розслідування, тому для проведення повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, а також з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, для забезпечення виконання даних процесуальних рішень, виникла необхідність у накладенні арешту на вказану квартиру.

Слідчий ОСОБА_3 під час розгляду клопотання просив таке задовольнити з підстав, що наведені в такому.

Дане клопотання розглянуто відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України без повідомлення та у відсутності власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши думку слідчого, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до такого висновку.

Згідно із ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, приходжу до висновку, що наявні достатні підстави для арешту майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , яка відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 345369994, належить на праві власності належить ОСОБА_5 , оскільки як вбачається з матеріалів клопотання, таке має суттєве значення для проведення досудового розслідування та може бути використано як доказ вчинення кримінального правопорушення, в тому числі й як речовий доказ, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Разом з тим, вважаю необґрунтованим клопотання слідчого у частині накладення арешту на квартиру способом позбавлення права власника майна користування такою, відтак у цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 395 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 345369994, належить на праві власності належить ОСОБА_5 , з позбавленням права на відчуження та розпорядження такою.

В порядку ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1