Справа № 405/4248/23
провадження № 1-кс/405/2362/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому клопотання заступника начальника ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2023 року № 0000596 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України про застосування запобіжного заходу у виді триманння під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Бобринець Бобринецького району Кіровоградської області, громадянину України, офіційно непрацюючому, одруженому, на утримані маючому малолітнілітню дитину, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

заступник начальника ВРЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що у провадженні ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0000596 від 26 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України, який затверджений Законом №2102-ІХ від 24.02.2022, на території України у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, який продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, згідно з Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 продовжено дію воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-ІХ. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, згідно з Указом Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, згідно з Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023 затвердженим Законом України № 2915-IX від 07.02.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб до 21.05.2023 року, згідно з Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 затвердженим Законом України № 2915-IX від 07.02.2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 2023 року 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року).

У свою чергу, житель м. Бобринець, Кропивницького району, Кіровоградської області, ОСОБА_4 , не бажаючи займатися суспільно-корисною працею, достовірно знаючи про введення із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на всій території України воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виношуючи наміри щодо здійснення злочинної діяльності з метою збагачення за рахунок чужої власності, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стали на шлях їх реалізації.

Реалізуючи свій злочинний план, 23.05.2023 близько 19 год., ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 , на автомобілі «Porsche Cayenne», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням останнього приїхали до подвір`я ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , де у вказаному автомобілі, в умовах воєнного стану, погрожуючи фізичною розправою висунули вимогу передати їм 5000 доларів США та автомобіль «Opel Vectra B» 1998 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 , НОМЕР_3 при цьому потерпілий не мав перед ними жодних боргових зобов`язань. З метою залякування потерпілого та щоб примусити його передати їм вказані грошові кошти та автомобіль, ОСОБА_4 ввімкнув телефон у режимі відео конференції, в якій були присутні біля 5 осіб кавказької національності, які також погрожуючи йому фізичною розправою сказали передати ОСОБА_4 та ОСОБА_7 гроші та автомобіль.

Не маючи жодних боргових зобов`язань перед ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , боячись за своє життя та здоров`я, потерпілий ОСОБА_8 став переховуватись та уникати зустрічей з вказаними особами.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння вказаними грошовими коштами та автомобілем ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , 16.06.2023 близько 10 год. рухаючись на автомобілі ВАЗ-21063 під керуванням ОСОБА_4 , на автошляху-Н14 «Олександрівка-Миколаїв», біля с. Веселівка, Кропивницького району, Кіровоградської області, помітили за кермом вантажного автомобіля «Renault Magnum» ОСОБА_8 та стали створювати йому аварійні ситуації на дорозі, а також примусили його зупинитись шляхом гальмування перед його автомобілем. Після чого, ОСОБА_7 погрожуючи фізичною розправою та виражаючись нецензурною лайкою наказав ОСОБА_8 залишити автомобіль, але отримавши відмову він виліз на автомобіль та кулаком намагався розбити вітрове скло. Невстановлені під час досудового розслідування водії, які їхали по даному автошляху помітили дану конфліктну ситуацію та стали зупинятись, щоб надати допомогу потерпілому. Не бажаючи бути затриманими та викритими у своїх протиправних діях ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , хутко покинули місце події та в подальшому погрожували, вимагали кошти і автомобіль в телефонних розмовах.

Крім того, 07.07.2023 близько 01 год. 50 хв., в день народження потерпілого ОСОБА_8 , на подвір`я, за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 було кинуто вибуховий предмет та піротехнічний, в результаті чого пролунав вибух та утворилась димова завіса. Боячись за своє життя та здоров`я, а також своєї родини ОСОБА_8 , розуміючи що до цього причетні ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , зателефонував останньому та запитав для чого вони так зробили, на що ОСОБА_7 відповів, що він їх не чує, а тому так і відбулось та домовився з ним про зустріч. Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , свої злочинні дії узгодити в телефонній розмові і цього ж дня під час зустрічі в с. Полтавка, Кропивницького району, Кіровоградської області ОСОБА_7 погрожуючи фізичною розправою ОСОБА_8 , висунув вимогу передати йому і ОСОБА_4 вже 10 000 доларів США та 2 автомобілі.

Розуміючи свої протиправні дії, але маючи мету незаконного збагачення шляхом вимагання грошових коштів та майна у ОСОБА_8 , 11.07.2023, діючи згідну злочинного умислу, ОСОБА_7 приїхав до місця проживання потерпілого, забравши його поїхали до місця проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , де погрожуючи фізичною розправою висунули вимогу передати їм вже 12 000 доларів США не існуючого боргу, а також примусили його передати їм автомобіль «Opel Vectra B» 1998 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який того ж дня вони його забрали та притягнули до подвір`я АДРЕСА_3 , де його залишили щоб відремонтувати та який 12.07.2013 був виявлений та вилучений правниками поліції.

12.07.2023 близько 16 год., знаходячись на території подвір`я по АДРЕСА_2 під час зустрічі, ОСОБА_8 , який реально сприймав погрози насильства ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3 000 доларів США, які були знайдені біля нього під час проведення обшуку.

Своїми навмисними, протиправними діями, ОСОБА_4 вчинив вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України.

Слідчий в клопотанні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід - тримання під вартою, посилаючись на обґрунтування пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та неможливість їх запобіганню, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання. Вважав за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні ВР ЗЗС СУ ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0000596 від 26 травня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України (а.к. 4 витяг з ЄРДР).

12.07.2023 о 16 год. 46 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.к. 44-46).

В рамках вказаного кримінального провадження 13.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України (а.к 47-48).

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Щодо обґрунтованості підозри:

Слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколом огляду місця події від 07.07.2023 (а.к. 18-21), протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 (а.к. 8-9), протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_4 (а.к. 10-11), протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 (а.к. 16-17), протоколом допиту свідка ОСОБА_9 (а.к. 14-15), протоколом обшуку від 12.07.2023 (а.к. 23-26), повідомленням про підозру (а.к.47-48).

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя також зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованості підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаyv.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 189 КК України.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, суд приходить до переконання, що враховуючи: характер кримінального правопорушення, його тяжкість, обізнаність підозрюваного про коло свідків у справі, резонанс справи є всі підстави для висновку, що в даному випадку суспільний інтерес перевалює над презумпцією невинуватості і виправдовує такий спосіб втручання в особисту свободу особи, як застосування тримання під вартою.

Рішенням ЄСПЛ у справі « Воляник проти України» від 02 жовтня 2014 року зазначено, що допустимими для взяття й утримання особи під вартою є наявність таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Перевіряючи доводи прокурора та слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, на даний час існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може ухилятись від кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів досудового розслідування та/або суду шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби, що свідчить про можливість підозрюваного залишити межі м. Бобринець та взагалі Кіровоградської області.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, яке відповідно статті 12 КК України належать до особливо тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, у рішенні ЄСПЛ по справі "Бессієв проти Молдови" суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні слідчого обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обґрунтованим ризик переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також, слідчим у клопотанні про продовження запобіжного заходу та прокурором у судовому засіданні з розгляду даного клопотання доведено наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України - підозрюваний з урахуванням тяжкості покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, потерпілого, які вже допитані у проваджені, так і тих, що підлягають встановленню та допиту, з метою зміни та дачі показів останніми на його користь.

Оцінюючи обґрунтованість даного ризику, слідчий суддя виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Так, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то слідчий суддя погоджується з тим, що доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Окрім того, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме укривати від слідства дійсні обставини скоєння кримінального правопорушення та обставини необхідні для встановлення істини у провадженні.

Таким чином, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3,4 ч.1 ст. 177 КК України.

Прокурором та слідчий під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри пред`явленої ОСОБА_4 та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства» запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається за наявності підстав вважати, що інші запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України і його належної поведінки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При цьому слідчий суддя, оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнає за реальну небезпеку можливість його ухилення від правосуддя та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного ОСОБА_4 під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

Таким чином, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою за вказаних обставин справи, серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, характеризуючи даних на підозрюваного, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому усі наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.176-179, 183, 197, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 16 год. 46 хв. 12.07.2023 до 16 год. 46 хв. 09.09.2023 р.

Дата закінчення дії ухвали 16 год. 46 хв. 09.09.2023 р.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10