Житомирський апеляційний суд
Справа №283/889/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

представника власників

майна - адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 05 травня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000124,

встановила:

Вказаною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000124 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч.1 ст. 246 КК України, а саме: автомобіль марки «КАМАЗ 4310», д.н.з. НОМЕР_1 завантажений деревиною дров`яною непромислового призначення (НП) загальним об`ємом близько 11, 55 м3.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що не доведено, що вказане у клопотанні майно має ознаки речового доказу та не доведена потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Також, слідчий суддя вказав, що ухвалою слідчого судді від 20.04.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого про визнання огляду правомірним.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання прокурора, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль марки «КАМАЗ 4310»,д.н.з. НОМЕР_1 завантажений деревиною у виді позбавлення права на відчуження, розпоряджання та користування.

Зазначає, що судом помилково визнано, що слідчим проводився обшук автомобіля, оскільки жодні проведені дій про це не свідчать та автомобіль було оглянуто з дозволу водія.

На його думку судом не враховано, що у відомостях товарно-транспортної накладної серії ЖКА № 276207 містяться розбіжності щодо об`єму деревини виявленої під час огляду місця події та в даті проведення закупівлі.

Вказує, що висновки суду про відсутність підстав вважати, що зазначена деревина має відношення до правопорушення в смт. Гранітне спростовується рапортом працівника поліції від 18.04.2023 року, згідно якого автомобіль «КАМАЗ 4310»,д.н.з. НОМЕР_1 завантажений деревиною було зупинено по вул. Кондратенка в смт. Гранітне, що також жодною особою не оспорювалось в ході проведення досудового розслідування.

На його переконання, існують підстави вважати, що вказане майно є доказами вчинення злочину та містить ознаки речових доказів у кримінальному провадженні.

В запереченні на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_7 просить в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Вважає, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно є безпідставним та свідчить про надмірне втручання у права добросовісного володіння і користування майном.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення представника власників майна - адвоката ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 173 КПК України повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів допускається за умови доведення слідчим, прокурором існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання слідчого і може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна якщо особа, яка його подала не доведе необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді про те, що прокурором не надано належних доказів в підтвердження обставин використання вказаного транспортного засобу, як засобу вчинення кримінального правопорушення, та не доведено факту незаконної порубки вилученої деревини, а такий вид забезпечення на даній стадії досудового розслідування не відповідає критерію співрозмірності завданням кримінального провадження.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді про, що вказує в апеляційній скарзі прокурор, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малинського районного суду Житомирської області від 05 травня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000124- без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: