УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/6981/23

Номер провадження 1-кс/495/1425/2023

07 липня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання заступника начальника слідчого відділу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.2 ст.156 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2023 року заступник начальника слідчого відділу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із погодженим прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 Кримінального кодексу України.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000774 від 03.07.2023 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України щодо розбещення неповнолітніх

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно 10.01.2023, в вечірній час, більш точну дату та час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_4 , перебував за місцем свого мешкання, в саме в приміщенні кімнати, будинку АДРЕСА_1 , де мешкав із своєю дружиною ОСОБА_7 та їхніми двома малолітніми дітьми та однією неповнолітньою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Цього ж дня, у вечірній час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на задоволення своєї статевої пристрасті, реалізуючи яку, він підійшов до своєї неповнолітньої доньки, будучи чітко обізнаним про неповнолітній вік ОСОБА_8 , керуючись сексуальними спонуканнями, розстебнув ширінку своїх штанів, в яких на той час перебував, та дістав свій половий член, далі взяв неповнолітню доньку за праву руку та поклав її на свій половий член, та своєю правою рукою притримував руку доньки на своїх статевих органах. Після чого, ОСОБА_4 своєю правою рукою, яка знаходилась поверх руки доньки, що тримала його половий член, стиснув її та почав робити поступові динамічні рухи, тим самим задовольняючи свою статеву пристрасть, далі досягнувши найбільшого сексуального збудження у ОСОБА_4 відбулася еякуляція в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_4 вийшов з кімнати, після вчинення розпусних дій сказав потерпілій не розповідати будь-кому про його дії.

Далі, приблизно 20.02.2023, в післяобідній час, більш точну дату та час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_4 продовжував свої злочинні дії, спрямовані на задоволення статевої пристрасті, перебуваючи за місцем свого на той час проживання, в саме в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_1 , де мешкав із своєю дружиною ОСОБА_7 та їхніми двома малолітніми дітьми та однією неповнолітньою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Цього ж дня, у післяобідній час у ОСОБА_4 повторно, виник злочинний умисел направлений на задоволення своєї статевої пристрасті, реалізуючи котрий, він підійшов ззаду до своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , будучи чітко обізнаним про неповнолітній вік, керуючись сексуальними спонуканнями, взяв обома руками за груди доньки, яка в той час знаходилась без білизни (бюстгальтеру), в результаті чого в ОСОБА_4 відбулася ерекція, останній, дістав з штанів половий член, після чого останній взяв за ліву руку доньку, та поклав її на свій половий член, та своєю рукою притримував руку доньки своєю лівою рукою на своїх статевих органах. Після чого, ОСОБА_4 своєю лівою рукою, яка знаходилась поверх руки доньки, що тримала його половий член, почав робити поступові динамічні рухи, тим самим задовольняючи свою статеву пристрасть, далі досягнувши найбільшого сексуального збудження ОСОБА_4 , забрав руку доньки зі свого полового члену, вийшов до ванної кімнати де в нього відбулася еякуляція, після вчинення розпусних дій сказав потерпілій не розповідати будь-кому про його дії.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-VIII, зокрема, пунктом 15 ч.1 ст.1 Закону визначено, що сексуальне насильство - форма домашнього насильства, що включає будь-які діяння сексуального характеру, вчинені стосовно повнолітньої особи без її згоди або стосовно дитини незалежно від її згоди, або в присутності дитини, примушування до акту сексуального характеру з третьою особою, а також інші правопорушення проти статевої свободи чи статевої недоторканості особи, у тому числі вчинені стосовно дитини або в її присутності.

Згідно з висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2020 року (справа №453/225/19, провадження №51-4000кмо19) злочином, пов`язаним із домашнім насильством, слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого свідчать про наявність у діянні хоча б одного з елементів (ознак), перелічених у ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII, незалежно від того, чи вказано їх в інкримінованій статті (частині статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Таким чином, ОСОБА_9 , вчинив злочин, пов`язаний з вчиненням домашнього насильства у формі сексуального насильства.

05.06.2023 року, ОСОБА_4 , 14 липня 1985 року повідомлено про те, що він підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, а саме у розбещені неповнолітніх, тобто вчиненні розпусних дій вчинених щодо неповнолітньої особи членом сім`ї.

Обґрунтування повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 156 ч. 2 КК України підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме: заявою ОСОБА_7 від 03.07.2023 щодо вчинення відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_8 домашнього насильства у формі сексуального насильства; протоколом огляду місця події від 03.07.2023, де проведено огляд домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 04.07.2023, де свідок вказав обставини щодо вчинення відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_8 домашнього насильства у формі сексуального насильства; протоколом огляду від 05.07.2023, яким оглянуто мобільний телефон підозрюваного ОСОБА_4 Redmі Note 8, де виявлено переписку щодо виїзду за кордон та інтернет порно-сайти; протокол огляду від 04.07.2023, яким оглянуто мобільний телефон ОСОБА_7 , де виявлено переписку із підозрюваним; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.07.2023, де свідок вказав обставини щодо вчинення відносно неповнолітньої ОСОБА_8 домашнього насильства у формі сексуального насильства; постановою від 05.07.2023 про визнання та долучення речових доказів - мобільного телефону Redmі Note 8; протокол допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 від 04.07.2023, де потерпіла вказала обставини щодо вчинення відносно неї домашнього насильства у формі сексуального насильства; протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_11 від 04.07.2023; заявою підозрюваного ОСОБА_4 щодо вчинення ним відносно неповнолітньої доньки домашнього насильства у формі сексуального насильства; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 05.07.2023, під час проведення якого підозрюваний вказав обставини вчинення ним відносно неповнолітньої доньки домашнього насильства у формі сексуального насильства; протоколом проведення слідчого експерименту від 05.07.2023, де підозрюваний ОСОБА_4 добровільно вказав на обставини та місце вчинення ним злочину; іншими матеріалами досудового розслідування.

Заступник начальника СВ зазначив, що підозрюваний ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину щодо вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного вікучленом сім`ї, передбачених ч. 2 ст. 156 КК України, за вчення яких, передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Згідно із ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За твердженням заступника начальника СВ, під час досудового розслідування кримінального провадження, органом досудового розслідування встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки ОСОБА_4 , підозрюється у скоєнні тяжкого злочину щодо вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного вікучленом сім`ї, тому є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування; незаконно впливати на свідків та неповнолітню доньку, яка є потерпілою, оскільки підозрюваному ОСОБА_4 відомі їх анкетні дані, місця їх проживання та соціальні зв`язки, а також свідки перебувають у сімейних стосунках та проживають разом, де підозрюваний може застосовувати до них методи психологічного тиску, в тому числі і до неповнолітніх дітей, потерпілу доньку та дружину, погрожувати їм фізичною розправою та вмовляти, що може призвести до змінити показань свідками, або ухилятись від з`явлення для давання показань.

Крім цього, заступник начальника СВ зауважив, що 05.07.2023 при проведенні огляду мобільного телефону підозрюваного ОСОБА_4 виявлено надіслані ним повідомлення своїй дружині, де підозрюваний вмовляв дружину забрати заяву про вчинення ним злочину відносно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , чим чинив психологічний тиск та благав дружину змінити показання щоб уникнути відповідальності, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

При врахуванні перелічених ризиків особливу увагу слід звернути на фактичні обставини справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваному та вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра, відомості, що характеризують його особу, репутацію вчинення тяжкого злочину, у скоєнні якого підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини за сексуальне насильство у формі домашнього насильства стосовно повнолітньої особи без її згоди.

Заступник начальника СВ вказав, що при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Обирати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження - забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, так як підозрюваний ОСОБА_4 знаючи, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину за сексуальне насильство у формі домашнього насильства стосовно повнолітньої особи без її згоди, за яке передбачене покарання у вигляді позбавленням волі до 8 років, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування, а також впливати на свідків та неповнолітню потерпілу під час перебування під домашнім арештом.

З огляду на викладене, з урахуванням наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, та передбаченого покарання, а саме позбавлення волі до 8 років за вчинення злочину за сексуальне насильство у формі домашнього насильства стосовно повнолітньої особи без її згоди, а також беручи до уваги неможливість запобігання вищезазначених ризиків застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим заступник начальника СВ просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання заступника начальника СВ у повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні відмовивсявід надання пояснень стосовно обставин викладених у клопотанні заступника начальника слідчого відділу. Зазначив, що він не агресивний та любить дітей. Просив обрати йому домашній арешт.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не погодився з клопотанням заступника начальника слідчого відділу, оскільки слідство ще триває та діє презумпція невинуватості. Зазначив, що вказані в клопотані ризики безпідставні, недоведені та взагалі відсутні. Зауважив, що підозра була пред`явлена його підзахисному ще два дні тому, на протязі яких він нікуди не тікав та особисто з`явився у судове засідання, до слідчого та на усі слідчі дії. На свідків та потерпілу тиску не чинив, на даний час мешкає окремо від них, співпрацює зі слідством, раніше не судимий, має позитивну характеристику. Просить застосувати до його підзахисного міру запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено в ході судового розгляду, слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000774 від 03.07.2023 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України щодо розбещення неповнолітніх.

05.06.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, а саме у розбещені неповнолітніх, тобто вчиненні розпусних дій вчинених щодо неповнолітньої особи членом сім`ї.

Матеріалами справи встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 Кримінального кодексу України, а саме розбещення неповнолітніх, тобто вчиненні розпусних дій вчинених щодо неповнолітньої особи членом сім`ї.

Наявна обґрунтована підозра у вчиненніпідозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: заявою ОСОБА_7 від 03.07.2023 щодо вчинення відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_8 домашнього насильства у формі сексуального насильства; протоколом огляду місця події від 03.07.2023, де проведено огляд домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 04.07.2023, де свідок вказав обставини щодо вчинення відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_8 домашнього насильства у формі сексуального насильства; протоколом огляду від 05.07.2023, яким оглянуто мобільний телефон підозрюваного ОСОБА_4 Redmі Note 8, де виявлено переписку щодо виїзду за кордон та інтернет порно-сайти; протокол огляду від 04.07.2023, яким оглянуто мобільний телефон ОСОБА_7 , де виявлено переписку із підозрюваним; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.07.2023, де свідок вказав обставини щодо вчинення відносно неповнолітньої ОСОБА_8 домашнього насильства у формі сексуального насильства; постановою від 05.07.2023 про визнання та долучення речових доказів - мобільного телефону Redmі Note 8; протокол допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 від 04.07.2023, де потерпіла вказала обставини щодо вчинення відносно неї домашнього насильства у формі сексуального насильства; протоколом допиту малолітнього свідка ОСОБА_11 від 04.07.2023; заявою підозрюваного ОСОБА_4 щодо вчинення ним відносно неповнолітньої доньки домашнього насильства у формі сексуального насильства; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 05.07.2023, під час проведення якого підозрюваний вказав обставини вчинення ним відносно неповнолітньої доньки домашнього насильства у формі сексуального насильства; протоколом проведення слідчого експерименту від 05.07.2023, де підозрюваний ОСОБА_4 добровільно вказав на обставини та місце вчинення ним злочину; іншими матеріалами досудового розслідування.

За твердженням заступника начальника СВ, існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню та при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки, з урахуванням тяжкості покарання, обставин, які обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час існують, та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також враховуючи майновий і сімейний стан підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, передбаченних ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника слідчого відділу Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор», строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 04.09.2023 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 40-ти (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн.), що станом на 07.07.2023 року складає 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 07.07.2023 року о 14:00 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1