Справа № 709/380/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000095, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 січня 2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антонівка, Шполянський район, Черкаська область, українця, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, працюючого начальником Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), неодруженого, інвалідом, депутатом чи учасником бойових дій не являється, раніше несудимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акта обвинувачений ОСОБА_3 , будучи начальником Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), тобто, службовою особою, що займає відповідальне становище, діючи всупереч вимог законодавства, маючи умисел на одержання для себе неправомірної вигоди за вчинення дій в інтересах особи, яка надає неправомірну вигоду, 27.01.2021, в денний час, перебуваючи у власному службовому кабінеті №б/н Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що розташований за адресою: Черкаська область, смт Чорнобай, вул. Центральна, 218, в ході розмови з ОСОБА_6 (боржником у виконавчому провадженні №16467119) запропонував останньому зняти арешт з його рахунків та майна, шляхом винесення відповідної постанови, за неправомірну вигоду у сумі 10 000 гривень.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 , 28.01.2021 об 11 годині 10 хвилин, перебуваючи в службовому кабінеті №б/н Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що розташований за адресою: Черкаська область, смт Чорнобай, вул. Центральна 218, отримав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 10 000 гривень, які останній за вказівкою ОСОБА_3 , поклав в документи на письмовому столі, запевнивши ОСОБА_6 , що зніме арешти з його рахунків та майна до 16.00 години поточного дня.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 368 КК України як одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням службового становища.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав та показав, що ним, як керівником відділу здійснювалась перевірка матеріалів виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні тривалий час. Попалося виконавче провадження відносно ОСОБА_7 , провели нараду, обговорили, що потрібно зробити в даному випадку, чому не вживалися жодні дії. В подальшому, коли було накладено арешт на майно, державний виконавець повідомив, що звернулася сестра ОСОБА_7 та повідомила, що був кредит, але це питання закрито. Він був на виїзді, до нього зателефонував державний виконавець і повідомив, що з`явився ОСОБА_7 , який був невдоволений, обурений і повідомив, що буде чекати керівника. При розмові з останнім було роз`яснено, що в матеріалах виконавчого провадження жодних даних про те, що борг погашено немає. Через деякий час ОСОБА_7 знову з`явився та йому роз`яснено, що потрібно принести довідку з банку і виконавче провадження буде завершено, але при цьому йому необхідно буде сплатити виконавчий збір та мінімальні витрати органу ДВС. Вказав, що ОСОБА_7 приходив систематично, коли йому заманеться, скандалив, говорив, що він не може виїхати на заробітки, йому роз`яснювалося, що потрібно зробити, на що він запитав чи не можна це зробити іншим чином, на що він відповів, що не можна. В один з днів з`явився ОСОБА_7 подав заяву і копії документів, а саме рішення суду, яке було не завірене належним чином. Крім того, виконавчий лист виданий на суму 300 тисяч, а рішення суду про скасування на 30 тисяч. При перевірці, даного рішення в ЄДРСР не виявлено. Зазначив, що в той день, коли все сталося, це був кінець місяця, вони готували звіти, день був дуже завантаженим, було багато поштової кореспонденції, багато конвертів. До нього звернувся ОСОБА_7 , він на нього уваги не звертав, останній присів, почав розповідати, він йому говорив, що надайте вже документи і до кінця дня виконавче провадження буде закрито, він вийшов з кабінету. Після цього до нього зайшли працівники СБУ, підійшли до столу, сказали щоб він поклав руки на стіл, нічого не чіпав. Потім прийшла слідча ОСОБА_8 , запитала чи він розуміє, що відбувається, на що він відповів, що не розуміє, на її запитання чи є в кабінеті кошти, отримані незаконним шляхом, він відповів, що немає. Було проведено огляд і на краю столу виявлено згорток, в якому були кошти, просвітили їх ультрафіолетом, в подальшому посвітили його руки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що у 2020 році він не зміг скористатися банківською картою і через "Дія" дізнався, що відносно нього відкрито виконавче провадження. Вказав, що він був поручителем при отриманні кредиту, потім було рішення суду про стягнення заборгованості, зазначив, що у виконавчому листі була помилка у сумі зазначено 398 тисяч, а має бути 39 тисяч. У ДВС він повідомляв, що борг був відсутній. Так, він звернувся до виконавця ОСОБА_9 , вона йому запропонувала звернутися до начальника. Начальник повідомив, що потрібна довідка з банку про те, що немає заборгованості. 20 січня 2021 року він подав клопотання про закінчення виконавчого провадження та йому надали відповідь, що клопотання буде розглянуте в строк 45 днів. До ДВС приходив разів п`ять. Також 25 січня звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яку суд залишив без руху. Потім знову звернувся до ОСОБА_10 , останній сказав, що через суд буде дорожче і довше, запропонував йому вирішити питання швидше і передав листок з написом 10000 грн. Так, 27 січня він прийшов до ОСОБА_10 та попросив документи, він дав листочок з цифрами. Він вирішив повідомити про ці обставини правоохоронні органи та поїхав у СБУ в приймальню. Наступного дня до нього зателефонували та сказали прибути до ДВС, на нього одягли апаратуру, вручили грошові кошти, які в його присутності потрусили порошком. Він зайшов до кабінету ОСОБА_10 , положив на стіл кошти, запитав чи той закриє виконавче провадження. Зі слідчою ОСОБА_11 він познайомився 27 січня, коли звертався до СБУ.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що вона працює слідчим та ОСОБА_7 був заявником у даному кримінальному провадженні, він повідомив, що ОСОБА_10 вимагає неправомірну вигоду за зняття арешту з рахунків. Пояснила, що із управління СБУ надійшли матеріали та вона, як старший слідчий, внесла відомості до ЄРДР. 28 січня звернулася до апеляційного суду з клопотанням про проведення НСРД, після отримання ухвали апеляційного суду, яка підлягає до негайного виконання, вона прийняла рішення на проведення НСРД. Вказала, що у оперативного співробітника ухвали на проведення НСРД на руках не було, оскільки вона і не повинна бути в нього, а лише в неї так як ініціатором клопотання була саме вона, крім того засекречена ухвала залишається в приміщенні. Зазначила, що огляд місця події було проведено відповідно до КПК України. Так, вона зайшла до кабінету ОСОБА_10 , представилась, представила учасників слідчої дії і розпочала слідчу дію, почала фіксувати протокол, повідомила останнього про затримання, зателефонувала до центру надання безоплатної вторинної допомоги, роз`яснила права і провела слідчу дію. Пояснила, що адвокат прибув хвилин через 20-30 після її дзвінка, він зайшов, представився і повідомив, що він не бажає бути присутнім під час ОМП, а буде присутнім під час складання протоколу. Також повідомила, що у ОСОБА_10 на руках спеціальної хімічної речовини виявлено не було. Щодо не правильного зазначення у постанові про призначення групи слідчих кримінального провадження, то це описка.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що він є оперативним співробітником СБУ та отримавши оперативну інформацію відібрав заяву та пояснення у ОСОБА_7 про те, що він є учасником виконавчого провадження і за проведення відповідних дій керівник ОСОБА_13 ДВС вимагає неправомірну вигоду в сумі 10000 грн. Заяву направив до органу досудового розслідування для відкриття кримінального провадження, він здійснював супровід кримінального провадження. Чому проведення НСРД відбулося наступного дня сказати не може. Зазначив, що на підставі доручення слідчого було проведено НСРД, також вказав, що була ухвала апеляційного суду на проведення НСРД. Грошові кошти та спеціальні технічні засоби належать управлінню СБУ. Також були проведенні процесуальні дії, а саме складені протоколи вручення грошових коштів, роз`яснено права, вручення спеціальних технічних засобів.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що вона працює державним виконавцем та в її провадженні перебувало виконавче провадження стосовно боржника про стягнення на користь банку "Фінанси та кредит" заборгованості. По виконавчому провадженні вчинялися всі виконавчі дії, розшук майна боржника, накладався арешт на майно боржника. До них у відділ звернувся боржник ОСОБА_7 , особисто до неї він звертався, говорив, що рішення суду скасовано та пред`явив його, але саме рішення було не завірено належним чином і йому було роз`яснено, що потрібно зробити, а саме звернутися до суду для проставлення печатки, а також взяти довідку у відділенні банку про те, що заборгованість відсутня. Пізніше знов звертався, письмових звернень від боржника не було, звертався усно, показав завірене рішення суду та виконавче провадження було закрито. Чи звертався боржник до ОСОБА_3 сказати не може. Зазначила, що їй була вказівка, а саме телефонний дзвінок начальника управління ОСОБА_15 про те, щоб закрили виконавче провадження якнайшвидше. Але вона вважає, що рішення про закриття виконавчого провадження є незаконним.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що він з товаришем ОСОБА_17 прогулювалися по м. Черкаси, до них підійшли працівники поліції і запропонували взяти участь у затриманні, на що вони погодилися. Поїхали до смт Чорнобай, в автомобілі працівники поліції помітили гроші номіналом по 500 грн на суму 10000 грн, завернули їх в аркуш А4. Їх запросили до приміщення де був ОСОБА_18 , поліцейські запитали останнього чи є у нього кошти, які не повинні бути, на що він відповів, що немає. Потім провели обшук і на столі знайшли конверт з грошима, посвітили на них ультрафіолетом, були вилучені гроші та мобільний телефон, потім затримали ОСОБА_3 . Боровика (заявника) він не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показав, що він з товаришем були у звільненні та перебували у центрі в м. Черкаси, до них підійшли працівники поліції та запропонували бути понятими. Вони поїхали до смт Чорнобай на автомобілі правоохоронців, в автомобілі було два працівника поліції і два понятих. Потім працівники поліції помітили грошові кошти. Через деякий час вони зайшли до приміщення ДВС та виявили там грошові кошти, завернуті у конверт, ОСОБА_10 повідомляв, що це не його гроші.

Висновки сторони обвинувачення про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінуємого йому кримінальному правопорушенні ґрунтуються на показаннях свідків, документах, протоколах слідчих дій зокрема:

- даними витягу з ЄРДР, згідно з яким зареєстроване кримінальне провадження

№ 0000095від 27 січня 2021 року, де вказано, що керівник одного з районних відділів ДВС управління центрального міжрегіонального Міністерства юстиції вимагає від фізичної особи неправомірну вигоду в сумі 10000 гривень за вчинення дій, що відносяться до його компетенції (т.1 а.с. 103);

- даними рапорту слідчої ОСОБА_20 від 27 січня 2021 року про те, що нею отримані матеріали УСБУ в Черкаській області з приводу вимагання неправомірної вигоди

(т. 1 а.с. 105);

- даними заяви ОСОБА_6 від 27 січня 2021 року про те, що 27.01.2021 року начальник Чорнобаївського ВДВС ОСОБА_3 висловив вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди в сумі 10000 грн. за виключення його з єдиного реєстру боржників (т. 1 а.с. 110);

- даними заяви ОСОБА_6 від 27 січня 2021 року про надання ним добровільної згоди на залучення його до проведення негласних слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000095 від 27 січня 2021 року (т. 1 а.с. 111);

- даними постанови про залучення особи до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій від 27 січня 2021 року відповідно до якої залучено до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій ОСОБА_6 в кримінальному провадженні 0000095 від 27 січня 2021 року (т. 1 а.с. 112-113);

- даними протоколу огляду предметів від 27 січня 2021 року згідно якого слідчою ОСОБА_8 оглянуто документи долучені ОСОБА_6 до протоколу його допиту, а саме: копія ухвали суду про скасування заочного рішення від 14.12.2009; копія ухвали суду про залишення заяви ОСОБА_6 без руху від 26.01.2021; копія рішення суду від 20.10.2011; копія листа АТ "Банк "Фінанси та кредит" від 15.01.2021; копія заочного рішення суду від 06.10.2009; папірець білого кольору з написом 10000 (т. 1 а.с. 114-125);

- даними протоколу огляду місця події від 28 січня 2021 року та відеозапису до нього, згідно якого оглянуто службовий кабінет Чорнобаївського районного відділу ДВС, що розташований за адресою: вул. Центральна, 218, смт Чорнобай, Черкаська область, зафіксована обстановка в кабінеті, виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 10000 грн., номіналом по 500 грн кожна купюра, мобільний телефон марки Redmi (т. 1 а.с. 129-133);

- даними протоколу освідування особи від 28 січня 2021 року, згідно з яким в присутності понятих проведено освідування ОСОБА_3 шляхом змивів з його лівої та правої долонь рук марлевим тампоном, які в подальшому, як і контрольний марлевий тампон, упаковані у сейф-пакети. При освітленні ультрафіолетовою лампою долонь рук ОСОБА_3 сторонніх свічень не виявлено (т. 1 а.с. 157-158);

- даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, від 28 січня 2021 року, згідно з яким фактичне затримання підозрюваного ОСОБА_3 відбулося 28 січня 2021 року об 11:36, проведено його обшук, останній заяв та скарг не мав (т. 1 а.с. 159-163);

- даними наказів про призначення ОСОБА_3 на посаду начальника Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 01.04.2019 та від 27.12.2019, посадової інструкції (т. 1 а.с. 168-173);

- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 03 березня 2021 року з описом речей, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, згідно з яким встановлено, що виконавче провадження № 16467119 відносно боржника ОСОБА_6 знаходиться у прошитому та пронумерованому стані на 45 аркушах (т. 1 а.с. 200-202);

- даними протоколу огляду предмету від 03 березня 2021 року, згідно з яким оглянуто виконавче провадження АСВП № 16467119 від 03 січня 2020 року, боржник ОСОБА_6 , справа прошита, пронумерована та скріплена засвідчувальним написом на 45 аркушах

(т. 1 а.с. 204-251);

- даними протоколу отримання зразків для експертизи від 03 лютого 2021 року з додатками, згідно якого отримано зразки почерку ОСОБА_3 для проведення експертизи (т. 2 а.с. 7-17);

- даними постанови про залучення до участі у проведенні негласних слідчих (розшукових) дій від 27 січня 2021 року, згідно з якою залучено ОСОБА_6 до проведення негласних слідчих (розшукових) дій контролю за вчинення злочину у сфері спеціального експерименту у кримінальному провадженні № 0000095 від 17 січня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (т. 2 а.с. 28-29);

- даними доручення про проведення слідчих (розшукових) дій (негласних слідчих (розшукових) дій) від 27 січня 2021 року, згідно з яким доручено працівникам управління СБУ в Черкаській області організувати проведення негласної слідчої (розшукової) дії викладеної в постанові № 432/24/8-2021 (т. 2 а.с. 30);

- даними доручення про проведення слідчих (розшукових) дій (негласних слідчих (розшукових) дій) від 28 січня 2021 року, згідно з яким доручено працівникам управління СБУ в Черкаській області організувати проведення негласної слідчої (розшукової) дії викладеної в ухвалі Черкаського апеляційного суду від 28 січня 2021 року (т. 2 а.с. 33);

- даними протоколу про результати контролю за вчиненням злочину за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій за кримінальним провадженням № 0000095 від 03 лютого 2021 року з додатками, згідно з яким зафіксовано зміст зустрічі 28 січня 2021 року яка відбулася між Олександром і начальником Чорнобаївського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Київ) ОСОБА_3 в адміністративній будівлі Чорнобаївського районного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)(т. 2 а.с. 35-36);

- даними постанови про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 28 січня 2021 року, згідно з якою постановлено провести негласну слідчу (розшукову) дію - контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту щодо одержання ОСОБА_3 неправомірної вигоди від ОСОБА_6 в сумі 10000 грн. або передати іншій особі чи залишити у місці на яке вкаже ОСОБА_3 в час, місці, спосіб та за обставин визначених ОСОБА_3 із використанням заздалегідь ідентифікованих (помічених та скопійованих) коштів (т. 2 а.с. 39-40);

- даними доручення від 28 січня 2021 року, згідно з яким доручено оперативним співробітникам УСБУ в Черкаській області провести контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту щодо ОСОБА_3 . Про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії повідомити процесуального прокурора в строк (т. 2 а.с. 41-42);

- даними протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 29 січня 2021 року з додатками, згідно з яким зафіксовано порядок та процедура контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту (т. 2 а.с. 43-44);

- даними протоколу огляду та ідентифікації грошових коштів від 28 січня 2021 року та фототаблиці до нього, згідно з яким старшим оперуповноваженим ОСОБА_12 в службовому автомобілі на паркомісці "Приватбанк" в смт Чорнобай із залученням свідка ОСОБА_6 проведено огляд та ідентифікацію грошових коштів, купюри номіналом 500 грн у кількості 20 купюр, які будуть використані для отримання відомостей про злочин та осіб, які його вчинили (т. 2 а.с. 45-52);

- даними протоколів роз`яснення особі, залученій до конфіденційного співробітництва, її прав та обов`язків від 28 січня 2021 року, та попередження про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 28 січня 2021 року, згідно з якими ОСОБА_6 роз`яснено його права та обов`язки, а також попереджено про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування (т. 2 а.с. 53-55);

- даними протоколу огляду особи, залученої до конфіденційного співробітництва та вручення їй спеціального технічного засобу і грошових коштів для здійснення контролю за вчиненням злочину від 28 січня 2021 року, згідно з яким проведено особистий огляд ОСОБА_6 та вручено останньому грошові кошти в сумі 10000 грн для отримання під час здійснення контролю за вчиненням злочину у сфері спеціального слідчого експерименту, доказів злочинної діяльності та повного розкриття схеми, пов`язаної із отриманням неправомірної вигоди начальником Чорнобаївського РВ ДВС ОСОБА_3 , який є службовою особою, а також встановлення його вини та інших можливо причетних до цього осіб (т. 2 а.с. 56-57);

- даними протоколу вилучення у особи, залученої до конфіденційного співробітництва грошових коштів та спеціального технічного засобу від 28 січня 2021 року, згідно з яким вилучено у ОСОБА_6 спеціальні технічні засоби, за допомогою яких здійснювалась аудіо- та відеофіксація ходу і результатів їх бесіди з начальником Чорнобаївського РВ ДВС ОСОБА_3 , який є службовою особою та здійснювалась фіксація передачі останньому грошових коштів в сумі 10000 грн. (т. 2 а.с. 58);

- даними висновку експерта від 26 лютого 2021 року № СЕ-19/124-21/2091-НЗПРАП з додатками, згідно з яким на двадцяти купюрах номіналом по 500 (п`ятсот) гривень, які надано на експертизу виявлено нашарування спеціальної хімічної речовини, яка має люмінесценцію жовтого кольору; на тампонах, якими проводили змиви з лівої та правої рук ОСОБА_3 , нашарування спеціальної хімічної речовини в межах чутливості проведених методів дослідження не виявлено; на контрольному тампоні нашарування спеціальної хімічної речовини в межах чутливості проведених методів дослідження не виявлено; спеціальна хімічна речовина, яка має люмінесценцію жовтого кольору, виявлена на двадцяти купюрах номіналом по 500 (п`ятсот) гривень - має спільну родову належність із спеціальною хімічною речовиною, яка надана на експертизу в якості порівняльного зразка на серветці (т. 2 а.с. 68-75);

- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 03 березня 2021 року з додатками, згідно якого, на підставі ухвали слідчого судді, з метою отримання вільних зразків почерку ОСОБА_3 , отримано доступ до документів, які містять вільні зразки почерку ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 79-91);

- даними висновку експерта від 22 березня 2021 року № СЕ-19/124-21/2836-ПЧ з додатками, згідно з яким відповісти на питання "ким, ОСОБА_3 чи іншою особою, виконано напис "10000" олівцем на папірці розмірами 9х9 см не видалося можливим (т. 2

а.с. 101-106);

- показаннях свідків, показання яких наведені вище.

Судом, за участі сторін кримінального провадження, під час судового засідання оглянуто речові докази, а саме грошові кошти у сумі 10000 гривень, з яких 20 купюр номіналом по 500 гривень, марлеві тампони зі змивами, клаптик паперу з написом 10000.

За клопотанням сторони захисту судом досліджені наступні документи:

- журнал реєстрації пропозицій, заяв і скарг громадян, журнал обліку особистого прийому громадян щодо відвідування управління СБУ гр. ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 137-141);

- протокол автоматичного визначення слідчого судді, обліково-статистична картка на клопотання, звіт про автоматичне визначення слідчого судді (т. 2 а.с. 146-149);

- лист слідчого управління ГУНП в Черкаській області від 13 липня 2021 року згідно якого, слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області дійсно проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000272 від 04 березня 2021 року (т. 2 а.с. 157);

- лист ГУНП в Черкаській області від 13 липня 2021 року, згідно якого, станом на 28 січня 2021 року ОСОБА_21 перебував на посаді заступника начальника слідчого управління ГУНП в Черкаській області, в період з 01 березня 2021 року по 12 березня 2021 року та з 06 липня 2021 року по 22 липня 2021 року на ОСОБА_21 тимчасово покладено виконання обов`язків за невакантною посадою заступника начальника ГУНП в Черкаській області - начальника слідчого управління (т. 2 а.с. 160);

Виходячи з досліджених доказів, які на думку сторони обвинувачення узгоджуються між собою, прокурор вважає вину обвинуваченого ОСОБА_22 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, доведеною та просив суд визнати його винним і призначити покарання, передбачене санкцією даної статті.

Крім того, вважає, що всі докази здобуті на стадії досудового розслідування у законному порядку та є допустимими.

Зазначив про те, що жодних провокаційних дій відносно обвинуваченого органом досудового розслідування здійснено не було, що підтверджується показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_6 .

Допитом обвинуваченого, свідків та перевіркою матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що обставини обвинувачення, які викладені в обвинувальному акті, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, а вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при судовому розгляді кримінального провадження не доведена з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КПК України, у редакції, чинній на момент вчинення процесуальних дій, керівник органу досудового розслідування - начальник Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу, відділення органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, перший заступник або заступник Директора Державного бюро розслідувань, керівник (начальник) Головного слідчого управління, слідчого управління, відділу органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України та його заступники, які діють у межах своїх повноважень; слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу Державного бюро розслідувань, Головного підрозділу детективів, підрозділу детективів, відділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень (пункти 8, 17).

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 39 та ч. 1 ст. 214 КПК України визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, належить до компетенції керівника органу досудового розслідування.

Відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування має право лише вмотивованою постановою, як і призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування.

Таким чином, системне тлумачення зазначених норм свідчить про те, що законодавець у своїй термінографічній практиці застосовує словосполучення «визначати слідчого» та «призначати слідчого» як синонімічного змісту терміни, що мають тотожне семантичне значення стосовно визначення обсягу, форми та змісту дій, які вони характеризують.

Статтею 110 КПК України установлено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Така специфічна процесуальна форма рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть відповідні повноваження у конкретному кримінальному провадженні, як постанова вбачається із тлумачення положень ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу.

Суд в контексті застосування приписів ст. 110 КПК України виходить з того, що зміст і значення процесуального рішення у формі постанови визначає не виключно його назва, а зміст, структура і обсяг викладеної у процесуальному рішенні інформації про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні з огляду на приписи зазначеної статті кримінального процесуального закону.

Отже, процесуальне рішення керівника відповідного органу досудового розслідування про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України. При цьому, враховуючи вимоги ч. 6 вказаної статті, таке рішення повинно бути виготовлене на офіційному бланку та підписане службовою особою, яка його прийняла.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення слідчих (розшукових) дій означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед органом досудового розслідування на певному етапі кримінального провадження.

Виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечується дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язане з дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження і можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.

Дотримання належної правової процедури здійснення слідчих дій, крім іншого, означає їх виконання спеціально уповноваженою в конкретному провадженні особою, що має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні та публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.

Водночас витяг з ЄРДР не може замінити процесуального рішення про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного вище, суд доходить висновку, що процесуальне рішення про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має прийматися у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови.

При цьому таке процесуальне рішення необхідно долучати до матеріалів досудового розслідування для підтвердження наявності повноважень слідчих, які здійснюють досудове розслідування.

В аспекті застосування приписів ч. 2 ст. 39, ч. 1 ст. 214 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 110 цього Кодексу недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачяться на її користь.

За змістом статей 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом, невід`ємною складовою якого є здійснення процесуальних дій уповноваженою на те особою в конкретному кримінальному провадженні. Збирання доказів неуповноваженою особою є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті застосування приписів статей 412, 438 КПК України.

Суд виходить з того, що у разі використання слідчим повноважень з проведення досудового розслідування без винесення процесуального рішення про визначення групи слідчих, до складу якої він входить на підставі такого процесуального рішення, він є неналежним суб`єктом проведення процесуальних дій.

Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані особою, яка не мала на те законних повноважень.

До таких висновків прийшла Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 04 жовтня 2021 року по справі №724/86/20 (реєстраційний № рішення 100214751).

Так, в матеріалах даного кримінального провадження (т. 1 а.с. 127-128) міститься постанова про визначення слідчої групи, підписана ОСОБА_21 .. При цьому суд зазначає, що в резолютивній частині даної постанови зазначено про створення слідчої групи у кримінальному провадженні №0000272 від 04 березня 2021 року, під час допиту в судовому засіданні слідчою ОСОБА_8 та стороною обвинувачення зазначено, що це технічна описка. Разом з цим, з відповіді на адвокатський запит від 13 липня 2021 року (т. 2 а.с. 157) вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Черкаській області дійсно проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000272 від 04 березня 2021 року. Таким чином, здійснити технічну описку виносячи постанову 28 січня 2021 року та вказавши у ній дійсний номер майбутнього кримінального провадження та точну дату його внесення (04 березня 2021 року) практично неможливо, а тому суд приходить до висновку, що дана постанова фактично винесена після 04 березня 2021 року.

Такий висновок суду також підтверджується й відповіддю на адвокатський запит від 13 липня 2021 року (т. 2 а.с. 160), згідно якої, станом на 28 січня 2021 року ОСОБА_21 перебував на посаді заступника начальника слідчого управління ГУНП в Черкаській області, а в період з 01 березня 2021 року по 12 березня 2021 року на ОСОБА_21 тимчасово покладено виконання обов`язків за невакантною посадою заступника начальника ГУНП в Черкаській області - начальника слідчого управління, а постанова про визначення слідчої групи у даному кримінальному провадженні підписана ОСОБА_21 саме як т.в.о. заступника начальника ГУНП в Черкаській області - начальника слідчого управління, тобто із зазначенням тієї посади на якій він тимчасово перебував в період з 01 березня 2021 року по 12 березня 2021 року, а не тієї, яку він обіймав станом на 28 січня 2021 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 271 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні. В п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

ЄСПЛ у рішеннях за заявами, що стосувалися порушення ст. 6 даної Конвенції через провокацію злочину з боку правоохоронців, неодноразово підкреслював, що в специфічному контексті методів розслідування, що застосовуються у боротьбі з незаконним обігом наркотичних засобів та корупцією, усталена позиція Суду полягає в тому, що суспільний інтерес не може виправдати використання доказів, отриманих у результаті підбурювання з боку поліції, оскільки такі докази з самого початку піддали б обвинуваченого ризику непоправного позбавлення права на справедливий розгляд («Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09 червня 1998 року; «Худобін проти Росії» віл 26 жовтня 2006 року; «Ванян проти Росії» від 15 грудня 2005 року; «Раманаускас проти Литви» від 05 лютого 2008 року).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, котрі діють за їх дорученням, не обмежують своїх дій лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того, щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу («Раманаускас проти Литви» від 05 лютого 2008 року).

ЄСПЛ також зазначає, що негласні операції мають проводитися пасивним шляхом за відсутності тиску на заявника для вчинення ним злочину за рахунок таких засобів, як прийняття на себе ініціативи в контактах із заявником, наполегливе спонукання, обіцянку фінансової вигоди або звернення до почуття жалю заявника.

Перш за все, має бути встановлено, чи існувала об`єктивна підозра, що особа займається злочинною діяльністю або схильна до вчинення злочину («Баннікова проти Росії» від 04 листопада 2010 року).

За наявності будь-якої попередньої інформації про існуючий злочинний намір має бути можливість її перевірити («Ванян проти Росії» від 15 грудня 2005 року, «Худобін проти Росії» віл 26 жовтня 2006 року), і органи влади повинні бути здатні у будь-який час довести, що вони мали достатні підстави для проведення негласної операції («Баннікова проти Росії» від 04 листопада 2010 року).

Перед проведенням контролю за вчиненням злочину працівники правоохоронних органів повинні: володіти достатнім обсягом інформації про причетність особи до вчинення злочину; вступати в злочин лише на етапі його підготовки або вчинення; поведінка агентів повинна бути пасивною.

Якщо в матеріалах справи немає доказів (раніше до порушення кримінального провадження), що особа вимагала неправомірну вигоду, то є достатні підстави вважати, що мала місце провокація. На думку суду, будь-яких конкретних, об`єктивних і перевірених даних, які б свідчили про початок злочинних дій зі сторони ОСОБА_3 ще до внесення відомостей до ЄРДР стороною обвинувачення не надано.

Суд звертає увагу на те, що заява ОСОБА_6 була подана до управління СБУ в Черкаській області 27 січня 2021 року. В ній останній повідомляє про те, що він являється боржником по виконавчому провадженню та начальник Чорнобаївського ВДВС ОСОБА_3 висловив вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди в сумі 10000 грн. за виключення його з єдиного реєстру боржників. Будь-яких достовірних відомостей про скоєння цього злочину до своєї заяви не додав.

Крім того, у відомостях з ЄРДР, внесених 27 січня 2021 року, зазначено, що керівник одного з районних відділів ДВС управління центрального міжрегіонального Міністерства юстиції вимагає від фізичної особи неправомірну вигоду в сумі 10000 гривень за вчинення дій, що відносяться до його компетенції. В рапорті слідчого, яка вносила відомості до ЄРДР, зазначено про отримання з УСБУ в Черкаській області матеріалів щодо вимагання громадянином ОСОБА_23 від громадянина ОСОБА_24 неправомірної вигоди. Отже, слідство у справі про вимагання неправомірної вигоди розпочато без будь-якої конкретизації та інформації про те, хто, за що вимагає, де, у кого і за яких обставин. Тобто, слідство розпочато у спосіб, який дозволяв провокацію і вибір учасників, в тому числі маніпуляції з заявником та визначення майбутнього підозрюваного. Будь-який подібний факт міг бути розслідуваний щодо інших осіб у такому кримінальному провадженні. Викладене дозволяло вчиняти підбурення до злочину та однозначно порушувало право на захист обвинуваченого вже на цій стадії розслідування.

Суд вважає, що саме дії ОСОБА_6 носили активний пошуковий характер, спрямований на надання неправомірної вигоди, оскільки саме ОСОБА_6 ініціював контакти з обвинуваченим - зустрічі, передачу коштів ОСОБА_3 , тобто дії

ОСОБА_6 були спрямовані на підбурювання вчинення злочину. Так, ініційована ним провокаційна зустріч негласно фіксувалася працівниками правоохоронних органів, що вказує на те, що ОСОБА_6 виконував певні доручення правоохоронних органів, активно, наполегливо та цілеспрямовано діяв під їхнім контролем, переслідуючи виключно одну мету - надати ОСОБА_3 неправомірну вигоду. Тобто є всі підстави стверджувати, що мала місце провокація, яка не була спростована прокурором у судовому засіданні.

Сторона захисту, як на обставину, що вказує на провокативний характер дій ОСОБА_6 та позапроцесуальну взаємодію його з правоохоронними органами, посилається на інформацію, отриману від оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» щодо номеру мобільного оператора Київстар, який належить ОСОБА_6 та яким він активно користувався 27 січня 2021 року в зоні дії базової станції смт Чорнобай, а тому у сторони захисту виникають обґрунтовані сумніви про перебування в той день ОСОБА_6 в

м. Черкаси та відвідування ним приміщення управління СБУ в Черкаській області.

Під час судового розгляду прокурор будь-яких доказів на спростування доводів захисту не подавав, не вживав будь-яких дій, направлених на перевірку заяви про провокацію, посилаючись на власну думку про необґрунтованість таких заяв, тому суд оцінює відповідні доводи на підставі наявних у справі доказів та із врахуванням доводів учасників процесу в судовому засіданні.

Так, аналіз показань допитаних свідків, досліджених письмових доказів, відтворених у судовому засіданні відеозаписів, зміст відповідних процесуальних документів не дозволяють суду зробити висновок щодо відсутності провокування ОСОБА_3 .

Будь-яких інших доказів вчинення неправомірних дій з боку обвинуваченого, окрім негласних слідчих (розшукових) дій, матеріали справи не містять.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносно ОСОБА_3 було проведено негласні слідчі (розшукові) дії.

З протоколу про результати контролю за вчиненням злочину за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 03 лютого 2021 року (т. 2 а.с. 35-36) вбачається, що дана слідча дія розпочалася об 11 годині 02 хвилини 28 січня 2021 року. Дану слідчу дію проводив оперуповноважений ОСОБА_12 за дорученням слідчої ОСОБА_8

(т. 2 а.с. 33).

Разом з цим, суд звертає увагу на ту обставину, що згідно звіту автоматичного визначення слідчого судді для розгляду клопотання слідчої ОСОБА_8 про надання дозволу на проведення НСРД (т. 2 а.с. 148-149) відбулося 28 січня 2021 року о 10 годині 46 хвилин, тобто за 16 хвилин до початку проведення НСРД.

Таким чином, за версією сторони обвинувачення, за 16 хвилин відбувся розгляд слідчим суддею Черкаського апеляційного суду клопотання слідчої в порядку ст. 248 КПК України, за участю особи, яка подала клопотання; виготовлення та вручення відповідної ухвали суду; прибуття слідчої з цією ухвалою до СУ ГУНП каб.106 та виготовлення відповідного доручення (т. 2 а.с. 33 на звороті); передання цього доручення спецзв`язком оперативному підрозділу та прибуття з м. Черкаси до смт Чорнобай для проведення НСРД, при цьому відстань між даними населеними пунктами становить близько 40 км.

Суд вважає, що дана слідча дія фактично розпочата без попереднього дозволу суду, а тому, у відповідності до положень ст. 87 КПК України, суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод в даному випадку.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 3 статті 368 КК України передбачена, зокрема, кримінальна відповідальність за одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КК підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення являє собою абстрактну теоретичну конструкцію і включає чотири елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону. Кожен елемент включає певний набір ознак: обов`язкових і факультативних для кваліфікації діяння як кримінального правопорушення.

Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК, можуть бути службові особи, які займають відповідальне становище.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК, зокрема, вчиняється шляхом одержання неправомірної вигоди.

Оскільки одержання неправомірної вигоди вказане в диспозиції ст. 368 КК як ознака складу кримінального правопорушення, то відповідні дії становлять закінчене кримінальне правопорушення.

Одержання неправомірної вигоди передбачає будь-який спосіб прийняття неправомірної вигоди суб`єктом кримінального правопорушення. Відповідальність настає лише за умови, якщо особа одержала неправомірну вигоду за вчинення чи невчинення будь-яких дій з використанням свого становища, повноважень, пов`язаних з ними можливостей, в інтересах того, хто надав таку вигоду, або в інтересах третьої особи. Тобто має бути нерозривний зв`язок між одержанням неправомірної вигоди і вчиненням (не вчиненням) указаних дій.

З суб`єктивної сторони вказане кримінальне правопорушення характеризується прямим умислом та наявністю мети - одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 є службовою особою, яка займає відповідальне становище (спеціальний суб`єкт);

Стороною обвинувачення не доведено суду, які саме дії вчинив обвинувачений щодо одержання неправомірної вигоди, оскільки жодними доказами не доведено, коли саме та яким чином ОСОБА_3 висунув свідку ОСОБА_6 вимогу про сплату йому коштів та що він отримав вказані кошти.

Також не доведено факту вчинення обвинуваченим будь-яких дій з використанням наданої йому влади та його службового становища та відповідно одержання саме за вказані дії неправомірної вигоди.

Разом із тим, стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченого був наявний прямий умисел на вчинення кримінального правопорушення та мета, яка полягає в одержанні обвинуваченим неправомірної вигоди. При цьому суд враховує провокативний характер дій свідка ОСОБА_6 та відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів висунення вимоги обвинуваченим про надання йому неправомірної вигоди.

Показання свідка ОСОБА_6 щодо вимагання та одержання обвинуваченим неправомірної вигоди суд оцінює критично, оскільки, як зазначено вище, в силу вчинення провокації у нього є підстави обмовляти обвинуваченого.

Всі інші докази, надані прокурором на підтвердження вини обвинуваченого в скоєнні інкримінованого правопорушення, не підтверджують факту вчинення ОСОБА_3 злочину.

Суд обмежений у праві збору доказів вини підсудного за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до ст. 129 п. 4 Конституції України однією із засад судочинства є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідності з вказаними нормами, сторони кримінального провадження мали всі умови для реалізації їх процесуальних прав, в тому числі й щодо обсягу доказів на обґрунтування своїх позицій.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» - кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» встановлено, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до положень ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;

3) порушення права особи на захист;

4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;

5) порушення права на перехресний допит.

Недопустимими є також докази, що були отримані:

1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;

2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;

3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;

4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими (ч.ч. 1, 3 ст. 89 КПК України).

З огляду на викладене вище суд визнає недопустимими протокол огляду місця події від 28 січня 2021 року як такий, що зібраний особою, яка не мала на те законних повноважень, а протокол про результати контролю за вчиненням злочину за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 03 лютого 2021 року, як такий, що зібраний особою, яка не мала на те законних повноважень та без попереднього дозволу суду.

Інші ж докази по справі а ні самі по собі, а ні в своїй сукупності не є достатніми для висновку про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду.

При вирішенні справи по суті суд погоджується з доводами сторони захисту, враховує вищевказані положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, та оцінивши в сукупності надані стороною обвинувачення докази, суд приходить до висновку щодо їх недостатності на підтвердження вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та вважає, що обвинуваченого необхідно виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, згідно якої виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосований.

Процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 2942,10 грн. в кримінальному провадженні підлягають відшкодуванню за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

Визнати ОСОБА_3 невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Речові докази, а саме:

- грошові кошти номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 20 (двадцять) купюр, з наступними серіями та номерами ФГ 2267547, МА 3460794, ФБ 6087990, СЖ 5583790,

ЗИ 3086346, МА 2735019, МВ 6542563, ФЗ 8165690, ЦБ 0090728, ХЄ 4700331, УБ 9909647, ЛА 7171988, ХЄ 4700312, ФЗ 9892985, ХЄ 4700330, ХА 7926689, ФЖ 5040892, ВВ 5636389, ХЄ 4700311, ФБ 1868318, які знаходяться на зберіганні в Черкаській філії АБ "Укргазбанк" -повернути співробітникам УСБУ в Черкаській області;

- папірець білого кольору, розмірами 9х9 см на котрому мається напис виконаний олівцем "10000", який приєднано до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, на проведення експертиз в розмірі 2942,10 грн. - віднести за рахунок держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захисникам та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1