Справа № 308/5659/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора про арешт майна

в с т а н о в и в:

на розгляд слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшли матеріали означеного клопотання про накладення арешту на майно.

Внесене клопотання обґрунтоване таким.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою із невстановленими особами, знаючи про існування кар`єру з каменем андезит, який являється корисною копалиною загальнодержавного значення, який розташований поблизу с. Малий Раковець, Хустського району, Закарпатської області, та реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок збуту незаконно видобутого будівельного каменю (андезиту), не маючи передбачених законодавством України дозвільних документів на видобування корисних копалин загальнодержавного значення та повноважень на проведення таких робіт, діючи всупереч вимогам ст.13 Конституції України, ст.ст.19, 24, 56 Кодексу України «Про надра», ст.ст.3, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 27.04.2023, поза межами населеного пункту с.Малий Раковець, Хустського району на території самовільного кар`єру здійснили незаконне видобування, будівельного каменю - андезиту, який відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

Так, 27.04.2023 приблизно о 14 годині 28 хвилин, ОСОБА_3 за попередньою змовою із невстановленими особами, взявши з власного домоволодіння металеві совкові лопати, металеві зубила, молотки, металеві ломи та на своєму облаштованому для перевезення каменю транспортному засобі, марки ЗІЛ номерні знаки НОМЕР_1 , направились до кар`єру, який розташований поблизу с. Малий Раковець, Хустського району, Закарпатської області, де почали добувати корисну копалину загальнодержавного значення, а саме: будівельним каменем, після чого ОСОБА_3 викритий та затриманий працівниками поліції на місці вчинення злочину.

Також 27.04.2023 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 . За результатами проведеного обшуку виявлено та вилучено:

-насип корисної копалини загальнодержавного значення, камінь андезит об`ємом 1 м3;

-насип корисної копалини загальнодержавного значення, камінь андезит об`ємом 1, 5 м3;

-насип корисної копалини загальнодержавного значення, камінь андезит об`ємом 2 м3;

-насип корисної копалини загальнодержавного значення, камінь андезит розміром 30х8х1,5 см у вигляді плитки об`ємом 0, 5 м3;

-два металеві зубила та кувалда;

-дві кирки;

-насип корисної копалини загальнодержавного значення, камінь андезит об`ємом 18 м3;

-взірці каменю-андезит.

Вилучені предмети, на переконання сторони обвинувачення, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження та мають значення речового доказу, а тому з метою тимчасового позбавлення права відчуження, розпорядження, користування та збереження речового доказу на них у відповідності п.1 ч.2 ст.170 КПК України необхідно накласти арешт.

Не застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, може призвести до зникнення та навіть втрати слідів, речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Прокурор у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання, однак подав заяву в якій клопотання підтримав та просив розглянути у його відсутності.

Від власника майна надійшла заяви про розгляд клопотання про накладення арешту на майно без їх участі.

Від захисника підозрюваного ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання про накладення арешту на майно за відсутності підозрюваного та його захисника.

З огляду на скорочені терміни розгляду клопотань даної категорії та відсутність перешкод для розгляду клопотання у відсутності власника, слідчий суддя розглядає таке у відсутності сторін.

Вирішуючи подане клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя виходив із такого.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 131 КПК України заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (абзац перший частини 3 статті 170 КПК України).

Таким чином, накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів допускається без повідомлення певній особі про підозру та може накладатися на майно будь-якої фізичної.

Згідно з частиною 1 статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

За правилами частини 2 цитованої норми у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

На переконання слідчого судді, клопотання слідчого наведеним вимогам процесуального закону відповідає.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписами ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що перелік обставин, персоніфікованих статтею 91 КПК України, підлягає встановленню в межах досудового розслідування безвідносно до обов`язкових елементів складу кримінального правопорушення, що забезпечує дотримання принципу законності, передбаченого ст.9 КПК України та який покладає на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого обов`язок всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставини кримінального провадження.

За правилами ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Частиною 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя з`ясував, що ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.240, ч.2 ст.364 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000180 від 14.09.2022.

При цьому внесення відомостей до ЄРДР зумовлене, серед іншого, надходженням до Закарпатської обласної прокуратури матеріалів з УСБУ в Закарпатській області щодо протиправних дій невстановлених осіб, які протягом 2022 року організували на околиці с.Малий раковець Хустського району Закарпатської області незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, їх подальше дроблення та продаж фізичним і юридичним особам.

Слідчий суддя зауважує про те, що належність андезиту до корисних копалин загальнодержавного значення обумовлена його включенням до переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року №827.

Отже, матеріалами клопотання підтверджується факт здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, зокрема, за ч.3 ст.240 КК України, тоді як вказане у клопотанні майно має значення для досудового розслідування та є доказом у кримінальному провадженні.

Із урахуванням наведеного слідчий суддя констатує, що вилучене в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Накладення арешту є необхідним для збереження речового доказу, відтак задоволення клопотання призведе до досягнення мети арешту.

За обставин цього клопотання стороною обвинувачення на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Вказане обумовлює висновок про те, що при задоволенні цього клопотання може бути досягнуте завдання арешту майна.

Крім того, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, що свідчить про пропорційність заходу забезпечення кримінального провадження.

Підсумовуючи викладене у сукупності, слідчий суддя доходить до висновку про необхідність задоволення внесеного клопотання.

Керуючись статтями 22, 170-174 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора про арешт майна задовольнити повністю.

Накласти арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження на вилучене 27.04.2023 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 майно, а саме на:

- насип корисної копалини загальнодержавного значення, камінь-андезит об`ємом 1 м3;

- насип корисної копалини загальнодержавного значення, камінь-андезит об`ємом 1,5 м3;

- насип корисної копалини загальнодержавного значення, камінь-андезит об`ємом 2 м3;

- насип корисної копалини загальнодержавного значення, камінь-андезит розміром 30х8х1,5 см у вигляді плитки об`ємом 0,5 м3;

- два металеві зубила та кувалду;

- дві кирки;

- насип корисної копалини загальнодержавного значення, камінь-андезит об`ємом 18 м3;

- взірці каменю-андезит.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_1