Справа № 530/396/22
Номер провадження 1-кп/530/12/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" липня 2023 р. Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Зіньків Полтавської області обвинувальний акт та додані до нього документи, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 03.05.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Біленченківка Гадяцького району Полтавської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, інваліда 3 групи, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

02.05.2022 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 , знаходячись поблизу господарства за місцем проживання ОСОБА_6 в АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки із ОСОБА_6 , умисно завдав останньому три удари дерев`яним держаком сапи, а саме в область голови, область тулуба, та по лівій руці, в результаті чого в ОСОБА_6 утворилися тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на голові в тім`яній області зліва, синців на лівому плечі та в поперековій області зліва, які згідно з висновком судово-медичної експертизи №64 від 04.05.2022 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одне з завдань це забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження, суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вимогами ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку доказам та вирішуючи питання щодо доведеності вини обвинуваченого у скоєнні даного кримінального правопорушення, судом перш за все враховано вимоги ст. ст. 28,62 Конституції України, ст. 370 КПК України, ст. ст. 3,13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини 1950 року, практику Європейського суду з прав людини, якими передбачено, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише національним і європейським законодавством, як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.

Відповідно до ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дане підтверджується сукупністю наступних доказів.

Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них.

Стаття 16-1 КПК України передбачає, що розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності.

Згідно із ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Під час розгляду справи в суді, ОСОБА_5 свою вину в інкримінуємому йому злочині визнав частково. Цивільний позов не визнав.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його вина у пред`явленому йому обвинуваченні підтверджується наступною сукупністю доказів.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив фактичні обставини, які вказані в обвинувальному акті. Цивільний позов підтримав просив його задовольнити.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_6 є її чоловіком між ними та сім`єю ОСОБА_5 існує конфлікт. У АДРЕСА_2 мають господарство, яке успадкували від батьків. 01.05.2022 року приїхали до даного господарства де біля двору на межі були посаджені кущі самшиту та лежали шини, під`їхавши виявили, що колеса лежать на іншій стороні, а кущі повиривані. Вона посадила другі кущі і положили колеса. 02.05.2022 року разом з чоловіком пішли на кладовище, повертаючись назад неподалік двору побачили як мотоблоком їде сім`я ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_5 підбігає до їх двору викидає колеса в цей час ОСОБА_7 починає їх складати назад і виникає між ними сварка, в результаті якої ОСОБА_5 вдарив ОСОБА_7 в груди і вона впала. В цей час ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_5 та почав кричати на останього. ОСОБА_5 вхопив сапу і вдарив чоловіка в бік дерев`яним держаком даної сапи. ОСОБА_8 побіг в двір свого господарства взяв за хвірткою дринок і замахнувся на ОСОБА_5 та в цей момент до них підбіг ОСОБА_9 вони почали штовхатися, внаслідок чого ОСОБА_5 вдарив її чоловіка дерев`яним дрином. Після чого з голови почала бігти кров і вони пішли до господарства, де чоловік умився та викликали фельдшера, яка повідомила що дану рану необхідно зашивати і чоловіка забрала швидка допомога та викликали працівників поліції. ОСОБА_7 дану подію фіксувала на телефон.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_5 є її чоловіком. 02 травня 2022 року вони зібралися їхати на свою присадибну земельну ділянку, взяли інвентар: сапу, граблі. Син ОСОБА_9 поїхав велосипедом, а вони разом з неповнолітнім внуком мотоблоком. Чоловік пішов до їх земельної ділянки і в цей момент підійшли ОСОБА_11 з дружиною, чоловік викинув шини які заважали проїхати та лежали біля двору ОСОБА_6 і між ними зав`язалася сварка. ОСОБА_6 побіг у двір та вибіг з дерев`яним бруском. ОСОБА_5 вибив брусок і вдарив ОСОБА_12 . Коли ОСОБА_10 підійшла до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 то ОСОБА_13 почала знімати дану подію на телефон на її зауваження припинити відеофіксацію, остання штовхнула ОСОБА_10 в результаті чого вона впала. Оскільки має проблеми з суставами довго підводилась і в цей час підбіг її син ОСОБА_9 і почав розтягувати чоловіків. Дружина ОСОБА_12 взяла вила коли син підбіг до неї вона розмахнулася і держаком вдарила ОСОБА_9 по руці. Вася вихопив вила з її рук та викинув, але ОСОБА_7 руками продрала його обличчя і поламала очки. Після завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 пішов до хати, а вона разом з сином тривалий час шуками окуляри. Що земельна ділянка на якій лежали колеса була приватизована на момент конфлікту їй не було відомо.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_5 є його батько. 02.05.2022 року батьки разом з неповнолітнім внуком поїхали мотоблоком на земельну ділянку, а він за ними їхав на велосипеді. Під`їжаючи ближче побачив, що мати ОСОБА_10 впала і лежала на земельній ділянці. ОСОБА_6 вибіг з двору з дерев`яним дрючком розміром 5*5 і замахнувся на батька, в результаті чого ОСОБА_5 забрав дрючок та наніс ОСОБА_6 удар. Він підбіг до даних чоловіків і почав їх розмиряти та виривати даний дрючок у ОСОБА_12 ішла кров його обличчя було залите кров`ю. В момент коли намагалися тягати дрючок він побачив, що ОСОБА_13 біжить з вилами та почав забирати в неї вила і вткунув їх у землю. ОСОБА_7 однією рукою трималася за вила, а іншою подряпала йому обличчя, зняла окуляри, поламала і викинула їх, після чого він разом з матір`ю шукали дані окуляри.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, згідно якої потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що 02.05.2022 , близько 11 години ОСОБА_5 завдав тілесні ушкодження у вигляді рубаної рани ОСОБА_6 біля господарства АДРЕСА_2 ( а.с. к/п 9).

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 02.05.2022 року, згідно якого вказано, що 02.05.2022 невідома особа завдала тілесних ушкоджень ОСОБА_6 в с. Бірки, вулиця Зарічна Полтавського району, Полтавської області ( а.с. к/п 3)

Протоколом огляду місця події від 02.05.2022 року з якого вбачається, що місцем проведення огляду являється присадибна земельна ділянка поблизу господарства за адресою: АДРЕСА_2 , де було виявлено дерев`яну палицю та металеву сапу з дерев`яною ручкою з фототаблицею до нього ( а.с.11-13).

Постановою про визнання і приєднання речових доказів від 03.05.2022 року згідно якої дерев`яну палицю довжиною близько 2,2 м. квадратної форми розміром 3х 5 із вбитими гвіздками в неї в кількості шести штук на якій виявлено сліди речовини бурого кольору, а також металеву сапу з дерев`яним держаком довжиною 1,5 м. та діаметром 3 см.,які вилучені 02.05.2022 року в ході огляду території поблизу господарства по АДРЕСА_2 , які визнано по справі речовими доказами та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ( а.с.к/п 14-15).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №64 від 04.05.2022 року вбачається, що ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на голові в тім`яній області зліва, синців на лівому плечі та в поперековій області зліва, які утворились неменше ніж від трьохразової дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею та переважаючим довжником яким міг бути держак від сапи чи інший схожий за характером предмет, що діяв з силою достатньою для утворення даних ушкоджень і могли утворитись в строк та при обставинах на які вказує підекспертний та які викладені у постанові і кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Враховуючи локалізацію, кількість та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень вважає, що дані тілесні ушкодження в результаті одноразового падіння потерпілого на площину з висоти власного зросту як з раніше наданим прискоренням так і без такого утворитись не могли ( а.с. к/п 21).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 під час якого потерпілий розповів про обставини справи та показав механізм нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 з відеозаписом до нього ( а.с. к/п 22-24).

Згідно висновку експерта №67 від 06.05.2022 року, покази потерпілого ОСОБА_6 об`єктивним даним його судово-медичної експертизи щодо способу нанесення локалізації характеру та механізму утворення в нього тілесних ушкоджень відповідають ( а.с. к/п 26).

Згідно висновку експерта №76 від 12.05.2022 року, виявлені у підекспертного ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на голові в тім`яній області зліва синців на лівому плечі та в поперековій області зліва, які утворились не менше ніж від трьохразової дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею та переважаючим довжником якими могли бути як представлена на експертизу дерев`яна палиця так і держак сапки, чи інші схожі за характером предмети, що діяли з силою достатньою для утворення даних тілесних ушкоджень ( а.с.к/п 28).

Протоколом огляду місця події від 12.05.2022 року з якого вбачається, що місцем проведення огляду являється присадибна земельна ділянка поблизу господарства за адресою АДРЕСА_2 за участю ОСОБА_5 з фототаблицею до нього ( а.с. к/п 31-37).

Постановою про визнання і приєднання речових доказів, а саме шість фотофайлів та один відеофайл на СД -диску, які вилучені 12.05.2022 року в ході огляду мобільного телефону ОСОБА_7 в АДРЕСА_3 та приєднані в матеріалах кримінального провадження № 0000057 ( а.с. к/п 38).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 під час якого свідок розповіла про обставини справи та показала механізм нанесення ОСОБА_6 тілених ушкоджень ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 що мало місце 02.05.2022 року з СД - диском до нього (а.с. к/п 41-43).

Згідно висновку експерта №68 від 06.05.2022 року покази свідка ОСОБА_7 дані нею під час проведення слідчого експерименту об`єктивним даним судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 щодо способу нанесення локалізації характеру та механізму утворення в нього тілесних ушкоджень загалом відповідають ( а.с. к/п 45).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_9 під час якого підозрюваний розповів про обставини справи та показав механізм нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ним з СД -диском до нього ( а.с. к/п 49-51).

Згідно висновку експерта №70 від 06.05.2022 року покази свідка ОСОБА_9 дані ним під час проведення слідчого експерименту об`єктивним даним судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 щодо способу нанесення локалізації характеру та механізму утворення в нього тілесних ушкоджень загалом відповідають ( а.с. к/п 53).

Згідно висновку експерта №77 від 17.05.2022 року покази підозрюваного ОСОБА_5 дані ним під час проведення слідчого експерименту об`єктивним даним судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 щодо способу нанесення локалізації характеру та механізму утворення в нього тілесних ушкоджень загалом відповідають ( а.с. к/п 63-64).

Судово-медичний експерт ОСОБА_14 в судовому засіданні підтвердив висновки дані ним під час проведення експертиз згідно постанов про призначення судово-медичних експертиз.

По клопотанню захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження в звязку недоведеністю в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, суд бере до уваги, що згідно досліджених матеріалів справи в судовому засідані було встановлено що подія відбулася 02.05.2022 року саме біля господарства розташованого в АДРЕСА_2 , що підтверджується як протоколом огляду місця події від 02.05.2022 року де вказано, що місце події є присадибна ділянка поблизу господарства за адресою АДРЕСА_2 (а.с.11) та фототаблиця до місця пригоди з деревяною палицею та сапкою, які лежали саме на проїзджій частині а не на території земельної ділянки ОСОБА_5 на яку вказує захисник (а.с.12-13).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12.05.2022 року встановлено, що на фото зображено з лівої сторони мотоблок передньою частиною направленою до камери, який знаходиться на проїзджій частині дороги. З правої частини від камери на землі є колесо, яке в середині наповнено грунтом та посаджено в середині рослини. При перегляді відеодиску із файлом, на кольоровому файлі зображення встановлено, що це квіти посаджено у землю. Біля колеса викошена трава та поряд знаходяться люди. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя ОСОБА_15 . Із землі , вертикально до гори виступає деревяний держак. На другому фото зображено дружину ОСОБА_15 , яка тримає в руці деревяну палицю із цвяхами, а поруч знаходиться син. На третьому фото зображено ОСОБА_5 який тримає в руках вила, граблі та направляється до мотоблока.Поряд від нього з лівої сторони, до грядки лежать дві гумові покришки, частково покладені одна на іншу. Далі на грунтовій дорозі знаходиться мотоблок. З правої сторони на фото зображено на фото гумову покришку із квітами в середині, та фрагмент спини людини, а поряд як вказало подружжя ОСОБА_16 , знаходиться місце де була покришка, яку викинули подружжя ОСОБА_15 , а в середині в землі, ростуть квіти. Згідно даного фото, можна чітко роздивитися. Що грунова дорога віділяє земельні діляки, які розташовані з лівої сторони та квітники подружжя ОСОБА_16 . При цьому, якщо провести погляд на грунтову дорогу, то як на фото в матеріалах справи так і на диску видно, що транспортному засобу мотоблоку, немає перешкод рухатися прямо, щоб змінити подальший свій рух. На четвертому фото зображено ОСОБА_5 , який розвернувся у четверть повороту та в руках тримає вила, граблі. А ближче на фото зображено дві покришки. На четвертому та пятому фото зображено, що мотоблок, який стоїть на грунтовій дорозі та немає перешкод проїхати по дорозі. З правої сторони, викошена частково трава та стоїть ОСОБА_5 з дружиною та онуком. При цьому видно, що ОСОБА_10 в руці тримає деревяну палицю в лівій руці, а на фото пять і правій руці тримає сапку. Також на фото зображено колесо з квітами, яке було зображено на фото один та два та два місця від покришок, які лежать з лівої сторони на фото номер чотири.

На фото, які знаходяться на сторінці 35 зображено, що ОСОБА_6 періодично підходить до хвірти та повертається в середину господарства, при цьому витирає свою голову, предметом, який знаходиться в руках. При перегляді відеофайла видно, що ОСОБА_6 постійно знаходиться в себе в господарстві, ходить по двору. Його дружина, ОСОБА_7 , знаходилася біля свого двору, а поряд знаходиться сімя ОСОБА_15 . Потім видно, що ОСОБА_5 . Нагинається, піднімає який предмет та іде в напрямку ОСОБА_7 , яка спиною відходить до своєї хвіртки. Потім ОСОБА_5 , даним предметом стукає об землю та щось говорить рухаючись в напрямку ОСОБА_7 , яка від його рухів заходить спиною до себе у двір. До неї підходть чоловік, вона дивиться на його голову. Чоловік іде назад. Це все відбувається на території обгородженого господарства. ОСОБА_7 підходить знову до своєї хвіртки з двору. ОСОБА_5 , який знадиться на певній відстані від ОСОБА_16 , почав зближатися , почав підходити до ОСОБА_17 , яка знову почала заходить до себе у двір. І так продовжується декілька раз. Із іншої сторони хвіртки знаходиться постійно ОСОБА_10 , яка тримає в руках деревяний предмет, постійно веде бесіду із ОСОБА_7 .. В звязку з цим суд бачить, що своїми діями та присутністю ОСОБА_5 чинить тиск на подружжя ОСОБА_16 , які постійно знаходяться у себе з господарства і при намаганні покинути територію свого господарства, наближається до них, що змушував подружжя ОСОБА_16 заходити до господарства.

Тобто, ОСОБА_5 мав пезперешкодну можливість проїхати своїм мотоблоком по польовій дорозі, без причини не чіпати гумові колеса, які знаходилися біля господарства ОСОБА_16 , які не створювали ніяких перешкод, для водіїв. Також нездобуто жодного доказу, що події відбувалися на земельній ділянці саме ОСОБА_15 або інших громадян. На фото та відеофіксації таких доказів немає та свідки не підтвердили даного факту. Потерпілий отримав три удари палицею, що вказує, що це була не самооборона а саме напад з метою пригнітити дії потерпілого ОСОБА_16 , який є старшим по віку та не має такої фізичної форми як ОСОБА_5 , що було видно в судовому засіданні.

Після перегляду даного протоколу місця події та фото , які відображені на а.с.31-36, та відеодиску до нього встановлено, що своює присутністю, ОСОБА_5 постійно порушував права подружжя ОСОБА_16 , а тому в цій частині суд приходить до висновку, що факти викладені в клопотанні захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердженняповністю спростовуються доказами здобутими під час судового розгляду справи, а тому по клопотанню слід відмовити. Дії ОСОБА_5 під час розгляду справи були направлені на затягування процесу та уникнення покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україні: і також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Загальні критерії доведення поза розумним сумнівом у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини сформульовані ним у п. 54 Рішення від 06.12.2007 року у справі «Козинець проти України» та п. 43 Рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», та зводяться до того, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №688/788/15-к, у постанові від 04.07.2018 року визначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Органами досудового слідства, дії ОСОБА_5 кваліфіковано вірно.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.91 КПК України, однією з обставин, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається, зокрема, на прокурора.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті Основної частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_5 достатнє і необхідне для його виправлення і недопущення в подальшому скоєння ним злочинів, суд обставин, що пом`якшують покарання не вбачає.

Згідно зі ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 є вчинення правопорушення щодо особи похилого віку.

Статттею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина підсудного у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Оцінюючи всі докази надані стороною обвинувачення за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Згідно вимог діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

Щире каяття це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину.

Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

З врахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 10.12.2004 року, №8 від 12.06.2009 року, №11 від 06.11.2009 року, того, що ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, який відноситься до кримінального проступку; обставин вчиненого кримінального проступку, конкретні обставини справи, суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, обставин справи та наслідків, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, його ставлення до скоєного, а також особу ОСОБА_5 який не працює, є інвалідом 3 групи, суд вважає, що виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, а тому доцільно обрати йому покарання, передбачене чинним законодавством.

Адже, Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Із досудової доповіді, складеної відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ДУ "Центр пробації" філія ДУ "Центр пробації" в Полтавській обл. Полтавському районному сектору №2 вбачається, що ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства -середній.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого, яку готує персонал органу пробації.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Також суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, оскільки відсутні кілька обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Тому, з урахуванням зазначених обставин, а також відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, обвинуваченому необхідно для його виправлення і припинення нових кримінальних правопорушень, призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі, що за переконанням суду буде відповідати тяжкості правопорушень і не становитиме «особистого надмірного тягаря для винного». Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні обвинуваченому саме такого виду покарання.

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 (а.с.15-16) про відшкодування 500 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 10000 грн. моральної шкоди, то суд приходить до висновку, що він підлягає частковому задоволенню, а саме із матеріалів позовної заяви з додатками вбачається що матеріальна шкода підлягає до задоволення, оскільки повністю підтверджується письмовими доказами, що стосується стягнення моральної шкоди то вона підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, суд враховує глибину душевних страждань потерпілого ОСОБА_6 з врахуванням наданих суду доказів, що підтверджують позовні вимоги потерпілого, розміру завданої шкоди потерпілому, матеріального стану обвинуваченого ОСОБА_5 , а також розумності та справедливості, інших обставин і вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню на суму 2000 грн..

Враховуючи викладене, суд вважає призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у виді штрафу пропорційним вчиненому злочину та таким, що перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Згідно медичних довідок ОСОБА_5 - практично здоровий.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Речові докази по справі: дерев`яна палиця та сапка із дерев`яним держаком передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №4 Полтавського РУП за адресою: м. Зіньків вулиця Воздвиженська,28, Полтавської області необхідно повернути власнику.

Шість фото файлів та один відеофайл на СД диску, які маються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000057.

Викривач: відсутній.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368 - 371,373-376, 380 КПК України, суд, - УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу 80 (вісімдесят) неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістесят вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер суду невідомий, 500 ( пятсот) грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Речові докази по справі: дерев`яна палиця та сапка із дерев`яним держаком , які передано на зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №4 Полтавського РУП за адресою : м. Зіньків вулиця Воздвиженська,28, Полтавської області необхідно повернути власникам.

Шість фото файлів та один відеофайл на СД диску , які маються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000057.

Вирок може бути оскаржений через Зіньківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_1