Номер провадження: 11-сс/813/1285/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000537 від 07.09.2023 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, директора ПП «Майя», який має мати-інваліда І групи, за якою здійснює догляд, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

встановив:

В провадженні СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000537 від 07.09.2023 року за підозрою ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що 08.07.2023 року, приблизно о 23 год. 25 хв., ОСОБА_8 , перебував поруч із будинком АДРЕСА_2 , де вирішив умисно грубо порушити громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що проявилось у відкрито вираженому, нічим та ніким не спровокованому очевидному зневажливому ставленні до громадського порядку, ігноруванні існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки, моральності та добропристойності, гучно слухав музику.

Перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 у ОСОБА_8 виник конфлікт виник конфлікт із раніше невідомим йому громадянином ОСОБА_9 , який у який у коректній формі зробив зауваження ОСОБА_8 щодо його поведінки та висловив прохання щодо припинення ОСОБА_8 його дій.

В ході раптово виниклого конфлікту ОСОБА_8 , перебуваючи у громадському місці, умисно, грубо порушуючи громадський порядок, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виявилася у тимчасовому порушенні громадського порядку та спокою громадян, незважаючи на присутність сторонніх людей, виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Продовжуючи свої хуліганські дії, і не бажаючи їх припиняти, діючи з особливою зухвалістю, ОСОБА_8 , підійшов до автомобілю марки «Mercedes-Benz» в кузові чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , припаркованого неподалік будинку №90/47 по вул. Новоберегова в місті Одесі, відкривши кришку багажного відділення, звідки дістав заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет конструктивно схожий на ніж та відкрито продемонструвавши його, направив його в бік ОСОБА_9 та почав розмахувати ним в різні сторони та висловлюватись нецензурними слова у бік ОСОБА_9 , а також штовхнув ОСОБА_9 , внаслідок чого останній упав на землю.

Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_8 із демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі та явним проявом безсоромності кинув у бік ОСОБА_9 предмет конструктивно схожий на ніж.

У подальшому ОСОБА_8 після вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_9 , розуміючи протиправність своїх дій, зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

09.07.2023 року ОСОБА_8 було затримано уповноваженими працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України

10.07.2023 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, за ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосування предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

11.07.2023 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

11.07.2023 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси частково задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби з 14:00 до 05:00 год., за адресою: АДРЕСА_1 строком до 2 місяців в межах строку досудового розслідування, тобто до 04.09.2023 року включно. Крім того, на ОСОБА_8 покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Захисник звертає увагу, що слідчий суддя встановив наявність лише одного ризику можливого переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду, однак поза увагою залишив те, що на утриманні останнього перебуває його матір, яка є інвалідом першої групи, прикута до ліжка протягом 13 років та потребує постійного догляду. Інші особи, які можуть здійснювати догляд за матір`ю відсутні. Постійний догляд за матір`ю вимагає від підозрюваного ОСОБА_8 потребує постійного нагляду лікарів, яких він має привозити додому.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 слідчий суддя постався на те, що долучені до клопотання докази свідчать про наявність фактів, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин та наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві. Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Відповідно до неї «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», №35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».

З матеріалів провадження вбачається, що на стадії розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу, останній підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Колегія суддів не погоджується із доводами захисника ОСОБА_7 щодо відсутності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вказаному кримінальному правопорушення, та вважає, що слідчим до клопотання долучено низку доказів, які можуть свідчити про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні певних протиправних дій частково знайшла своє підтвердження та підтверджувалася долученими до клопотання доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 09.07.2023 року щодо подій, які мали місце 08.07.2023 року; протоколом огляду місця події від 09.07.2023 року, в ході якого був вилучений предмет, схожий на ніж; поясненнями потерпілого ОСОБА_9 від 09.07.2023 року; поясненнями свідка ОСОБА_10 від 09.07.2023 року; поясненнями свідка ОСОБА_11 від 09.07.2023 року; поясненнями свідка ОСОБА_12 від 09.07.2023 року; протоколом огляду предмету (відеозаписів) від 10.07.2023 року.

Колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування на стадії звернення з клопотанням доведено наявність обґрунтованості підозри ОСОБА_8 у вчиненні певних протиправних дій, але враховуючи той факт, що на день апеляційного перегляду оскарженої ухали досудове розслідування вже завершене та обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні направлений до суду, колегія суддів не праві висловлюватися стосовно обґрунтованості підозри за ч.4 ст.296 КК України, оскільки вже існує обвинувачення за ч.4 ст.296, ч.2 ст.263 КК України, оцінку якому має дати місцевий суд за результатами судового розгляду.

Що стосується достатності підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя в оскарженій ухвалі зазначив, що стороною обвинувачення прокурором доведено наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Апеляційний суд погоджується з вказаними доводами та вважає, що вказаний ризик дійсно існує, але є незначним, з урахуванням даних, які характеризують підозрюваного ОСОБА_8 : він є власником приватного підприємства, яке зареєстроване з 1997 року та функціонує до теперішнього часу; позитивно характеризується за місцем проживання; проживає з матір`ю інвалідом та доглядає за нею. За таких обставин, слідчий суддя зробив обґрунтований висновок стосовно необхідності обрання підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення його належної поведінки.

Проте, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя недостатньо приділив увагу обставинам, які надають підстави для застосування до ОСОБА_8 менш обтяжливого режиму перебування під домашнім арештом, з урахуванням сімейних обставин підозрюваного.

Слідчим суддею не враховано, що підозрюваний має на утриманні матері інваліда, яка потребує постійного догляду, в тому числі протягом світового для.

Більш того, слідчий суддя взагалі не мотивував свого рішення стосовно застосування до підозрюваного домашнього арешту саме з 14 години до 05 ранку, не зважаючи на те, що останній має й офіційне місце роботи, а обмеження його волі протягом робочого часу цілком очевидно фактично унеможливлює його трудову діяльність та подальше фінансове забезпечення родини та лікування матері.

За наведених обставин, колегія суддів, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема відсутність судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність відомостей про порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також враховуючи той факт, що підозрюваний є єдиним годувальником за хворою матір`ю, яка потребує опіки та матеріального забезпечення, вважає що в даному потребує забезпечення дотримання розумного балансу між застосованими обмеженнями та забезпеченням прав підозрюваного та особи, яка перебуває на його утриманні.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, буде достатнім для забезпечення запобіганню ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.176, ч. 6 ст. 181, ч. 6 ст. 194 КПК строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду та діє в межах строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, тобто до 04.09.2022 року, але не пізніше вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні на стадії підготовчого провадження, з урахуванням того, що обвинувальний акт переданий до суду.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 3 ч. 1 ст. 409 КПК передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, якою відносно підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, із покладанням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2023 року, якою до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_13 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 години до 06:00 години наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- не залишати житло у визначений судом час за винятком необхідності залишення житла під час оголошення повітряної тривоги;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- прибувати за викликом до суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді домашнього арешту становить до 04 вересня 2023 року, але не пізніше вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні на стадії підготовчого провадження.

Виконання ухвали покласти на співробітників ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4