Єдиний унікальний номер №175/2688/23
Провадження №1-кс/175/533/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: підозрюваного - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 погоджене прокурором Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красіно Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовцю військової служби, призваному за мобілізацією, в посаді водія-радіотелефоніста 3 відділення 2 роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України, по кримінальному провадженню №0000383, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло вищевказане клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000383 від 09.06.2023 року відповідає вимогам ст.ст. 177, 184 КПК України.

Документами, які підтверджують надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання, є підпис підозрюваного про вручення йому зазначених документів.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що на початку січня 2023 року (більш точну дату, час та місце в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим), військовослужбовець військової служби за мобілізацією ОСОБА_3 , знаходячись в посаді водія-радіотелефоніста 3 відділення 2 роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав за невстановлених слідством обставин набої калібру 5,45 мм, загальною кількістю 453 набої; запал УДЗ з маркуванням С-1-92Т; запал УЗРГМ-2 з маркуванням 18-82 349-2; корпус бойової гранати Ф1 з маркуванням 107 37-83Т; корпус бойової гранати РГМ з маркуванням А-ІХ-1 107-1-93; автомат Калашникова АК-74 з маркуванням НОМЕР_2 ; 4 магазина до автомата Калашникова; бойову гранату РГН з надписом А-Х-1 107-1-93; запал УДЗ з маркуванням УДЗ С-1-92, після чого переніс їх до місця свого помешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де зберігав до 09.06.2023 без передбаченого законом дозволу.

В період часу з 22:03 години 09.06.2023 по 00:42 години 10.06.2023 року, в ході проведення огляду домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками поліції було виявлено та вилучено: набої калібру 5,45 мм загальною кількістю 453 набої; запал УДЗ з маркуванням С-1-92Т; запал УЗРГМ-2 з маркуванням 18-82 349-2; корпус бойової гранати Ф1 з маркуванням 107 37-83Т; корпус бойової гранати РГМ з маркуванням А-ІХ-1 107-1-93; 4 магазина до автомата Калашникова; а також автомат Калашникова АК-74 з маркуванням НОМЕР_2 , який є бойовою нарізною вогнепальною зброєю - 5,45-мм автоматом Калашникова зразка 1974 року (АК-74) № НОМЕР_2 , 1990 року виготовлення, придатною до стрільби.

10 червня 2023 року солдата ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10 червня 2023 року, в порядку ст. ст. 42, 276, 277 та 278 КПК України, слідчим СВ ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 та ч. 1 ст. 129 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 вказаних кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у ході здійснення досудового розслідування доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, а саме:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від ОСОБА_8 ;

протоколом огляду місця події від 09.06.2023 за адресою: Дніпровський район, смт. Слобожанське, с/т. «Слива» поблизу ділянки №111;

протоколом огляду місця події від 09.06.2023 за адресою: АДРЕСА_3

протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ;

висновком експерта №СЕ-19/104-23/19907-БЛ від 10.06.2023

іншими матеріалами, здобутими в ході досудового розслідування.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час проведення досудового розслідування, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, одно з яких, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу. Вказана обставина створює передумову, уникнення підозрюваним ОСОБА_3 кримінальної відповідальності та унеможливить виконання процесуальних рішень, у тому числі вироку суду.

Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені;) обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом їх умовлянь або навіть погроз з застосуванням ввіреної йому зброї, з метою змінити їх покази та в подальшому надати суду зміненні покази на свою користь, так як свідки є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , та разом з підозрюваним виконують обов`язки військової служби в умовах воєнного стану та постійної небезпеки своєму життю і здоров`ю з боку окупаційної армії російської федерації, а також є безпосередніми сусідами ОСОБА_3 по садовому товариству, де відбувалися події. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

На даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, не встановлено та не допитано усіх свідків, які як викривають, так і виправдовують ОСОБА_3 , що дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_3 перебуваючи на волі, буде намагатись незаконно впливати на хід проведення досудового розслідування, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є ризиком противоправної поведінки підозрюваного.

Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином) обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_3 перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, та не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства, може симулювати хворобу, або іншим чином ввести в оману командування військової частини, знищити, сховати чи спотворити документи та інші предмети та речі, що підтверджують обґрунтованість інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В той же час підозрюваний перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використання електронних засобів зв`язку, за допомогою, яких зможе здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Крім, цього встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення), який підтверджується тим, що підозрюваний через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі на тимчасово окупованих і тимчасово непідконтрольних територіях України, і тим самим вчинити інший злочин, такий як дезертирство, непокора, чи ухилення від військової служби шляхом самокалічення або іншим способом, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Крім того, перебуваючи на волі ОСОБА_3 , своїм прикладом створить у військовому колективі, уявне відчуття безкарності, та можливості без будь-яких негативних наслідків посягати на основні принципи будівництва і керівництва Збройними Силами України, що є неприпустимим під час виконання Збройними Силами України обов`язків з захисту населення та територіальної цілісності України в умовах воєнного стану, зумовленого агресією окупаційних військ російської Федерації.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор клопотання підтримала, зазначивши, що ризики зазначені в клопотанні існують, тому з більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Захисник просив в задоволенні клопотання слідчого відмовити, оскільки воно є не обґрунтованим, ризики не підтверджені належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим, просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки ОСОБА_3 є військовослужбовецем ЗСУ, має державні нагороди, наразі потребує хірургічної медичної допомоги та на даний час повинний знаходитись на лікуванні у військовому шпиталі, також має житло, де він постійно проживає із сім`єю, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий.

Підозрюваний проти клопотання заперечував, підтримав свого захисника, просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів дізнання та/або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої цієї статті підставою запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Слідчий суддя враховує, також практику Європейського суду з прав людини, зокрема сформульовану в рішеннях «Марченко проти України» та «Лабіта проти Італії», згідно з якими тримання під вартою є виправданим у певному випадку, а саме тоді, коли суспільний інтерес, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини сформована у рішенні від 12.03.2013 «Волосюк проти України», у якому зокрема зазначено, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжно заходу тримання під вартою.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (рішення у справі «Харченко проти України») на тому, що п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою.

10 червня 2023 року солдата ОСОБА_3 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

10 червня 2023 року, в порядку ст. ст. 42, 276, 277 та 278 КПК України, слідчим СВ ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними матеріалами під час досудового розслідування, а також наявними в матеріалах доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 09.06.2023 за адресою: Дніпровський район, смт. Слобожанське, с/т. «Слива» поблизу ділянки №111; протоколом огляду місця події від 09.06.2023 за адресою: АДРЕСА_3 протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; висновком експерта №СЕ-19/104-23/19907-БЛ від 10.06.2023 та іншими матеріалами, здобутими в ході досудового розслідування.

Отже, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При обранні підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_3 вищезазначеного кримінального правопорушення є вагомими, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, є тяжким.

Слідчий суддя вважає доведеним прокурором та слідчим недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про обрання підозрюваному ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до закінчення строків досудового розслідування, оскільки вважає, що виникають ризики передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Такі запобіжні заходи як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначеним ризикам, з особистою порукою до суду ніхто не звертався.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 182 КПК України розмір застави визначається п. 2 щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини та характер кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, дані про його особу та ризики, розмір застави, який достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього, слід визначити в розмірі 134 200 грн., що становить 50 прожиткових мінімумів для працездатної особи.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважає за необхідне відповідно до ст. 194 ч. 5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

З наведених підстав, клопотання захисника та підозрюваного щодо обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не підлягає задоволенню, а доводи на обґрунтування клопотання, не свідчать про відсутність вказаних та встановлених ризиків і не дозволяють застосувати до підозрюваного вказаний запобіжний захід.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає доцільним застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 серпня 2023 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-179, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 серпня 2023 року.

Відповідно до ст. 296 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у кримінальному провадженні №0000383 від 09.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129 КК України, заставу в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідає сумі 134 200 гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою внести заставу у визначеному розмірі на депозитний рахунок:

Одержувач платежу: ДКСУ, м. Київ, Код , Код банку отримувача МФО 820172 , Рахунок отримувача: UA0017442.

Призначення платежу:

- застава, як міра запобіжного заходу за (ПІБ особи, за яку внесено заставу), постанова (Дніпропетровського районного суду №____ справи, дата постанови), ПІБ особи, яка вносила кошти;

- частка майна по справі №____(номер справи) Дніпропетровського районного суду.

У разі внесення підозрюваним визначеного розміру застави, звільнити підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти та покласти такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокуратури та суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він мешкає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати свій паспорт для виїзду за кордон (у разі наявності).

Підозрюваний звільняється з-під варти у разі внесення застави, визначеної в ухвалі суду.

У задоволенні клопотання сторони захисту та підозрюваного про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання - відмовити.

Дата закінчення дії ухвали 08 серпня 2023 року.

Вручити копію ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 ..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1