Справа № 626/43/23
Провадження № 1-кп/626/124/2023
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К

Іменем України

18 липня 2023 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисників: жигилія п.в., ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Краснограда кримінальне провадження №0000600 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Благодатне, Ананьївського району, Одеської області, українець, громадянин України, який має професійно-технічну освіту, неодружений, не працюючий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, а саме:

- 25.03.2019р. Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до обмеження волі строком на 2 роки та звільнено від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, встановлено іспитовий строк 2 роки; 22.07.2020 року Красноградським районним судом Харківської області скасовано звільнення від відбування покарання та його направлено для відбування покарання; 26.05.2022р. умовно достроково звільнений від відбуття покарання з невідбутим терміном 8 місяців обмеження волі на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 18.05.2022р.,

- у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 09 жовтня 2022 року приблизно о 21:00 годині, будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в житловій кімнаті за місцем мешкання ОСОБА_7 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок раптово виниклих неприязних відносин, що склались між ними під час розмови, діючи із прямим умислом направленим на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , наніс останньому більше десяти ударів кулаками та ногами в область тулуба, голови, верхніх та нижніх кінцівок, в результаті отриманих ударів ОСОБА_7 впав на ліжко, а ОСОБА_6 почав виходити з кімнати. Однак коли ОСОБА_7 вслід сказав образливі слова в бік ОСОБА_6 , то останній схопив дерев`яну палицю, яка знаходилась у коридорі житлового будинку та продовжуючи свій умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, наніс вказаною палицею кілька ударів ОСОБА_7 по тілу останнього, чим спричинив потерпілому численні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, крововиливів м`яких покривів голови з боку внутрішньої поверхні, крововиливів в скроневі м`язи праворуч, перелому кісток носа, масивних крововиливів обличчя, волосистої частини голови, садна обличчя та волосистої частини голови, забійних ран обличчя, ранок слизової оболонки ротової порожнини, крововиливів органів шиї в ділянці грудно-ключичних м`язів, тупої травми грудної клітини, перелому грудини між 3 та 4 ребрами, множинних переломів правих та лівих ребер по різним анатомічним лініям з ушкодженням пристінкової плеври та масивними крововиливами в навколишні м`язи, забою легенів більш праворуч, множинних синців та саден грудної клітини, тупої травми живота, крововиливу в жирову клітковину лівої нирки, підкапсулярного крововиливу правої нирки, множинних синців живота, множинних синців та саден верхніх та нижніх кінцівок, забійної рани правої руки.

В результаті отриманих вищевказаних тілесних ушкоджень, а саме через певний час, яких міг рахуватися до декількох годин, настала смерть ОСОБА_7 , причиною якої стала поєднана тупа травма голови, грудної клітини, живота та кінцівок, що ускладнилась гострою крововтратою.

Окрім того, ОСОБА_6 в період часу з 21:00 год. 16.09.2022 по 09:00 год. 17.09.2022 року, перебував в будинку з дозволу потерпілої ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , де у останнього раптово виник умисел на крадіжку мобільного телефону марки ZTE Blade A51 синього кольору.

Далі ОСОБА_6 реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, в умовах воєннгого стану введеного 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому продовжувався, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи про введення на території України воєнного стану, розуміючи, що майно належить потерпілій ОСОБА_8 , таємно викрав мобільний телефон марки ZTE Blade A51 синього кольору, який належить потерпілій ОСОБА_8 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на суму 3959,10 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.185 КК України визнав себе винним в повному обсязі, не оспорював та підтвердив факти викладені в обвинувальному акті стосовно часу, місця, способу, а також інші фактичні обставини справи за тих обставин, які викладені в обвинувальному акті, а за ч.1 ст.115 КК України визнав частково, не заперечуючи нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, пояснив що у нього не було будь-якого умислу на вбивство останнього та позбавлення його життя.

При цьому обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що 09.10.2022 року у вечірній час він зустрів свого знайомого сусіда ОСОБА_9 , який покликав його до себе додому, де він збирався випивати спиртні напої разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . На дану пропозицію він погодився випити разом із ними та прийшов до місця мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , де всі разом розпивали спиртне. В ході розмови із ОСОБА_12 під час вживання спиртного між ними виник конфлікт, через що саме він не пам`ятає, в ході якого між ними почалась бійка та вони наносили удари один одному. Під час даної бійки, він наносив ОСОБА_12 удари кулаками та ногами у різні ділянки тіла від яких останній впав на ліжко і він припинив наносити удари ОСОБА_13 і почав виходити до іншої кімнати. Однак в цей момент ОСОБА_12 щось крикнув образливе йому у слід і це його роздратувало, після чого він схопив дерев`яну палицю, яка стояла у іншій кімнаті (це був тонкий держак), яким наніс кілька ударів ОСОБА_12 по різних ділянках тіла, а коли один із ударів даною палицею прийшовся по дерев`яному бильцю кроваті, то вона зламалася на кілька частин, після чого він кинув її біля ліжка та пішов до себе додому. При цьому коли він виходив з кімнати ОСОБА_12 , то останній був живий, розмовляв з ОСОБА_14 , яка запропонувала йому допомогу, однак він відмовився та сказав їй, що «все гаразд», в зв`язку з чим він навіть і не здогадувався, що ОСОБА_12 може померти, оскільки будь-якого умислу на вбивство ОСОБА_7 у нього не було і він цього не хотів.

При цьому ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в той час як вони билися з ОСОБА_12 не звертали на них уваги та не намагались втрутитись та продовжували розпивати спиртні напої у сусідній кімнаті будинку. Це він може пояснити тим, що таку поведінку для них з ОСОБА_16 можна назвати «звичайною», оскільки дуже часто коли вони випивали разом, то між ним та ОСОБА_12 майже завжди виникали сварки, які постійно переходили у бійку, під час якої вони один одному наносили тілесні ушкодження, а через кілька годин вони могли знову зустрітися і далі розпивати спиртне та не згадувати їх конфлікт та бійку, які були на передодні.

Коли він виходив з будинку ОСОБА_9 , то останній був живий та розмовляв зі свідками, самостійно пересувався, після чого він пішов додому та був впевнений, що з ОСОБА_12 все гаразд, тобто як що б у нього був умисел саме на вбивство потерпілого та позбавлення його життя, то йому ніхто не заважав довести його до кінця, оскільки свідки( ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ) не втручалися в їх конфлікт, однак він не зробив цього, а навпаки впевнившись, що з ОСОБА_7 все гаразд, він припинив наносити тілесні ушкодження потерпілому та пішов додому, що вказує на відсутність у нього умислу на вбивство та позбавлення його життя.

Наступного дня (рано в ранці) до нього додому прийшли співробітники, які повідомили йому, що ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень помер в ту ж ніч за місцем свого мешкання, після чого і затримали його.

Свою провину у нанесенні тілесних ушкоджень при обставинах зазначених в обвинувальному акті він визнає повністю, однак настання смерті ОСОБА_12 він не хотів, оскільки будь-якого умислу на його вбивство у нього не було. Про відсутність умислу на вбивство він також пояснював і працівникам поліції з моменту його затримання, а також на протязі всього досудового розслідування на допитах у слідчого, що відображено у відповідних протоколах його допиту. Як що б він міг знати, що його дії можуть призвести до таких наслідків, то він би не покинув будинок потерпілого, а навпаки залишився би з ним для надання допомоги та викликав швидку. Настання смерті ОСОБА_19 він не бажав та дуже жалкує, що від його дій таке сталося.

Окрім того по суті вчинення крадіжки телефону, пояснив, що 16.09.2022 року приблизно о 20.00 год. він зустрівся зі своєю знайомою ОСОБА_20 на автовокзалі у м.Красноград, яка запросила до себе в гості додому за адресою: АДРЕСА_3 .

Коли вони перебували вдома у ОСОБА_21 , то разом із нею випивали спиртні напої на кухні її будинку. Під час розпиття спиртного, коли ОСОБА_21 відволіклась, він помітив що остання залишила на столі свій мобільний телефон марки ZTE синього кольору у чорному чохлі, який він забрав та пішов з її будинку.

По дорозі додому він відразу викинув сім картку із телефону та також зняв та викинув чохол із мобільного телефону, а сам мобільний телефон він забрав собі та користувався ним до моменту виявлення працівниками поліції.

Через деякий час до нього додому приїхали співробітники поліції та повідомили що ОСОБА_22 написала заяву у якій вказала, що він викрав її телефон. Він відразу зізнався працівникам поліції у крадіжці та добровільно видав мобільний телефон у присутності понятих, який викрав у Ірини. Свою провину визнає та щиро кається у скоєному.

Також вина ОСОБА_6 підтверджується і іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

По епізоду крадіжки мобільного телефона у ОСОБА_8

(ч.4 ст.185 КК України).

- власними показами обвинуваченого ОСОБА_6 , які наведені вище, в яких останній повністю визнає себе винним в даній крадіжці телефону;

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від потерпілої ОСОБА_8 , яка вранці 17.09.2022 року виявила відсутність свого мобільного телефону з власного будинку;

-протоколом огляду місця події від 29.09.2022 року з відповідними фотоматеріалами, під час якого було оглянуто будинок ОСОБА_8 , звідки було вчинено крадіжку її телефону;

-протоколом огляду місця події від 04.10.2022 року за місцем мешкання ОСОБА_6 з відповідною фото таблицею, під час проведення якого, останній добровільно видав мобільний телефон марки ZTE Blade A51 синього кольору, який він викрав у ОСОБА_8 в ніч з 16 на 17.09.2022 року з її будинку за адресою: АДРЕСА_3

В судовому засіданні після дослідження вказаного протоколу, ОСОБА_6 пояснив що у вказаному протоколі все відповідає дійсності і останній дійсно добровільно видав даний мобільний телефон, який викрав у потерпілої.

-власноручно написаною розпискою ОСОБА_6 від 04.10.2022 року про добровільну видачу викраденого мобільного телефону у ОСОБА_8 , працівникам поліції;

-постановою слідчого від 04.10.2022 року, якою було визнано та приєднано даний телефон, як речовий доказ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від05.10.2022 року під час якого потерпіла ОСОБА_8 впізнала на фото №2 особу, яка в ніч з 16 на 17.09.2022 року викрала у неї телефон з її будинку;

-протоколом огляду предметів від 05.10.2022 року, а саме добровільно виданого мобільного телефону ОСОБА_6 04.10.2022 року, який потерпіла ОСОБА_8 впізнала саме свій мобільний телефон ZTE Blade A51 синього кольору;

-висновком експерта №2749/22 від 06.10.2022 року, згідно якого вартість мобільного телефону ZTE Blade A51 становить 3959,10грн.

За таких обставинах суд, провівши судовий розгляд даного кримінального в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, з урахуванням сукупності наведених доказів, вважає, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину - крадіжці, доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

По епізоду умисного нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , що спричинило його смерть (ч.2 ст.121 КК України).

- власними показами обвинуваченого ОСОБА_6 , які наведені вище;

- потерпіла ОСОБА_23 подала до суду заяву в якій зазначила, що оскільки вона очевидцем вбивства не була, то не може повідомити ніяких фактів з приводу обставин даного злочину, в зв`язку з чим просить до суду її не викликати, судові засідання проводить без її участі, а покарання призначити на розсуд суду;

- свідок ОСОБА_24 пояснила, що з травня 2022 року вона разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 проживали у свого знайомого ОСОБА_25 по АДРЕСА_2 . 09.10.2022р. у вечорі вона з ОСОБА_26 , ОСОБА_27 та їх сусідом ОСОБА_28 перебували вдома у ОСОБА_12 , де розпивали спиртні напої, під час вживання яких, між ОСОБА_12 і ОСОБА_29 раптово виник конфлікт, через що саме вона не пам`ятає так як була в стані алкогольного сп`яніння і до того ж такі конфлікти між ними бувають часто, які постійно переходять до бійки, під час якої вони один одному наносять тілесні ушкодження, а наступного дня вони знову зустрічалися, як давні друзі та знову разом вживали спиртне. В ході даної сварки 09.10.2022р. ОСОБА_29 наносив ОСОБА_12 удари по різних ділянках тіла, скільки саме ударів наніс ОСОБА_30 , вона не пам`ятає, однак їх було декілька. Під час даної сварки вона спочатку намагалась заспокоїти їх, однак потім пішла в іншу кімнату відпочивати та дивитися телевізор, оскільки для них це була «звичайна поведінка» - конфлікт, а потім бійка. Через деякий час коли все стихло і ОСОБА_31 пішов додому, то вона зайшла до кімнати ОСОБА_12 і спитала у нього чи все гаразд, на що він відповів що все добре, швидку викликати не треба, після чого вона з співмешканцем лягли спати. Приблизно через годину-дві вона прокинулась покурити і спитала у ОСОБА_12 чи не хоче він покурити також, але він нічого не відповів, після чого вона ввімкнула світло у тій кімнаті та побачила, що ОСОБА_12 не дихає, вона перевірила його пульс, який був відсутній і тоді зрозуміла, що він мертвий. Після чого вона розбудила ОСОБА_15 та викликала поліцію. Весь цей час, коли вони в чотирьох вживали спирте, ніхто сторонній до будинку не заходив, з того часу як пішов ОСОБА_31 , також ніхто не приходив і не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , окрім ОСОБА_6 .

- свідок ОСОБА_32 пояснив, що 09.10.2022 вони із ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та із нашим сусідом ОСОБА_28 перебували вдома у ОСОБА_12 та розпивали спиртні напої із самого ранку, а у вечорі між ОСОБА_12 і ОСОБА_29 раптово виник конфлікт. При цьому вони між собою конфліктують дуже давно, завжди могли сваритись через будь-що, навіть через дрібниці та часто в ході даних сварок вони між собою починали битись. Скільки саме ударів наніс ОСОБА_30 він сказати не може так як не пам`ятає, оскільки був випивший. Він з ОСОБА_14 спочатку намагались відтягнути ОСОБА_29 та вгамувати його, але він не заспокоювався. Далі ОСОБА_29 вгамувався сам та пішов із будинку, після чого ОСОБА_14 спитала у ОСОБА_12 чи все гаразд у нього, на що він відповів що все добре, швидку не викликали. Надалі він із ОСОБА_14 лягли спати в одній кімнаті, а ОСОБА_12 залишився спати в своїй кімнаті. Приблизно через годину чи дві ОСОБА_14 його розбудила та повідомила йому, що ОСОБА_12 не дихає, мабуть він мертвий, після чого ОСОБА_14 викликала поліцію.

В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що покази свідків в частині конфлікту з ОСОБА_9 під час якого він наносив останньому удари, відповідають дійсності і вказаного він не заперечує.

Поряд з цим вина ОСОБА_6 також підтверджується і іншими дослідженими письмовими доказами по справі, а саме:

- рапортом працівників поліції Красноградського РВП, відповідно до якого 09.10.2022 року о 23-17год. на лінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_33 про тещо щойно сусід вбив власника будинку по АДРЕСА_2 ;

- протоколом огляду місця події від 10.10.2023 року з відповідною фото таблицею, під час якого працівниками поліції було оглянуто домоволодіння, яке розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де виявлено труп ОСОБА_7 , частини дерев`яної палиці та інші речі, одяг.

В судовому засіданні після огляду фототаблиці до протоколу, обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що саме в тій кімнаті знаходився потерпілий, коли він наносив йому удари і палиця також є саме та, якою він наніс кілька ударів по тілу потерпілого, а потім ударив нею по бильцю дивану в результаті чого вона і зламалася об це дерев`яне бильце.

- відповідно до висновків експерта №12-17/184-КРт/22 від 10.10 - 08.12.2022 року: на підставі даних, отриманих при судово-медичній експертизі трупа громадянина ОСОБА_34 , 1975 р.н., у відповідь на встановлені на розв`язання експертизи запитання, з урахуванням результатів лабораторних досліджень, експерт дійшов до наступних висновків, що у нього виявлено наступні тілесні ушкодження:

-Голови: закрита черепно-мозкова травма, крововиливи м`яких покривів голови з боку внутрішньої їх поверхні, крововиливи в скроневі м`язи праворуч, перелом кісток носа, масивні крововиливи на обличчі, волосистій частині голови, садна обличчя, волосистої частини голови, забійні рани обличчя, ранки слизової оболонки ротової порожнини;

-Шиї: крововиливи органів шиї в ділянці грудинно-ключичних м`язів;

-Грудної клітини: тупа травма грудної клітини, перелом груднини між 3 та 4 ребрами, множинні переломи правих та лівих ребер по різним анатомічним лініям з ушкодженням пристінкової плеври та масивними крововиливами в навколишні м`язи, наявність рідкої крові в обох плевральних порожнинах (праворуч 200мл, ліворуч 250мл), забій легенів більш ліворуч, наявність підшкірної емфіземи більше праворуч, множинні синці та садна грудної клітини;

-Живота: тупа травма живота, крововиливи в жирову клітковину лівої нирки, підкапсулярний крововилив правої нирки, множинні синці живота;

-Кінцівок: множині синці та садна верхніх та нижніх кінцівок, забійна рана правої руки.

Вказані ушкодження прижиттєві та утворились від прямої дії тупого (тупих) твердого (твердих) предмета (предметів) як з обмеженою поверхнею, так із довгастою поверхнею.

Смерть гр. ОСОБА_7 настала внаслідок поєднаної тупої травми голови, грудної клітини, живота, кінцівок, що ускладнилась гострою крововтратою. Між вказаною поєднаною травмою та настанням смерті мається причинний зв`язок.

При судово-гістлогічній експертизи трупа гр. ОСОБА_7 , встановлено: «м`які покриви голови з крововиливом»- великовогнищевий крововилив, «міжреберний м`яз»- вогнищеві крововиливи. Вогнищеві крововиливи в тканині легень. Дефект тканини нирки з вогнищевим крововиливом. Нерівномірне кровонаповнення надісланих органів, помірний набряк головного мозку та легень. Ознаки гострого розладу кровообігу в м`яких мозкових оболонках (периваскулярний діапедез еритроцитів). Переважна гіпертрофія та дистрофічні зміни міокарду. Формуючийся портальний цироз печінки. Хронічний інтерстиціальний гепатит. Дифузний дрібнокрапельний жировий гепатоз. Фіброз підшлункової залози.

Причина смерті: гостра крововтрата. Поєднана тупа травма голови, грудної клітини, живота, кінцівок.

Смерть ОСОБА_7 настала менше доби до судово-медичного розтину його тіла.

При судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт в кількості 3,54 проміле, що класифікується як тяжке отруєння алкоголем відносно живої особи.

Допитаний в судовому засіданні експерт, який проводив дану експертизу ОСОБА_35 , який має вищу медичну освіту, вищу кваліфікаційну категорію за фахом «Судово-медична експертиза», 3 кваліфікаційний клас судового експерта, стаж експертної роботи 37 років, підтвердив висновки своєї експертизи, а також додатково пояснив, що всі наявні тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_7 спричинені майже одночасно в проміжку кількох хвилин, при цьому умовно смертельних тілесних ушкоджень на тілі потерпілого виявлено не було, тобто якщо взяти кожне тілесне ушкодження, як окреме тілесне ушкодження, то жодне з них не є смертельним і не могло б привезти до летальних наслідків у вигляді смерті людини. Пошкоджень внутрішніх органів у постраждалого при розтині трупа також виявлено не було. Причина смерті була гостра крововтрата та поєднана тупа травма голови, грудної клітини, живота, кінцівок, тобто сукупність всіх тілесних ушкоджень в їх сукупності. При цьому в разі надання потерпілому своєчасної медичної допомоги чи виклику швидкої допомоги, то такі б наслідки у вигляді смерті не настали і постраждалий би вижив, оскільки наявні тілесні ушкодження не потребували навіть хірургічного втручання чи операції. Також з моменту спричинення вказаних тілесних ушкоджень і до моменту настання смерті, могло минути від десятків хвилин до декількох годин і в цей час потерпілий міг самостійно пересуватися, спілкуватися, кликати на допомогу, викликати швидку та робити інші певні цілеспрямовані дії. Крім того, у крові трупа ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт в кількості 3,54 проміле, що класифікується як тяжке отруєння алкоголем відносно живої особи, що могло спричинити більш швидку крововтрату ніж у тверезвої людини, оскільки при наявності алкоголю у крові, остання стає значно розріджена і швидше витікає з організму, ніж звичайна без алкоголю.

- відповідно до висновку експерта №12-14/101-КР/22 від 12.10.2022 року, при огляді ОСОБА_6 , 1993 року народження, будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено, у зв`язку з чим ступінь тяжкості не встановлювалася.

В судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив, що при огляді його експертом у нього ніяких тілесних ушкоджень не виявлено.

- відповідно до висновку експерта №14/3509-Дм/22 від 07.11-09.11.2022 року, походження крові виявленої на місці огляду трупа на ліжку за адресою: АДРЕСА_2 , не виключається від потерпілого ОСОБА_7 .

В судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив, що дійсно після нанесення ним декількох ударів потерпілому ОСОБА_7 , у нього була кров, яка і залишилася на кроваті.

- відповідно до висновків судово-психіатричної експертизи №261 від 07.11.2022 року ОСОБА_6 у період часу, якому відповідає правопорушення перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза будь-якого хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи також будь-яких психічних розладів у нього не виявлено.

На теперішній час ОСОБА_6 відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Крім того, в судовому засіданні були досліджені протокол огляду від 10.10.2022 року з відповідною фототаблицею під час якого було оглянуто та вилучено ряд речей, які в подальшому постановою слідчого було визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню, а саме одяг, ніж та інші речі(а.с.14-28, 65-67). Після дослідження вказаних документів, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник заявили, що досліджувати вказані речові докази безпосередньо в залі суду немає ніякої потреби, оскільки він все визнає і на фотографіях дійсно зображені саме ті речові докази, які відповідають дійсності.

Після обговорення даного питання з усіма учасниками судового розгляду, суд вважав за можливе не досліджувати вищезазначені предмети, які в подальшому були визнані речовими доказами безпосередньо в залі суду, оскільки сам обвинувачений та інші учасники процесу не наполягали на безпосередньому їх дослідженні в залі суду.

Всі вище перелічені докази не викликали сумніву у всіх сторін кримінального провадження, тому оцінені судом як належні та допустимі письмові та речові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.

При цьому, органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне спричинення смерті іншій людині, а саме, що ОСОБА_6 при нанесенні тілесних ушкоджень, діяв з прямим умислом направленим на заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Між тим матеріали справи не містять переконливих та беззаперечних доказів на обґрунтування того, що ОСОБА_6 в момент нанесення ударів потерпілому ОСОБА_7 , діяв саме з прямим умислом спрямованим на позбавлення його життя та спричинення смерті, не надано та не встановлено таких доказів і під час судового розгляду по справі в судовому засіданні.

Так, відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» для відмежування умисного вбивства(ч.1 ст.115 КК) від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст.121 КК), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Так, ч.1 ст.115 КК передбачено відповідальність за умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а ч.2 ст.121 КК - відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Умисне вбивство слід відрізняти від умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого.

При цьому, слід зазначити, що питання про наявність умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. Слід мати на увазі, що спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями та наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб та засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів та наслідків.

Визначальним при цьому є спрямованість умислу винного, його суб`єктивне ставлення до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до таких наслідків характеризується необережністю.

Так, у ході всього досудового розслідування та впродовж всього судового розгляду справи, обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, заперечував наявність у нього наміру та умислу саме на позбавлення життя потерпілого, пояснюючи що настання смерті ОСОБА_7 він не бажав, а хотів тільки «провчити» його, за образливі слова, які він казав на його адресу. Крім того, така поведінка між ними, а саме спочатку конфлікт під час розпивання спиртного, а потім бійка, це «звичайне та постійне явище», що відбувається майже кожного разу, під час вживання спиртного, а через кілька годин вони знову могли випивати, забувши про конфлікт, який нещодавно був між ними. В даний вечір 09.10.2022 року все відбувалася, «як завжди», спочатку вживання спиртного, потім конфлікт, який переріс у бійку, під час якої, умислу на позбавлення життя потерпілого у нього не було. Коли після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому він уходив додому, то ОСОБА_7 був живий та розмовляв зі свідками, самостійно пересувався, тобто як що б у нього був умисел саме на вбивство потерпілого та позбавлення його життя, то йому ніхто не заважав довести його до кінця, а саме вбити ОСОБА_19 , оскільки свідки( ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ) не втручалися в їх конфлікт, однак він не зробив цього, а навпаки впевнившись, що з ОСОБА_7 все гаразд і він вільно спілкується з іншими особами, він пішов додому, що вказує на відсутність у нього умислу саме на умисне вбивство. Як що б він знав, що його дії можуть призвести до таких наслідків, то він би залишився з потерпілим для надання йому допомоги та викликав би швидку.

Свідки ОСОБА_36 та ОСОБА_37 також підтвердили даний факт та пояснили, що ОСОБА_31 та ОСОБА_9 конфліктували між собою дуже давно, завжди могли сваритись через будь-що, навіть через дрібниці та часто в ході даних сварок вони між собою починали битись, а наступного дня вони знову зустрічалися, як давні друзі та знову разом вживали спиртне. В зв`язку з чим і у вечорі 09.10.2022 року, коли після вживання спиртного між ОСОБА_29 та ОСОБА_12 виник конфлікт, який переріс у бійку, то вони спочатку намагалися їх заспокоїти, а потім навіть не втручалися в їх бійку, оскільки така поведінка між ними була «звичайною» і їм вже набридло втручатися в їх відносини. Також коли ОСОБА_31 пішов додому, то потерпілий ОСОБА_7 був живий, спілкувався з ними та відмовився від сторонньої допомоги та виклику швидкої, а сказав їм, що «все гаразд», а помер він тільки через годину або дві після того, як ОСОБА_6 пішов з будинку. Крім того, відповідно до показів в судовому засіданні судово-медичного експерта, який проводив розтин трупа та експертизу - ОСОБА_38 , він пояснив, що умовно смертельних тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_7 виявлено не було, тобто якщо взяти кожне тілесне ушкодження, як окреме тілесне ушкодження, то жодне з них не є смертельним і не могло б привезти до смерті людини. Пошкоджень внутрішніх органів у постраждалого при розтині трупа також виявлено не було. Причиною смерті була гостра крововтрата та поєднана тупа травма голови, грудної клітини, живота, кінцівок, тобто всіх разом тілесних ушкоджень в їх сукупності. При цьому в разі надання своєчасної медичної допомоги (виклик швидкої допомоги), то такі б наслідки у вигляді смерті не настали і постраждалий би вижив, оскільки наявні тілесні ушкодження не потребували навіть хірургічного втручання чи операції. Також з моменту спричинення вказаних тілесних ушкоджень і до моменту настання смерті, могло минути від десятків хвилин до декількох годин і в цей час останній міг самостійно пересуватися, спілкуватися, кликати на допомогу, викликати швидку та робити інші певні цілеспрямовані дії. Крім того, у крові трупа ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт в кількості 3,54 проміле, що класифікується як тяжке отруєння алкоголем відносно живої особи, що могло спричинити більш швидку крововтрату ніж у тверезвої людини, оскільки при наявності алкоголю у крові, остання стає значно розріджена і швидше витікає ніж звичайна без алкоголю.

Також відповідно до обвинувального акту, конфлікт між ОСОБА_19 та ОСОБА_39 , під час якого останній наніс тілесні ушкодження потерпілому, стався близько 21:00год., а смерть ОСОБА_19 настала через кілька годин, оскільки свідок ОСОБА_17 , як тільки зрозуміла, що потерпілий помер, одразу ж зателефонувала до поліції, вказаний дзвінок вона зробила о 23-17год.

Отже, аналізуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про те, що поведінка обвинуваченого до, під час і після злочину, а також його взаємини з потерпілим, що передували події, зокрема те, що до нанесення ударів, обвинувачений з потерпілим разом випивали спиртні напої, спілкувались; кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_19 , жодне з яких, якщо брати окремо - не є смертельним та не могло призвести до загибелі людини; той факт, що потерпілий після нанесення йому тілесних ушкоджень розмовляв зі свідками, міг самостійно пересуватись та самостійно робити цілеспрямовані дії, відмовився від сторонньої допомоги; причини припинення злочинних дій обвинуваченого, зокрема те, що після нанесення кількох ударів потерпілому, він свої дії припинив самостійно та покинув місце події, хоча в разі наявності умислу на заподіяння смерті потерпілому, йому ніхто не заважав цього зробити, однак він не зробив цього, оскільки такого умислу у нього не було - свідчать про те, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 в даному випадку відсутній умисел на умисне вбивство, оскільки завдаючи потерпілому ударів, обвинувачений не передбачав можливість настання смерті потерпілого, виходячи з подальшої поведінки потерпілого, але повинен був і міг це передбачити.

Заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень не призвело до такого стану потерпілого, яке б давало обвинуваченому підстави вважати, що він досяг злочинної мети, заподіявши декілька ударів. При цьому ОСОБА_6 мав реальну можливість продовжити заподіяння потерпілому ударів у життєво-важливі органи, чого не зробив, оскільки одразу після заподіяння тілесних ушкоджень, він переконався, що з потерпілим все гаразд і він спілкується зі свідками, самостійно пересувається, відмовився від сторонньої допомоги, після чого самостійно та добровільно покинув місце події - пішов додому. При цьому обвинувачений, завдаючи декількох ударів по різним частинам тіла потерпілого, об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, припускав, що такими ударами буде заподіяно певні ушкодження, і передбачав можливість настання наслідків у виді завдання будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв із неконкретизованим (невизначеним) умислом на заподіяння тілесних ушкоджень, а до настання смерті потерпілого від таких ушкоджень ставився необережно.

Таким чином, вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 повністю охоплюються диспозицією ч.2 ст.121 КК України, як завдання умисних тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

За викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України та призначення відповідного покарання саме за цим законом.

Під час судового розгляду, суд допитав всіх заявлених свідків та дослідив всі надані докази, як зі сторони обвинувачення, так і зі сторони захисту, які вони вважали за необхідне надати суду, розглянув всі заявлені клопотання сторін, після чого в кінці судового слідства всі учасники процесу повідомили суду, що будь-яких інших пояснень, клопотань та доповнень вони не мають, в зв`язку з чим можливо завершити судове слідство та постановити вирок на підставі досліджених доказів, наданих суду.

За таких обставинах суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження відповідно до положень ч.1 ст.337 КПК України, тобто в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, вважає, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні даного злочину, доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується ст.50, 65-67 КК України, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також ст.65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що останній раніше судимий, не одружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, скоїв обидва злочини в період умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком та через кілька місяців після звільнення з місць позбавлення волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає визнання провини, каяття у скоєному, сприяння розкриттю злочину, повернення викраденого.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнає рецидив злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; дані про особу обвинуваченого, які викладені вище; обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає, що покарання обвинуваченому, яке необхідно і достатньо для його виправлення перевиховання і попередження нових злочинів, повинно бути призначено в межах санкцій інкримінованих йому кримінальних правопорушень у вигляді позбавлення волі.

Крім того, оскільки ОСОБА_6 скоїв кілька кримінальних правопорушень, то суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст.70 КК України, призначивши йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань.

Також, відповідно до положень ст.71 КК України та п.25 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин.

При застосуванні правил ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 був засуджений 25.03.2019р. Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до обмеження волі, строком на 2 роки та звільнений від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, встановлено іспитовий строк 2 роки. 22.07.2020 року Красноградським районним судом Харківської області скасовано звільнення від відбування покарання та ОСОБА_6 направлено для відбування покарання. 26.05.2022р. ОСОБА_6 умовно достроково звільнений від відбуття покарання з невідбутим терміном 8 місяців обмеження волі на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 18.05.2022р. При цьому інкриміновані злочини ОСОБА_6 скоїв у вересні та жовтні 2022 року, тобто до повного відбуття покарання призначеного даним вироком(в період умовно дострокового звільнення), в зв`язку з чим остаточне покарання йому необхідно призначити з застосуванням ст.71, 72 КК України, шляхом часткового складання покарань.

При цьому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та характеру скоєного, підстав для застосування ст.69 КК України, суд не вбачає.

Що стосується міри запобіжного заходу та початку строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то суд виходить з наступного.

Відповідно до матеріалів справи, стосовно ОСОБА_6 міра запобіжного заходу в рамках даного кримінального провадження обрана у вигляді тримання під вартою, ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 10.10.2022 року і останній знаходиться під вартою з моменту фактичного затримання в порядку ст.208 КПК України з 10.10.2022 року, в зв`язку з чим саме з цією дати і необхідно рахувати строк відбування покарання, зарахувавши його в строк відбування покарання.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком чинності, залишити раніше обрану - тримання під вартою.

Судові витрати, по справі - відсутні. Цивільний позов, не заявлявся. Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.121 КК України - 8(вісім) років позбавлення волі;

- за ч.4 ст.185 КК України - 5(п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_6 покарання шляхом частково складання покарань у виді 8 (восьми) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 25.03.2019 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 22.07.2020 року за ч.1 ст.185 КК України і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 8(восьми) років 7(семи) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком чинності залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , необхідно рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 10.10.2022 року, зарахувавши його в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання під вартою.

Речові докази по справі: речі перелічені в постанові слідчого(а.с.65-66), які були вилучені в ході огляду місця події 10.10.2022 року, які зберігаються в камері схову Красноградського РВП, після набрання вироком чинності - знищіти.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя