Справа № 136/1053/23
провадження №1-кп/136/54/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000107 від 01.06.2023, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жорнище Іллінецького району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 08.07.2019 Немирівським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі, звільнився з місць відбування покарання 12.12.2022 по відбуттю строку покарання, судимість не знята та не погашена,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.05.2023 близько 23 години 50 хвилин, ОСОБА_5 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи зневагу до загальноприйнятих норм моралі, які знаходять свій вияв у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема права на відпочинок, установлених правил співжиття, спілкуванні, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, знаходячись на сходинах поряд з вело парком, що розташований між вулицями Зіндельса та Василя Липківського в м. Липовець Вінницького району Вінницької області, з метою спричинення тілесних ушкоджень, що супроводжувалось особливою зухвалістю, кулаком правої руки безпричинно завдав удар в обличчя перехожому ОСОБА_6 , внаслідок чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження - садно на слизовій правої щоки в проекції спайки губ справа та синець на правій щоці, які згідно висновку експерта № 412 від 02.06.2023 належить до категорії легких тілесних ушкоджень. Крім цього, на зауваження від перехожих громадян ОСОБА_5 не реагував та у відповідь відреагував словесною нецензурною лайкою та агресивною поведінкою, яка супроводжувалась особливою зухвалістю.

Такі умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах вказаних в обвинувальному акті визнав у повному обсязі, погодившись із кваліфікацією вчиненого ним діяння, у вчиненому розкаявся. Суду пояснив, що, дійсно, 25.05.2023, після 23 години, він, на сходах поряд з велопарком, що розташований між вулицями Зіндельса та Василя Липківського в м. Липовець разом зі своїми знайомими рухались догори в напрямку центра міста. Їм на зустріч у зворотньому напрямку йшла інша група людей. У зв`язку з темною порою доби люди, що йшли назустріч світили ліхтариками. Йому на сподобалось, що світло ліхтарика світить йому у очі, тому він кулаком правої руки безпричинно завдав одного удару в обличчя раніше не знайомому зустрічному перехожому, як потім виявилося ОСОБА_6 . Далі відбулась словесна перепалка, приїхали співробітники поліції та затримали його. Про вчинене жалкує та щиро розкаюється. В подальшому перед потерпілим він вибачився.

Допитаний у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що 25.05.2023, після 23 години, він, на сходах поряд з велопарком, що розташований між вулицями Зіндельса та Василя Липківського в м.Липовець разом зі своїми знайомими рухались вниз з центра міста в напрямку велопарку. Їм назустріч у зворотньому напрямку йшла інша група людей. У зв`язку з темною порою доби він та люди, що йшли назустріч світили ліхтариками. В цей час він відчув сильний удар в область обличчя. Як потім виявилось це вчинив раніше не знайомий йому чоловік - ОСОБА_5 . Ніяких конфліктів з останнім у нього не було, тобто він діяв безпричинно. Далі відбулась словесна перепалка, приїхали співробітники поліції та затримали ОСОБА_5 . Вподальшому обвинувачений перед ним вибачився, претензій до нього він не має та просить суд суворо його не карати.

Ураховуючи те, що обвинувачений визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і правильно розуміють зміст цих обставин, а також відсутність сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України та ухвалив дослідити докази, обмежившись показами обвинуваченого, потерпілого, а також письмовими доказами, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд переконався, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України - хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, раніше неодноразово судимий, не працює, неодружений, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд, призначаючи ОСОБА_5 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст.50 КК України, мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, наявність обставини що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який не має постійного заробітку.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді обмеження волі строком на три роки.

Разом із тим, з урахуванням щирого каяття обвинуваченого, особи винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, попросив вибачення у потерпілого, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває та зважаючи на позицію потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого й просив суд суворо його не карати та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в два роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, що передбачені ст.76 КК України. За таких обставин іспитовий строк сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 11-12, 50-51, 65-67, 75-76, ч. 1 ст. 296 КК України, ст.ст. 368, 370, 374, 376, 394-395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду й дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1