ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 636/2354/20 Номер провадження 1-кп/636/709/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0000066 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калараш Республіки Молдова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 27 грудня 2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі; за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 19 червня 2003 року за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1, 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді 9 років і 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, 11 листопада 2009 року умовно-достроково звільненого з Божковської ВК Полтавської області № 16 на невідбутий строк 2 роки 4 місяці 27 днів; за вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 14 липня 2010 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання у виді 5 років і 6 місяців позбавлення волі; за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28 травня 2020 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років і 3 місяців позбавлення волі; за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років і 4 місяців позбавлення волі (вирок не набрав законної сили), перебуваючого в ДУ «Харківський слідчий ізолятор»,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став та в період тривання правових наслідків не погашеної та не знятої судимості знову вчинив новий умисний корисливий злочин за таких обставин.

15 січня 2019 року, приблизно о 04 год 00 хв, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_4 знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , де йому дозволила залишилася на ніч потерпіла ОСОБА_6 . В цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, реалізовуючи який, ОСОБА_4 таємно від потерпілої з кишені зимової куртки її чоловіка ОСОБА_7 викрав ключі від квартири для їх подальшого використання з метою проникнення до неї, після чого приблизно о 08 год 00 хв того ж дня разом з потерпілою ОСОБА_6 залишив приміщення цієї квартири.

Того ж дня, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, приблизно о 13 год 00 хв, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалося, ОСОБА_4 повернувся до квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом наживи, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб, впевнившись, що його дії залишаться непоміченими потерпілою, іншими особами, шляхом відкриття вхідних дверей ключами, які ОСОБА_4 вранці цього ж дня викрав з кишені куртки у ОСОБА_7 , проник до вказаної квартири та умисно з однієї з жилих кімнат таємно викрав телевізор марки «Samsung», моделі UE24H4080AU, вартість якого згідно з висновком експерта № 246/19 від 23 січня 2019 року становить 13529 грн 00 коп., який належить потерпілій ОСОБА_6 , після чого з місця злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь і у подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши при цьому останній матеріальну шкоду у розмірі 13529 грн 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та пояснив, що дійсно 15 січня 2019 року, приблизно о 04 год 00 хв знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , в якій йому дозволила залишилася на ніч потерпіла ОСОБА_6 , де таємно від потерпілої з кишені зимової куртки її чоловіка ОСОБА_7 викрав ключі від квартири з метою подальшого використання для проникнення у вищевказану квартиру, після чого приблизно о 08 год 00 хв того ж дня разом з потерпілою ОСОБА_6 залишив приміщення цієї квартири. Того ж дня приблизно о 13 год 00 хв повернувся до квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де керуючись корисливим мотивом наживи, впевнившись, що його дії залишаться непоміченими потерпілою, іншими особами, шляхом відкриття вхідних дверей раніше викраденими ключами, проник до вказаної квартири, де з однієї з жилих кімнат викрав телевізор марки «Samsung», моделі UE24H4080AU, який належить потерпілій ОСОБА_6 , спричинивши при цьому останній матеріальну шкоду у розмірі 13529 грн 00 коп. В скоєному щиро каявся.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому, фактичні обставини справи, встановлені досудовим розслідуванням, та кваліфікацію дій обвинуваченого не оспорювала, цивільний позов не заявляла, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечувала, положення та наслідки застосування якої їй роз`яснені і зрозумілі, добровільність своєї позиції засвідчила письмово.

За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення злочину, доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

За таких обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 є осудним, суд вважає, що він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного кримінального правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки і визнає цю обставину, відповідно до ст. 66 КК України такою, що пом`якшує його покарання. Обставин, що обтяжують покарання винного, передбаченими ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також позицію потерпілої, яка претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має та просила суд суворо його не карати.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, віднесеного законодавством до тяжкого злочину, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його ставлення до скоєного кримінального правопорушення та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті.

Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року за вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років і 4 місяців позбавлення волі, а вказане кримінальне правопорушення злочин вчинив до постановлення вищевказаного вироку, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 остаточно слід призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених показань за цим вироком та вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року, встановивши при цьому строк відбування покарання з 12 лютого 2022 року дати відбування покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року.

Вказану міру покарання ОСОБА_4 повинен відбувати реально.

Суд вважає, що таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме цілям та меті покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 246/19 від 23 січня 2019 року у розмірі 320 грн 00 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_9 .

До набрання цим вироком законної сили, на підставі ч. 4 ст. 176, ст. ст. 177, 183 КПК України, за клопотанням прокурора, враховуючи призначення покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі та з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, суд залишає без змін.

Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12 квітня 2023 року у виді 4 (чотирьох) років і 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 12 лютого 2022 року.

Речові докази у кримінальному провадженні: телевізор марки «Samsung», моделі UE24H4080AU, білого кольору, модель: 0AF63LLKB08527; жіночий наручний годинник «EMBASSY diamond quartz for Gruen»; зв`язку ключів: 3 ключі з пластмасовою чорною основою, 1 ключ золотистого кольору, брелок у вигляді кулі, брелок у вигляді шкіряного ланцюжка чорного кольору залишити у користуванні законного власника ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 246/19 від 23 січня 2019 року у розмірі 320 грн 00 коп. на користь судового експерта ОСОБА_9 .

До набрання цим вироком законної сили, запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_4 , який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1