Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/9949/23
Провадження №1-кп/523/1361/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

23.06.2023 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження №0000225 від 12.09.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Українськ Донецької області, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.08.2022 Овідіопольським районним судом Одеської області за ч. 1 ст. 190 КК України, до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік.

- 08.09.2022 Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 роки, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки.

у скоєні кримінального правопорушені передбаченого ст.190 ч.2 КК України;

Встановив:

Судом встановлено, що 11.09.2022 приблизно о 13 год 00 хв (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 прийшов до своєї знайомої ОСОБА_6 , в приміщення швейного цеху, розташованого у буд. АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вказаному приміщенні, ОСОБА_5 , в ході усної розмови з ОСОБА_6 попросив у останньої її мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінку, на що остання, будучи впевненою у правомірності дій ОСОБА_5 , добровільно передала йому свій мобільний телефон марки «Xiаomi», модель «Redmi Note 10s», в корпусі чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 6000 грн, з сім-картою з абонентським номером НОМЕР_3 , яка матеріальної цінності для потерпілої не представляє. В цей час, у ОСОБА_5 , раптово виник корисливий злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, утримуючи мобільний телефон марки «Xiаomi», моделі «Redmi Note 10s», який належить ОСОБА_6 , впевнившись, що остання відволікла свою увагу, вийшов з приміщення швейного цеху та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 на суму 6000 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , провину у скоєному правопорушенні визнав повністю, та вказав суду, що дійсно 11.09.2022 прийшов до своєї знайомої ОСОБА_6 , за адресою м.Одеса, вул.Краснослобідська, попросив у неї телефон марки «Xiomi» забрав його та поїхав на ринок «Привоз» у м.Одесі, де продав його. Гроші витратив на власні потреби, у скоєному щиро розкаявся та має намір відшкодувати потерпілій шкоду.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, з урахуванням повного визнання ОСОБА_5 , своєї провини в інкримінованих йому кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України, правильного розуміння ним та іншими учасниками процесу встановлених судом обставин, їх згоди і відсутності сумніву в добровільності та істинності позицій, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи усі докази надані стороною обвинувачення суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення в судовому засіданні є доведеною повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому повторно.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 р. мотивування у вироку висновку, щодо кваліфікації злочину, полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Верховний Суд України у постанові від 15 листопада 2012 р. у справі № 5-15кс12 зазначив: правильність застосування норми закону про кримінальну відповідальність (кваліфікація злочину) полягає у точності (адекватності) розуміння (визначення, тлумачення) змісту конкретної кримінально-правової норми, дійсності (об`єктивності) фактичних обставин певного суспільно небезпечного діяння та встановленні й визначенні співвідношення між фактичними ознаками суспільно небезпечного діяння та ознаками складу злочину, передбаченого кримінально-правовою нормою.

Суд зіставивши зміст конкретної норми КК України та дійсні, об`єктивно встановлені у судовому засіданні, фактичні обставини суспільно небезпечних діянь, дійшов висновку про їх відповідність.

Забезпечення доведеності вини, підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства - ст. 129 Конституції України.

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п.п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, установив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та схожих неспростовних презумпцій факту:

- доведеності вчинення суспільно небезпечних діянь, які містять склад злочинів.

- обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_5 .

Судом в ході судового розгляду забезпечено обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), право на захист від обвинувачення і його реалізація шляхом надання розумної можливості представляти свою правову позицію, свої докази, оскаржувати допустимість доказів, заперечувати проти них, їх використання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Частиною другою ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України є: щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 - залишити без змін у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати - відсутні.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги роз`яснення постанову Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», та керуючись ст.ст. 100, 349, 368-370, 373-374 КПК України, суд,

Ухвалив :

ОСОБА_5 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України, частково приєднати невідбуте покарання за попередніми вироками, а саме: вироком Овідіопольського районного суду Одеської області за ч.1 ст.190 КК України від 19.08.2022, яким було засуджено до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік на підставі ст.75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік та за вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України від 08.09.2022 року, яким було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки .

Остаточно призначити ОСОБА_5 , покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця - позбавлення волі.

Строк відбуття покорання рахувати з моменту затримання тобто з 07.06.2023 року.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 - залишити без змін тримання під вартою.

Відповідно на ст.100 КПК України, речові докази : - відсутні.

Копії вироку вручити під розписку прокурору та ОСОБА_5 , потерпілій, а також надати для відома іншим особам та направити до ВП №3 ( Суворовського ВП в м. Одесі) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та до ДУ "Одеський слідчий ізолятор" Південно міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції - для виконання, в межах їх повноважень.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1