Справа № 953/2943/23
н/п 1-кс/953/3070/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваної - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000355 від 11.08.2022 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, раніше не судимої, розлученої, дітей на утриманні немає, не працюючої, зареєстрованої та фактично мешкаючи за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України

Встановив:

28.04.2023 року слідчий СУ ГУНП в Харківській області капітан поліції, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000355 від 11.08.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України, звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що СУ ГУНП в Харківській області здійснюються досудове розслідування у кримінальному провадженні

№0000455 від 11.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що у серпні 2022 року у ОСОБА_7 (точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено) виник умисел, направлений на втягнення осіб у зайняття проституцією, з використанням їх уразливого стану, зайняття сутенерством, а також на створення та утримання місць розпусти і надання таких місць для здійснення розпусних дій, з метою наживи. З метою отримання більшої наживи від противоправної діяльності ОСОБА_7 залучив для своєї злочинної діяльності ОСОБА_5 та невстановлених в ході досудового розслідування осіб та в подальшому розробив спільний злочинний план, про що повідомив всіх членів групи. ОСОБА_5 разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами погодились із злочинним планом ОСОБА_7 на вчинення кримінальних правопорушень.

Так, згідно спільного злочинного плану ОСОБА_7 , разом з невстановленими в ході досудового розслідування особами повинні були підшукувати та орендувати квартири, в приміщенні яких в подальшому створювати та утримувати місця розпусти і надавати такого місця для здійснення розпусних дій, з метою наживи. ОСОБА_5 повинна була підшукувати осіб жіночої статі, які внаслідок виниклих особистих та сімейних обставин перебували в уразливому стані, викликаному їх тяжким матеріальним становищем, та в подальшому в ході бесід, втягувати осіб у заняття проституцією; підшукувати клієнтів шляхом розміщення оголошень в мережі «Інтернет» про надання платних послуг сексуального характеру; відповідати на телефонні дзвінки клієнтів; розміщувати оголошення в мережі «Інтернет про надання високооплачуваної роботи для жінок; отримувати частку виручених коштів від надання платних сексуальних послуг жінками яких вони втягнули у зайняття проституцією.

Невстановлена особа повинна була виконувати роль адміністратора в обов`язки якої входило: у вже орендованих квартирах за згодою та під контролем ОСОБА_7 утримувати місця розпусти і надавати такого місця для здійснення розпусних дій, з метою наживи; складати графіки виходу жінок втягнених у заняття проституцією в місця розпусти де вони надавали сексуальні послуги; контролювати своєчасне прибуття та залишення місця розпусти жінками втягненими у заняття проституцією; вирішувати адміністративні питання, які з`являлися під час надання сексуальних послуг жінками втягненими у заняття проституцією; забезпечувати систематичне надання жінками втягнених у заняття проституції платних сексуальних послуг у приміщенні створених місць розпусти; отримувати частку виручених коштів від надання сексуальних послуг жінками яких вони втягнули у зайняття проституцією.

Спільні протиправні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , та невстановлених осіб які були спрямовані на втягнення осіб у зайняття проституцією, з використанням їх уразливого стану, зайняття сутенерством, а також на створення та утримання місця розпусти і надання такого місця для здійснення розпусних дій, з метою наживи, тривали до квітня 2023 року.

Так, 17.01.2023 ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленими в ході досудового слідства особами, за вказівками ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел направлений на втягнення особи у зайняття проституцією, з використанням її уразливого стану, з корисливих мотивів, в ході розмови яка відбулася в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в міському саду АДРЕСА_2 з ОСОБА_8 , яка звернулась за рекламним оголошенням яке було розміщено в мережі Інтернет в мобільному додатку «Телеграмм» з приводу високооплачуваної роботи. В ході розмови ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_8 , про можливість заробітку при зайнятті проституцією, при цьому пообіцявши забезпечувати її місцем для надання сексуальних послуг, на що ОСОБА_8 у разі надання згоди на пропозицію ОСОБА_5 , ОСОБА_8 буде отримувати сорок відсотків заробітку з кожного клієнта.

ОСОБА_8 перебуваючи у тяжкому матеріальному становищі, що обумовлювало її уразливий стан, розраховуючи на легкість і доступність отримання заробітку, шляхом зайняття проституцією, була змушена погодитись на пропозицію ОСОБА_5

19.01.2023 за попередньої домовленістю ОСОБА_8 прибула до кафе «Париж» яке знаходиться за адресою: м.Харків, вул. Ярослава Мудрого, 30/32, де її зустрів ОСОБА_7 посадив в свій автомобіль та повіз до місця розпусти, яке знаходилось за адресою: АДРЕСА_3 . Також ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 , про всі умови надання нею сексуальних послуг, який відсоток від кожного клієнта вона буде отримувати, які саме сексуальні послуги вона повинна буде надавати і скільки вони коштують. Приїхавши до місця розпусти ОСОБА_7 залишив ОСОБА_8 в вищезазначеній квартирі де остання надала трьом клієнтам сексуальні послуги.

Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_5 разом з невстановленими в ході досудового слідства особами реалізуючи злочинний умисел направлений на зайняття сутенерством, яке полягало у вчинені дій щодо забезпечення зайняття проституцією ОСОБА_8 в орендованому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: підшукування для ОСОБА_8 клієнтів, отримування від клієнтів грошових коштів в якості винагороди за надання сексуальних послуг ОСОБА_8 , які ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та невстановлені особи розподіляли між собою. Вказані протиправні дії спрямовані на сутенерство тривали до 19.01.2023.

19.04.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 303 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного вказують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, та у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому просить обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив про його задовольнити, посилаючись на існування ризиків.

Підозрювана та її захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили врахувати всі наявні дані по особі підозрюваній, недоведеність ризиків, просять обрати відносно неї запобіжний захід, не пов*язаний з триманням під вартою.

При розгляді клопотання слідчим суддею з пояснень підозрюваної встановлено, що вона показання дає добровільно, до неї не застосовувались насильство під час досудового розслідування.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази встановив, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській перебуває кримінальне провадження за номером №0000355 від 11.08.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України.

19.04.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 303 КК України.

Обґрунтованість пред`явленого повідомлення про підозру ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показаннями ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій, - аудіо- відео контроль особи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; - наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому, факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи тяжкість пред*явленої підозри та незаконно впливати свідків.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваної переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їй злочину може вдатися до відповідних дій, враховуючи те, що підозрювана не працевлаштована, дітей не має, розлучена.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваної на свідків, враховуючи обставини кримінального правопорушення.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання щодо можливості призначення іншого запобіжного заходу слідчий суддя приходить до висновку що відносно ОСОБА_11 можливо застосувати домашній арешт за місцем мешкання, враховуючи всі досліджені слідчим суддею дані по її особистості (відсутність судимостей, стать підозрюваної, наявність єдиного інкримінованого епізоду, наявність зареєстрованого місця проживання в м. Харкові, позитивні характеристики, сімейні обставини ), і всі ці досліджені слідчим суддею обставини дають підстави стверджувати, що відносно підозрюваної можливо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання, для забезпечення поведінки підозрюваної під час досудового розслідування, без застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі вищезазначеного, суд клопотання сторони обвинувачення відхиляє та обирає відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з відповідними обов*язками, в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

Ухвалив:

В задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відмовити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою реєстрації та мешкання: АДРЕСА_1 , а саме: заборонити підозрюваній ОСОБА_5 залишати цілодобово житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та суду, зі строком на 53 дня до 19.06.2023 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не залишати місце мешкання ( АДРЕСА_1 ) цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- не спілкуватись зі свідками та підозрюваними у даному провадженні.

Ухвалу направити для виконання до відділу поліції за місцем проживання підозрюваної через слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 .

Встановити строк дії ухвали до 19.06.2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя - ОСОБА_1