Справа № 953/1234/23
н/п 1-кс/953/2778/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2023 р. м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 погоджене з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зеленолдільськ Опостолівського району Дніпропетровської області, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично мешкає кв. АДРЕСА_2

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу, тримання під вартою обраного відносно ОСОБА_5 підозрюваного в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України ОСОБА_7 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.

З початку військової агресії РФ, на територіях, які опинилися в окупації, серед яких був і смт. Шевченкове, Куп`янського району, Харківської області, представники держави-агресора, створили незаконні органи влади, які розпочали впроваджувати політичні стандарти РФ.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку червня 2022 року у громадянина України ОСОБА_5 , який перебував на тимчасово окупованій території Куп`янського району Харківської області, займаючи посаду «Главного специалиста сектора внутренней политики Шевченковского территориального управления ВГА Купянского района Харьковской области», виник кримінально протиправний умисел направлений на здійснення колабораційної діяльність, а саме організації та проведення заходів політичного характеру, здійснення інформаційної діяльності у співпраці з окупаційною адміністрацією держави-агресора, спрямовані на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації.

Слідством встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді «Главного специалиста сектора внутренней политики Шевченковского территориального управления ВГА Купянского района Харьковской области», знаходячись у смт. Шевченкове Харківської області, під час його окупації, з метою здійснення інформаційної діяльності у співпраці з окупаційною адміністрацією держави-агресора, спрямовані на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації здійснював заходи по розповсюдженню інформаційних газет «Харьков Z» серед місцевих мешканців смт. Шевченкове та Шевченківського району Харківської області.

Згідно з дослідженням спеціаліста - співробітника Харківського національного педагогічного університету імені Г.С. Сковороди ОСОБА_8 встановлено, що об`єктивний зміст викладений у інформаційних газетах «Харьков Z» характеризується проросійським наративом і містить висловлювання антиукраїнського змістового наповнення.

В наданих на дослідження матеріалах міститься інформація щодо підтримки держави-агресора, її окупаційної адміністрації та збройних формувань, виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішньо громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації території України, а також глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, представників збройних формувань російської федерації, та представників підконтрольних російській федерації самопроголошених органів.

Інформація, яка зафіксована у наданих матеріалах, містить фактичні твердження з елементами оціночних суджень.

Встановлена інформація безпосередньо має публічний характер, який передбачає розповсюдження серед необмеженого кола осіб.

Характер поширеної ОСОБА_5 інформації негативно впливає на сприймання цієї інформації особами, які з нею ознайомились та на формування їх ставлення до збройної агресії рф проти України, а також до осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, представників збройних формувань рф та представників підконтрольних рф самопроголошених органів.

Тобто, ОСОБА_5 здійснюючи дії та заходи по розповсюдженню інформаційних газет «Харьков Z» необмеженому колу осіб на окупованій території України чим здійснив інформаційну діяльності у співпраці з окупаційною адміністрацією держави-агресора, спрямовані на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації.

Серед іншого, ОСОБА_5 збирав інформацію про місце розташування виборчих комісій на території Шевченківского району Харківської області та здійснював огляд приміщень для проведення в подальшому референдуму про приєднання території смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області до держави агресора.

Також діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_5 був відповідальним за збір інформації щодо агітаційних приміщень, стендів, флагштоків на території смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області.

Проведення даних заходів було спрямовано на підтримку політики, що проводиться країною агресором по відношенню до України, позитивного ставлення мешканців смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області до окупації міста збройними силами РФ та безпосередньо до військових РФ.

21.02.2023 в порядку, визначеному ст. 208, 615 КПК України, ОСОБА_5 був затриманий співробітниками УСБУ в Харківській області.

21.02.2023 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 1111 КК України.

23.03.2023 року, Київським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 21.04.2-23 року, включно.

17.04.2023 року, постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури строк досудового розслідування у даному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 21.05.2023 року, включно.

На сьогоднішній час, строк досудового розслідування ще не сплинув, є необхідність у проведенні низки процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження.

В зв`язку з чим виникла необхідність в продовженні строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, зміна запобіжного заходу на більш м`який, може стати перешкодою у проведенні повного та швидкого досудового розслідування, подальшого судового розгляду кримінального провадження, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Вважають, що встановлені раніше ризики, передбачені ст.. 177 КПК України не змінились, в зв?язку з чим просять продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21.05.2023 року.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволені заявленого клопотання, навів обставини аналогічні викладеним в клопотанні, зазначив, що встановлені раніше ризики не зменшились та продовжують існувати на сьогоднішній час.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання, підтримавши промову свого захисника.

Захисник, адвокат ОСОБА_4 , заперечував щодо задоволення клопотання.

Вважає, що підозра пред`явлена ОСОБА_5 не відповідає критеріям достатніх підстав та доказів, оскільки вона повністю ґрунтується на показах свідків котрі під час окупації перебували в тій місцевості та співпрацювали з окупаційною владою..

Щодо наявності ризиків зазначених стороною обвинувачення, зазначив що всі перелічені ризик є абстрактними та не підтверджені об`єктивними та належними доказами, є лише припущеннями органу досудового розслідування.

Жодних нових фактів стороною обвинувачення не наведено, клопотання про продовження строку тримання під вартою повністю відповідає за своїм текстом попередньому клопотанню про обрання запобіжного заходу.

З урахуванням своєї промови захисник зазначив, що вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, а якщо слідчий суддя дійде висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вважає за можливе, з огляду на рішення ЄСПЧ, визначити альтернативу у вигляді застави в розмірі , що не є завідомо непосильним для ОСОБА_5 .

Вислухавши доводи учасників судового засідання. дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя набуває висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Першим відділенням слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області, проводиться досудове розслідування, по матеріалам кримінального провадження внесеним до ЄРДР № 0002911 від 16.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.111-1 КК України.

В рамках досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження 21.02.2023 року, в порядку, визначеному ст. 208, 615 КПК України, ОСОБА_5 був затриманий співробітниками УСБУ в Харківській області.

21.02.2023 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 1111 КК України.

23.03.2023 року, Київським районним судом м. Харкова відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 21.04.2-23 року, включно.

17.04.2023 року, постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури строк досудового розслідування у даному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 21.05.2023 року, включно.

Таким чином, у даному кримінальному провадженні триває досудове розслідування, завершення якого не можливе до закінчення дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_5 під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше, ніж за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні спливає 21.04.2023, однак з метою закінчення досудового розслідування необхідно виконати низку процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а також досягнення його мети, а саме:

- допитати свідків з числа мешканців смт. Шевченкове Куп`янського району Харківської області, проведення допиту з якими ускладнено через активні бойові дії та постійні обстріли російськими окупаційними військами території Куп`янського району Харківської області;

- отримати висновок судової психолого-лінгвістичної експертизи, призначеної постановою слідчого від 10.04.2022 від Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса»;

- призначити та отримати висновок почеркознавчої експертизи з метою встановлення питання, ким виконано підписи від імені ОСОБА_5 у документах, які мають значення для вказаного кримінального провадження (після отримання зразків підпису);

зібрати характеризуючі відомості стосовно ОСОБА_5 ;

- здійснити інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування та прийняття рішення в порядку ст. 283 КПК України.

При цьому, обставинами, які перешкоджали проведенню цих процесуальних дій раніше, є проживання ряду свідків у кримінальному провадженні на території Куп`янського району

Харківської області на якій наразі здійснюються активні бойові дії та постійні обстріли російськими окупаційними військами, тимчасова відсутність за основним місцем мешкання ряду свідків та особливий режим досудового розслідування в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурор наполягав на тому, що продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання у відношенні ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Слідчий суддя, вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Однією з обставин, яка має враховуватись судом при оцінці ризику переховування, є суворість покарання, яке загрожує особі у випадку визнання її винною. Як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня. («Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia), § 106, «Летельє проти Франції», п. 43). Таким чином, сама по собі тяжкість покарання, що може бути застосоване до особи за умови визнання її винуватості, не є самостійною і достатньою підставою для встановлення ризику втечі. Така обставина має значення лише у сукупності з іншими релевантними факторам

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, яке є особливо тяжким злочином.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_9 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Разом з тим, прокурором в судовому засіданні не доведено ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення,оскільки є розумна підозра вважати, що замовники здійснення протиправної діяльності перебувають на території Російської Федерації.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що право на свободу та особисту недоторканність є одним з визначальних та фундаментальних конституційних прав людини.

Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до частини першої статті 124 Основного Закону України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.

Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»). Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Однак продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, згідно з якою, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом". Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі «Шишков проти Болгарії», пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі «Тасе проти Румунії»).

Висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду при продовженні дії запобіжного заходу не є преюдиційними.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для продовження строку тримання ОСОБА_9 під вартою у межах строку досудового розслідування, а саме: до 04.03.2023 року, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 197 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 197, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_6 погоджене з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу у вигляді тримання в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на строк 33 дні, тобто до 21травня 2023 року, включно, без визначення застави.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1