Провадження № 1-кп/537/209/2023
Справа № 537/1920/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2023 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2023 року за №0000017, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, який одружений, є інвалідом ІІ групи, має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в :

19.05.2023 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 19.05.2023 року призначено підготовче засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обгрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_7 раніше судимий за злочини проти власності, судимості не зняті та не погашені, у даному кримінальному провадженні обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нового умисного тяжкого злочину проти власності в період воєнного стану, під час іспитового строку звільнення від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком, за що санкцією Закону передбачено призначення реального покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років. Одночасно щодо ОСОБА_7 розглядаються судами інші кримінальні провадження, де щодо нього застосовувалися менш суворі запобіжні заходи, проте він не виконав обов`язки, встановлені судом, і згідно з даним обвинувальним актом вчинив новий злочин. ОСОБА_7 не працює. А тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилитися від суду, від виконання процесуальних обов`язків, покладених на нього судом, чинити тиск на потерпілого та свідків, вчинити нові злочини проти власності за відсутності легальних джерел доходу, достатніх для утримання сім`ї, а саме дружини та двох неповнолітніх дітей. Застосування жодного з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти застосовання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Стверджували, що ОСОБА_7 не вчиняв інкримінуємого йому злочину, обвинувачення є безпідставним. ОСОБА_7 повідомив, що він одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружину та бабусю, не працює, але отримує пенсію як інвалід ІІ групи. Має зареєстроване місце проживання, але фактично проживає з сім`єю в іншому житлі. Тому просили суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід домашній арешт.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24.03.2023 року у справі №537/152/23, провадження №1-кс/537/182/2023, щодо підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, який обчислювати з 24.03.2023 року до 22.05.2023 року включно. Визначено для підозрюваного ОСОБА_7 заставу в сумі 268400,00 грн. з покладанням обов`язків, наведених у ст.194 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У п.5 ч.2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, суддя враховує, що обгрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри встановлена слідчим суддею Крюківського районного суду м. Кременчука, що підтверджено ухвалою від 24.03.2023 року у справі №537/152/23, провадження 1-кс/537/182/2023.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні в умовах воєного стану тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за який законом встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Суд з дотриманням положень ст.178 КПК України враховує особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_7 раніше судимий, в тому числі за злочини проти власності, обвинувачується у вчиненні нового злочину проти власності в період воєнного стану, під час іспитового строку звільнення від відбування покарання з випробуванням за попереднім вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.07.2021 року. З слів ОСОБА_7 , він є інвалідом ІІ групи, постійно проходить лікування. Проте суду не подані докази, що у обвинуваченого наявні захворювання, які унеможливлюють його попереднє ув`язнення. ОСОБА_7 не працює, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що свідчить на відсутність у нього легальних джерел доходу, достатніх для утримання сім`ї. Суд критично відноситься к твердженням ОСОБА_7 про перебування у нього на утриманні бабусі, оскільки він сам не працює, а в судовому засіданні була присутня його мати, яка є донькою цієї ж бабусі, зі слів обвинуваченого. Одночасно судами тривалий час розглядаються інші кримінальні провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів проти власності.

З огляду на наведене, суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повідомив, що з дитинства знає потерпілого, перебуває з ним в добрих стосунках, що може свідчити на наявність ризику незаконного психологічного впливу на потерпілого, з метою схиляння його змінити свої показання, що підтверджує існування ризику, передбаченого п. 3 ч.1 КПК України.

Суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, з огляду на відсутність легальних джерел доходу, достатнього для утримання сім*ї (дружини, двох неповнолітніх дітей), вірогідність переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення нового кримінального правопорушення, вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання належності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Щодо застосування інших більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого, суд встановив наступне.

Запобіжний захід особисте зобов`язання не зможе запобігти від настання вищеперерахованих ризиків, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.

До суду не зверталися особи, що заслуговують на довіру, з письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду.

До суду не зверталися власники житлового приміщення з клопотанням про надання дозволу щодо використання належного їм приміщення для виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, в разі застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Суду не подані відомості про те, що ОСОБА_7 має у власності житлове приміщення.

За викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість злочину, який інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_7 , з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суддя вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

У ч.4 ст.183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

У ч.5 ст.123 КПК України встановлено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

За таких обставин суд вважає за необідне визначити для ОСОБА_7 розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, клопотання прокурора про застосування до обвинуваеного запобіжного заходу у виді застави підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 314, 315, 370-372, 383, 392, 393 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу задовольнити частково.

Застосувати до обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 22.05.2023 року і до 20.07.2023 року включно.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.183 КПК України, визначити обвинуваченому ОСОБА_7 розмір застави вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 211840 грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Полтавській області (розрахунковий рахунок: 5950 в ДКСУ м. Київ, ЗКПО 26304855, МФО 820172, отримувач ТУ ДСАУ в Полтавській області, призначення платежу запобіжний захід до спливу терміну тримання під вартою ОСОБА_7 ).

При внесенні визначеної застави, ОСОБА_7 звільнити з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі м. Кременчук Полтавської області без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти прокурора, суд про зміну місця свого проживання або перебування;

- носити електронний засіб контролю.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом до прокурора, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечити належну поведінку обвинуваченого; забезпечити явку, належно повідомленого обвинуваченого до прокурора, суду; повідомлення прокурора, суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або перебування.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Кременчуцьку окружну прокуратуру, зокрема прокурора ОСОБА_3 .

Встановити строк дії даної ухвали до 20.07.2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому її копії.

Повний текст ухвали складений та оголошений 23.05.2023 о 12 год. 46 хв.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 .