Справа № 195/1364/19
У Х В А Л А

іменем України

24.08.2023 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка справу за поданням заступника начальника Нікопольського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв"язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично перебуває у ДУ "Синельниківська ВК (№94)",

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2023 року центр з питань пробації звернувся до суду із поданням про звільнення від відбування покарання у зв"язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 08.02.2021 року Дніпровським апеляційним судом Дніпропетровської області до 6 років позбавлення волі та покарання у виді штрафу в розмірі 8500 грн. .

Подання обґрунтовано тим, що вирок Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.02.2021 року надійшов для виконання до Нікопольського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області 29.03.2021 року.

Згідно до інформації, отриманої від ДУ "Синельниківська ВК (№94)" встановлено, що ОСОБА_5 , на момент отримання вироку суду, для подальшого виконання, перебував в ДУ де відбував призначене покарання, у вигляді позбавлення волі строком 6 років, починаючи з 15.03.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.26 КВК України засуджений зобов"язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Державною установою «Синельниківська виправна колонія (№94)» на запити органу пробації надано інформацію, що засуджений ОСОБА_5 не виявив бажання бути залученим до праці на виробництві установи та повідомив про відсутність можливості сплати призначеного штрафу. Своє відношення до даного питання засуджений пояснив тим, що згідно зі ст. 118 КВК України засуджені мають право працювати, а не зобов`язані це робити.

06.09.2021 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області відділом направлено подання відносно

ОСОБА_5 для вирішення питання про застосування ст.26 ч.3 КВК України. Згідно до ухвали Томаківського районного суду від 17.09.2021 року подання - задоволено. Згідно до ухвали Томаківського районного суду засудженому призначено розстрочку виплати призначеного штрафу на 12 місяців рівними платежами по 708 грн. 34 коп.

Згідно з листом Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)», наданим за запитами органу пробації, щодо з`ясування можливості сплати засудженим штрафу, встановлено, що коштів на особистому рахунку засудженого не має в зв`язку з відсутністю заробітної плати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України «Звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку», особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно зі ст.152 КВК України «Підстави звільнення від відбування покарання», однією з підстав звільнення від відбуття покарання для органів виконання покарань є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Судова практика судів загальної юрисдикції України з питання звільнення від відбування покарання за закінченням строків давності виконання обвинувального вироку є усталеною та судові рішення виносились на користь засуджених, як за ініціативою органів пробації (кримінально- виконавчою інспекцією) так і за поданням прокуратури та ініціативою самого суду.

Так, Верховний Суд України на засіданні Судової палати у кримінальних справах 24 грудня 2015 року, розглядаючи справу № 5-324 кс 15 висловився про те, що правило відмови у звільненні засудженої особи від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку не може пов`язуватися із самим фактом несплати засудженим протягом місячного строку суми штрафу. З огляду на це лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зазначив, що ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом. Особливість цього факту полягає у тому, що питання про його встановлення може бути вирішено лише одним суб`єктом - судом. Адже відповідно до частини першої статті 389 КК ухилення від відбування покарання у виді штрафу є злочином. Такі юридичні факти встановлюються виключно за чітко регламентованою законодавством процедурою. Зокрема, відповідно до частини першої статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Тому до набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання, питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду вирішувати неправомірно. (Постанова ВС України від 24 грудня 2015 року № 5-324 кс 15).

Згідно з чч.4,5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які. застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Станом на 26.06.2023 року Нікопольський районний відділ №3 не отримував від засудженого ОСОБА_5 документу про сплату штрафу, сума несплаченого штрафу становить 8500 грн.

Згідно з інформацією Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНИ України в Дніпропетровській області від 03.01.2023 р., гр.-н ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався, у розшуку не перебуває, з 15.03.2019 року відбуває покарання в Державній установі "Синельниківська виправна колонія (№94)", даних про звільнення не має. Згідно з інформацією наданою Державною установою «Синельниківська виправна колонія (№94)", - засуджений на виробництві установи не працює, сплачувати штраф не має змоги.

Вищевикладене свідчить, що для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі частини 1 ст. 80 КК України, правові перешкоди відсутні.

Прокурор в судовому засіданні не підтримав дане подання, та просить суд відмовити у його задоволенні, у зв"язку з тим, що вироком Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.02.2021 року ОСОБА_5 було засуджено за ст.369 чч.1,2, ч.2 ст.342,70ч.1, ч.4 ст.70 КК України до 6 років позбавлення волі із штрафом у розмірі 8500 грн.

Відповідно до ч.2 ст.80 КК України строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. У зв"язку з чим виконання додаткового покарання спливає тоді й коли спливає строк основного покарання.

Представник Нікопольського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області в судове засідання не з"явився.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, який не підтримав дане подання та заперечував проти його задоволення, суд вважає за доцільне у задоволенні подання слід відмовити, з наступних підстав.

Приписами п.1 ч.1 ст.80 КК України передбачено, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.ч.3,4 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п.1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Перебіг давності у зв`язку з ухиленням засудженого від виконання обвинувального вироку, а саме додаткової міри покарання у вигляді штрафу в розумінні ч.2 ст.80 КК не зупинявся, а отже, підстави для звільнення засудженого на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України відсутні.

Пунктом 14 ч. 1 ст.537 КПК України, передбачено, що під час виконання вироків суду вирішуються інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішується судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає відмовити в поданні заступника начальника Нікопольського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про звільнення від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_5 , так як відсутні підстави задоволення подання з тих причин, що органом пробації не надано достатніх доказів щодо виконання їх обов`язків про виконання особою вимог даного вироку, яка перебуває на обліку з 29.03.2021 року, не вжито відповідних заходів щодо виконання вироку Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.02.2021 року, в матеріалах справи відсутні відомості щодо з`ясування причини несплати штрафу протягом двох років, не встановлено матеріальний дохід засудженого та його фізичний стан, а також засуджений ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з призначеним покаранням, порядком та умовами виконання даного вироку та ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17.09.2021 року про розстрочку не сплаченої суми штрафу на 12 місяців, зазначену суму штрафу не сплатив в повному обсязі, своїми діями та бездіяльністю умисно не виконував вирок суду, що свідчить про його ухилення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.537,539 КПК України, ст.80 КК України, ст. 152 КВК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання заступника начальника Нікопольського районного відділу №3 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв"язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно засудженого ОСОБА_5 , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1

24.08.2023