Справа № 496/4219/23
Провадження № 1-кс/496/1641/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прилиманське, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, офіційно не працевлаштований, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за матеріалами кримінального провадження за №0000417 від 11.06.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 11.09.2023 року.

При цьому вказує на те, що 10.06.2023 року, близько о 22 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , під час спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де між ними виникла сварка в результаті якої, ОСОБА_7 вийшов з будинку на двір, а ОСОБА_5 залишився в будинку. В подальшому, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків внаслідок сварки, що відбулася між ними, ОСОБА_5 , маючи намір на умисне позбавлення життя (умисне вбивство), передбачаючи можливості настання небезпечних наслідків від своїх дій та бажаючи їх настання, які повинен був і міг їх передбачити, навмисно взяв зі столу кухонний ніж та вийшов з будинку у двір, де знаходився ОСОБА_7 . Утримуючи ніж в правій руці, діючи з прямим умислом, ОСОБА_5 цілеспрямовано наніс однин удар ножем в область тулуба ОСОБА_7 , в результаті якого, останній отримав тілесні ушкодження. Внаслідок злочинної діяльності, ОСОБА_5 бажаючи настання смерті іншої особи від вчиненого ним діяння, а саме удару ножем в область тулуба, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді одного проникаючого ножового поранення в області передньої поверхні грудної клітини, а саме горизонтальної рани між грудиною та передньою паховою лінією довжиною 11 см. та шириною 4,5 см., в результаті чого, останній помер до приїзду карети швидкої допомоги. Смерть ОСОБА_7 , згідно лікарського свідоцтва про смерть № 154 від 12.06.2023 року настала ІНФОРМАЦІЯ_3 на місці події від гострої крововтрати.

11 червня 2023 року в порядку ст. 208 КПК України, ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

За наявних підстав, 11 червня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

12 червня 2023 року ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області щодо ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09.08.2023.

Під час досудового розслідування кримінального провадження, органом досудового розслідування встановленні ризики, передбаченні ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність продовження відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного засобу у вигляді тримання під вартою, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_5 на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, так як санкція, у разі визнання останнього винним та притягнення до кримінальної відповідальності, передбачає позбавлення волі від 7 до 10 років, що унеможливлює здійснення належного контролю за виконанням останнім обов`язків передбачених більш м`яким запобіжним заходом не пов`язаним з позбавленням волі;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: підозрюваний ОСОБА_5 , отримавши доступ до матеріалів кримінального провадження та ознайомившись з ними, може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою змусити їх змінити свої покази, що дозволить уникнути відповідальності за вказане кримінальне правопорушення;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема, щодо тиску на учасників даного кримінального провадження.

На даний час у органу досудового розслідування є підстави вважати, що обсяг заявлених ризиків не зменшився, які б виправдовували тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 . У зв`язку з вищевикладеним, слідчий ОСОБА_6 звернулася до суду з вказаним клопотанням.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на обставини викладені у письмовому клопотанні щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання. При цьому посилалася на те, що її підзахисний щиро розкаюється у вчиненому, раніше не судимий, також зазначила, що у нього на утриманні мати. Крім того, оскільки пред`явлена підозра прокурора не обґрунтована та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення, захисник просила відмовити у задоволенні вказаного клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На підставі п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину та до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 177 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які унеможливлюють застосування більш м`якого виду запобіжного заходу.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є унеможливлення останнім переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що санкція, у разі визнання останнього винним та притягнення до кримінальної відповідальності, передбачає позбавлення волі від 7 до 10 років, що унеможливлює здійснення належного контролю за виконанням останнім обов`язків передбачених більш м`яким запобіжним заходом не пов`язаним з позбавленням волі.

Слідчий суддя погоджується з думкою прокурора про те, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик, що пов`язаний із незаконним впливом на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою змусити їх змінити свої покази, що дозволить уникнути відповідальності за вказане кримінальне правопорушення.

Також, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема, щодо тиску на учасників даного кримінального провадження.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, підозрюваний ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість покарання та перебуваючи на свободі, може вчиняти дії направлені на уникнення кримінальної відповідальності та дії перераховані в ч. 1 ст. 177 КПК України, тим самим перешкоджати всебічному, повному і неупередженому проведенню досудового розслідування, так як останній офіційно не працює, офіційного джерела доходу не мав і не має, в сукупності усе вищесказане підтверджує та встановлює наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права визначення застави, оскільки інші (менш суворі заходи) не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України та дотримання ним належної поведінки.

Щодо усного клопотання захисника ОСОБА_4 , про застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, то суд приймає до уваги вказані обставини, разом з тим враховує ризики передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, підстав для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу на теперішній час - не має.

Таким чином, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є цілком обґрунтованими, так як вищевикладене дає достатні підстави для обрання виключного запобіжного заходу.

Обрання інших, менш тяжких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, домашній арешт чи застава не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, а також вищеперерахованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, суд вважає недоцільним визначати йому розмір застави.

Таким чином, застосування більш м`яких запобіжних заходів не сприятиме запобіганню ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому клопотання слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 35 днів, тобто з 08.08.2023 року до 11.09.2023 року включно (в межах строку досудового розслідування) в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала щодо продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 11 серпня 2023 року.