Справа № 545/3030/23
Провадження № 1-в/545/542/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.09.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

представника адміністрації: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в м. Полтава подання начальника Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» про умовно-дострокове звільнення засудженої

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайськ Миколаївської області, проживаючої у АДРЕСА_1 , ромської національності, громадянки України, з незакінченою середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, раніше судимої:

- вироком Репкінського районного суду Чернігівської області від 18 липня 1996 року за ч.2 ст. 17, ч.2 ст.70-1, ч.3 ст. 229-1, 44,42 КК України 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки з конфіскацією майна;

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27 липня 1999 року за ч.2 ст.229-1 КК України 1960 року до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із конфіскацією майна;

- вироком Деснянського районного суду від 27 листопада 2002 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;

- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 26 серпня 2008 року за ч.2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

- вироком Кіровського районного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2011 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

- вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 29 лютого 2012 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16 листопада 2012 року за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

- вироком Деснянського районного суду міста Києва від 25 липня 2013 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 7 місяців;

- вироком Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області від 11 травня 2016 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 4 місяці;

- вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 грудня 2016 року за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки;

- вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 08 червня 2017 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки;

- вироком Деснянського районного суду міста Києва від 27 липня 2017 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 жовтня 2017 року, за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2018 року за ч.2 ст. 185, ч.1, 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців;

- вироком Хмельницького міськрайоного суду Хмельницької області від 03 березня 2020 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік;

- вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 23 грудня 2020 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.4 ст.79, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

засудженої: 13.01.2022 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці,

В С Т А Н О В И В:

Адміністрація державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» звернулась до суду із поданням про застосування стосовно засудженої ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що вона відбула встановлені законом 2/3 строку покарання і довела своє виправлення.

На адресу суду від представника адміністрації та засудженої ОСОБА_5 надійшли заяви про розгляд подання без їхньої участі, подання підтримують та просять задовольнити.

У судовому засіданні прокурор не заперечував щодо задоволення подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_5 , посилаючись на те, що засуджена за період відбування покарання довела своє виправлення.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи та матеріали справи за поданням, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання,призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочині до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 засуджена 13.01.2022 року Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці.

Відповідно до характеристики на засуджену від 10.08.2023 року засуджена з 26.11.2019 року утримувалася в місцях позбавлення волі.

З 02.02.2022 року відбуває міру покарання у державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)». За час відбування покарання характеризується позитивно. Стягнень немає, має 5 заохочень, працевлаштована у швацькій дільниці установи. До роботи відноситься добросовісно, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. Правил техніки безпеки на робочому місці дотримується.

Відповідно до статті 123,127 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджена залучена до участі у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Освіта», «Професія» та «Підготовка до звільнення», заняття що проводяться в установі відвідує, робить належні висновки для себе.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до рішення комісії установи засуджена ОСОБА_5 довела своє виправлення і до неї можливе застосування умовно-дострокового звільнення від відбування основного покарання.

Аналізуючи встановлені обставини суд вважає, що засуджена ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення і заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини основного покарання у вид позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 537 КПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Подання державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№ 65)» задовольнити.

Засуджену ОСОБА_5 звільнити умовно-достроково на 04 місяці 17 днів від відбування основного покарання за вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.01.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1