У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000051 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2022 року, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пуцинтен Оргєєвського району, Республіка Молдова, молдованина, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2,3 ст. 185 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

потерпілий ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити призначене йому покарання.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки; за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 серпня 2022 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_5 до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

В строк відбування покарання ОСОБА_5 зараховано покарання, відбуте за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 30 серпня 2022 року.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений зауважує, що вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілих та повернув викрадене майно. Вважає, що суд мав всі підстави для більш м`якого призначення покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 17.01.2022 року близько 04.00год. ОСОБА_5 , з метою викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 ,, яке знаходилось в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2 , прийшов за вказаною адресою та проник на територію подвір`я, після чого зайшов до будинку через двері, які були не зачинені. Перебуваючи у будинку, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, таємно повторно, викрав газовий балон червоного кольору об`ємом 50л. вартістю 625грн. та напівавтоматичну пральну машинку марки «Alpari» моделі WP-18135-CRN білого кольору вартістю 475грн., які належать потерпілому ОСОБА_8 . З місця події ОСОБА_5 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на 1100грн.

Крім того, 17.01.2022 року близько 08.00год. ОСОБА_5 , з метою викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 , яке знаходилось за адресою: АДРЕСА_3 , прийшов за зазначеною адресою та проник на територію подвір`я, після чого проник до підсобного приміщення, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, таємно повторно викрав зварювальний апарат марки «KAISER» моделі TURBO-250M вартістю 850 грн., з викраденим з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім цього, 18.01.2022 року близько 08.00год. ОСОБА_5 , з метою викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 , яке знаходилось за адресою: АДРЕСА_3 , прийшов за зазначеною адресою та проник на територію подвір`я, після чого проник до підсобного приміщення, де таємно повторно викрав шуруповерт марки «SOMA» моделі SM-8147, вартістю 271грн.50 коп., з викраденим з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім цього, 19.01.2022 року в другій половині дня, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не надалось за можливе, ОСОБА_5 , з метою викрадення майна потерпілого ОСОБА_7 , яке знаходилось за адресою: АДРЕСА_3 , прийшов за зазначеною адресою, знаючи, що потерпілий знаходиться на роботі, проник на територію подвір`я, після чого проник до господарського приміщення, звідки викрав електричний двигун марки Welling HXGN21.7 220-V-50/60 Hz CL.F вартістю 490грн. та електричний двигун-нождак типу ЄТ-1 вартістю 633грн. З викраденим ОСОБА_5 з місця події зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму. 1123грн.

Крім цього, 14.01.2022 року близько 06.40год. ОСОБА_5 , перебуваши за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_7 , таємно повторно викрав телевізор марки «LG» тип дисплея LED, чорного кольору, вартістю 4966,67грн, належний потерпілому. З викраденим з місця події зник, розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім цього, 16.01.2022 року близько 21.00год. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_8 , де вони разом розпивали спиртні напої, коли останній вийшов, таємно повторно викрав мобільний телефон марки «LG D690 G3, Stylus чорного кольору, вартістю 473,33грн. з сім-карткою оператора «Київстар», яка цінності для потерпілого не має. З викраденим з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на вказану суму.

Крім цього, 03.02.2022 року в другій половині дня, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду встановити не надалось за можливе, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_4 , разом з потерпілим ОСОБА_9 розпивав спиртні напої. В момент, коли потерпілий заснув, ОСОБА_5 помітив у нього у внутрішньому кармані піджаку мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A03S» чорного кольору. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на крадіжку вказаного мобільного телефону. Впевнившись в тому, що потерпілий спить, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на теємне викрадення чужого майна, таємно повторно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A03S» чорного кольору, вартістю 3699грн. з сім-карткою оператора «Київстар», яка цінності для потерпілого не має. З викраденим з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на вказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до житла та іншого приміщення, вчинене повторно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та потерпілого, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, щодо суворості призначеного покарання, апеляційний суд вважає його необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру . Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив йому явно несправедливе покарання та висуваючи вимогу про пом`якшення призначеного покарання, не наводить жодних мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке він просить призначити.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України урахував відомості щодо особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, потерпілим частково відшкодував спричинену шкоду, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває. Також, врахувавши характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до нетяжкого та тяжкого злочинів, обставину, що пом`якшує покарання -визнання вини, обставину, що обтяжує покарання - рецидив злочину, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання у виді позбавлення волі з урахуванням ст.70 КК України, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини свідчать про високий рівень ризику вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень та його стійку антисоціальну поведінку, а тому його виправлення без відбування покарання в місцях позбавлення волі є неможливим.

Інших обставин, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих особу обвинуваченого, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому покарання ґрунтується на положеннях ст. ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2022 року, стосовно ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: