Справа №577/2341/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/944/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2023, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костове Ольховського району Воронезької області, Російської Федерації, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 436-2 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 в яких:

- прокурор просив вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2023 стосовно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просив ухвалити новий вирок, за яким вважати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вподальшому прокурор в порядку ст. 403 КПК України відмовився від поданої апеляційної скарги.

- обвинувачений просив його виправдати у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 436-2 КК України або ж пом`якшити вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2023;

- захисник просив вирок Конотопського міськрайонного суду від 13.02.2023, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. У випадку задоволення апеляційні скарги та направлення справи на новий розгля до суду першої інстанції, захисник просив суд змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з триманн під вартою на заставу, який діяв до проголошення вироку.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України і призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Застосувано ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду і з цього часу, з 13.02.2023 ОСОБА_8 визначено рахувати строк відбування покарання.

У строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано час його перебування під вартою з 08.11.2022 до 18.11.2022.

Грошові кошти в розмірі 52 000 грн, внесені 18.11.2022 на підставі ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08.11.2022 в якості застави за ОСОБА_8 визначено повернути заставодавцю ОСОБА_10 .

Обвинувачений стверджував, що злочину не вчиняв, свідки його оговорили, прокурор перед судовим засіданням в суді першої інстанції зі свідками вів попередню бесіду щодо пояснень, які вони повинні надавати суду, слідчий на досудовому розслідування свідків допитав без його - обвинуваченого участі та без участі його захисника. Наголошував, що нічого проти України не говорив, просив суду витребувати відео з камер спостереження магазину, де відбувались події, та від поліції, яка прибула на місце події. Зазначав, що в магазині де ставця інцидент його і його матір люди били, звинувачували в тому, що вони переселенці з Луганської області і саме через них відбулася війна. Просив врахувати, що має слабкий стан здоров`я (хворіє на цукровий діабет, гепатит С, панкреатит і хронічний холестерин). В суді про це вказував, однак судом інформація ця не врахована. Стверджував, що потребує лікування, дієти, а в умовах тримання під вартою цього йому не забезпечать. Також просив врахувати, що має батьків пенсійного віку, яким потрібна його допомога. Наголошував, що він за Україну і в підтвердження цього готовий нести службу в ЗСУ.

Захисник вважав, що вирок суду ухвалено за неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених вироку, фактичним обставинам справи та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону (в частині зміни запобіжного заходу самим вироком, а не ухвалою).

Зауважував, що під час судового розгляду справи сторона захисту наполягала на тому, що необхідно дослідити записи з камер відеоспостереження, які знаходилися в магазині та біля нього, так як це має важливе значення для встановлення всіх обставин справи, з цього приводу заявлялося клопотання захистом, проте, суд першої інстанції ніяким чином не реагував на це. З відеозаписів можна буде чітко встановити, що ОСОБА_8 жодних висловлювань та закликів, які б могли вказувати на наявніст складу злочину, що передбачений ст. 436-2 КК України, не робив.

Також, захистом заявлялося клопотання про повторний допит свідків з привод наявності в магазині справжніх камер відеоспостереження, а не муляжів, як спочатку вказували свідки під час допиту на стадії досудового розслідування. Таке клопотання про повторний виклик та допит свідків заявлялося з метою встановлення тих обставин, що в приміщенні суду перед початком судових засідань, прокурор орієнтував (вказував) свідкам сторони обвинувачення про те, яким чином потрібно відповідати на питання. Також прокурор проговорював зі свідками в коридорі приміщення суду, які саме запитання він буде ставити та яким чином потрібно відповідати на питання прокурора.

Судом першої інстанції також безпідставно було відхилено клопотання сторони захисту про виклик та допит у якості свідка матері підзахисного - ОСОБА_10 . Таку відмову суд першої інстанції мотивував тим, що даний свідок не відкривався стороні обвинувачення в порядку ст.290 КПК України.

З цього приводу захист зазначав, що вимоги ст. 290 КПК України, не перешкоджають стороні захисту шукати і надавати суду докази після закінчення досудового розслідування, у тому числі під час розгляду справи в суді перше інстанції.

Захисник стверджував, що встановлені судом першої інстанції не відповідають дійсності, оскільки, ОСОБА_8 не здійснював ніякого заперечення збройної агресії рф проти України, тим паче, не намагався представити збройну агресію рф, як внутрішній громадянський конфлікт не виправдовував тих дій, які чинять військові рф на території України, не вихваляв та не возвеличував їхні дії.

З наданих ОСОБА_8 показань під час його допиту, як на досудовом слідстві так і під час судового розгляду справи вбачається, що 22.04.2022 ОСОБА_8 пішов до магазину «Продукти». До цього, ОСОБА_8 випивав з товаришем ОСОБА_11 . Зайшовши до магазину, ОСОБА_8 хотів купити цигарки. В подальшому ОСОБА_8 почав обурюватися тим, що такі великі ціни на цигарки.

Таке обурення він адресував продавцю магазина. Потім ОСОБА_8 вийшов з магазину. В подальшому до нього підійшов якийсь чоловік та почав вести з ОСОБА_8 розмову, тема якої була збройна агресія рф відносно України. ОСОБА_8 під час розмови повідомив йому, що він переселенець з Луганщини, на що даний чоловік відреагував агресивно. Почав ОСОБА_8 називати окупантом. Після цього, почав застосовувати фізичну силу до ОСОБА_8 , порвав йому куртку та забра мобільний телефон. Потім приїхала поліція, яка в подальшому змогла забезпечити правопорядок.

Також захисник зазначав, що з наданих показів ОСОБА_8 скоріш за все вбачається склад злочину, що передбачений ст. 296 КК України, тобто, хуліганство. Підтвердженням цього є той факт, що спочатку дана подія була зареєстрована в ЖЄО під № 4320 від 22.04.2022 за попередньою кваліфікацією «хуліганство». Але стосовно цього, жодного розслідування не проводилося і матеріали за даним обліковим номером ЖЄО 432 були списані. Натомість, в ЖЄО за № 7292 від 16.06.2022, на підставі рапорта працівника поліції, було внесено нове повідомлення за тим же епізодом, що повідомлення в ЖЄО за № 4320 від 22.04.2022. Але вже за матеріалами перевірки по повідомленню, яке зареєстровано в ЖЄО за №7292 від 16.06.2022, було відкрито кримінальне провадження 0000439 за кваліфікацією ч.1 ст. 436-2 КК України.

Зауважував захисник і на тому, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що «обвинувачени ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настанн негативних наслідків, будучи проросійськи-налаштованою особою...». На думку захисника, суд не врахував, що даний склад злочину ч.1 ст. 436-2 КК України є формальним, а не матеріальним, і не передбачає настання суспільно-небезпечних наслідків. Якщо суд стверджує настання таких негативних наслідків, то він повинен зазначити у вироку в чому саме вони виражаються та проявляються (їх зміст, суть).

В основу доведення винуватості ОСОБА_8 , суд першої інстанції поклав включно покази свідків, які омовили (оговорили) ОСОБА_8 з тих мотивів, що вони дізналися про те, що він є переселенцем (внутрішньо переміщеною особою) з Луганщини. Звичайно, що осіб, які надали покази, як свідки в даній справі, обурило те, що ОСОБА_8 почав скаржитися на високі ціни на цигарки, враховуючи, що в Конотопі, ОСОБА_8 є «гостем» (внутрішньо переміщеною особою), а високі ціни на цигарки є результатом в т.ч. і збройної агресії рф щодо нашої Держави.

Також суд першої інстанції залишив поза увагою доводи сторони захисту, стосовно того, що орган досудового розслідування (слідчий), а саме Конотопський РВП ГУНП Сумській області, не мали законних повноважень (неуповноважений орган) проводити досудове розслідування в даному кримінальному провадженні та збирати докази, відповідно всі зібрані докази в даному кримінальному провадженні є недопустимими.

Так, 01.07.2022 прокурором Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_12 було винесено постанову при визначення підслідності. Дана постанова дійсно грунтувалася на вимогах кримінального процесуального закону, враховуючи ч.2 ст. 216 КПК України, якою віднесено проведення досудового розслідування за ст. 436-2 КК України, слідчим органам СБУ.

04.07.2022 заступником керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_13 винесено постанову про доручення здійснення досудового розслідуванн кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування. Дана постанова мотивована тим, що органом досудового розслідування (слідчим органом СБУ), не забезпечено у повній мірі виконання завдань кримінального провадження та ефективне досудове розслідування, що обумовлено в тому числі введенням воєнного стану, тому подальше здійснення досудового розслідування доцільно доручит: слідчому підрозділу територіального органу Національної поліції України за місцем вчинення кримінального правопорушення (Конотопському РВП ГУНП в Сумській обл.).

Сторона захисту зазначає, що дійсно, відповідний прокурор може доручити здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, але за умов, які визначені в ч.5 ст. 36 КПК України.

У своїй постанові від 04.07.2022 прокурор ОСОБА_13 посилається на не ефективність досудового розслідування даного КП. Проте, постанова не містить обґрунтування того, в чому виражається така неефективність, які саме слідчі (розшукові) дії мали бути проведені слідчим органом СБУ, але не були проведені, як докази повинні були здобуті, а вони вже втрачені, тощо. Тим паче, постанова про визначення підслідності за слідчим органом СБУ винесена 01.07.2022, а постанова про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування (в даному випадку Конотопському РВП ГУНП в Сумській області винесена 04.07.2022. Таким чином, за такий незначний проміжок часу неможливо дійти висновку про ефективність чи не ефективність проведеного досудовог розслідування слідчим органом СБУ.

Також, постанова прокурора від 04.07.2022 не містить конкретного посилання на об`єктивні обставини, які унеможливили б функціонування слідчого органу СБУ.

Проведення слідчим органом СБУ досудового розслідування в умовах воєнного стану, не може бути безумовною підставою для передачі проведення досудового розслідування іншому органу - Конотопському РВП ГУНП в Сумській обл. Тим паче сторона захисту звертала увагу колегії суддів, що станом на 04.07.2022 Сумська область не знаходилася в зоні активних бойових дій.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на доводи сторони захисту стосовно того, що пі час проведення такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання, таке впізнання ОСОБА_8 проводилося за фотознімками, хоча жодної потреби в цьому не було. Тому, приймаючи рішення проводити впізнання ОСОБА_8 за фотознімками, на думку сторони захисту, слідчий мав на меті схилити особу, яка впізнає (свідка) до того, щоб вказати саме на ОСОБА_8 , а можливо, слідчий дав навіть вказівку особам, які впізнавали (свідкам), вказувати саме на ОСОБА_8 .

Відповідно до фотознімків інших осіб, які зображені в протоколах пред`явленн особи до впізнання за фотознімками від 30.06.2022, статисти мають різкі відмінність у віці та зовнішності в порівнянні з ОСОБА_8 , що є грубим порушенням ч.2 ст. 228 КПК України.

Також суд першої інстанції визнав доведеною ту обставину, що ОСОБА_8 є проросійсько-налаштованою особою. З цього приводу захист зазначає, що ОСОБА_8 проживає в м.Конотоп з 2014 року, тобто, з моменту захоплення території Луганської області терористичною організацією «ЛНР». За такий значний проміжо часу (з 2014 р. до 2022 р.), ОСОБА_8 , якби був проросійсько-налаштованою особой давно б виїхав на територію російської федерації для постійного проживання там. Але він залишився на підконтрольній території нашої Держави, що свідчить про хибніст висновків суду першої інстанції про проросійську налаштованість ОСОБА_8 , відповідно, про доведеність винуватості ОСОБА_8 в даному злочині.

Якщо ж колегія суддів дійде висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, захисник просив врахувати суд характеризуючі ОСОБА_8 дані, які містяться в досудовій доповіді, а саме те, що: «Зі слів дільничого офіцера поліції встановлено, що ОСОБА_8 проживає в гуртожитку разом з батьками, агресії до оточуючих не проявляє, скарг на його поведінку від мешканців гуртожитку, не надходило». Звертав увагу заисник і на слабкий стан здоров`я обвинуваченого, на ряд захворювань, які несумісні з таким покаранням, як позбавлення волі на такий тривалий строк. Документи, що підтверджують дані діагнози, містяться в матеріалах справи та додаються до апеляційної скарги.

Також захиснк просив змінити ОСОБА_8 запобіжний захід - тримання під вартою і наводив цьому ряд окремих обгрунтвань.

Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 , який є громадянином України, будучи проросійськи налаштованою особою, достовірно знаючи про розв`язання Російською Федерацією агресивної війни проти України та введення у зв`язку з цим воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 продовжений на території України з 05 години 30 хвилин 25 березня 2022 року строком на 30 діб та підтримуючи агресивну політику Російської Федерації, діючи умисно 22.04.2022, перебуваючи в публічному місці, а саме, в приміщенні магазину продуктів харчування, а також біля нього, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, в присутності свідків, які в той час перебували в приміщенні вказаного магазину та біля нього, заперечував збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, визнавав правомірною збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, та глорифікував представників збройних формувань Російської Федерації.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, будучи проросійськи-налаштованою особою, що підтримує агресивну політику Російської Федерації та звинувачує Українську владу в розв`язуванні та ескалації конфлікту між Україною та Російською Федерацією з 2014 року, 22.04.2022, близько 13 години, перебуваючи у приміщені магазину «Продукти» за адресою м. Конотоп, вул. Будівельників 28, в розмові зі свідком ОСОБА_14 , діючи ініціативно, активно та переконливо, під час особистого спілкування з ним, маючи на меті схиляння інших людей до своєї позиції, стверджував: «Ви тут всі «бандерівці», ви не розумієте, як добре буде жити при Росії» та «В Луганську та на Донбасі не Російська Федерація вбиває людей, а ЗСУ знищують українців», таким чином вчинивши заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту та визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , не зупиняючись на скоєному та, продовжуючи свої злочинні дії, будучи проросійськи-налаштованою особою, що підтримує агресивну політику Російської Федерації та звинувачує Українську владу в розв`язуванні та ескалації конфлікту між Україною та Російською Федерацією з 2014 року, 22.04.2022, близько 13 години , перебуваючи біля магазину «Продукти» за адресою м. Конотоп, вул. Будівельників 28, в розмові зі свідком ОСОБА_15 , діючи ініціативно, активно та переконливо під час особистого спілкування з ним, маючи на меті схиляння інших людей до своєї позиції, стверджував: «Коли прийде Росія з військами, то буде наводити тут свої порядки і тобі відразу буде не переливки», таким чином вчинивши глорифікацію представників збройних формувань Російської Федерації.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , не зупиняючись на скоєному, та продовжуючи свої злочинні дії, будучи проросійськи-налаштованою особою, що підтримує агресивну політику Російської Федерації та звинувачує Українську владу в розв`язуванні та ескалації конфлікту між Україною та Російською Федерацією з 2014 року, 22.04.2022, близько 13 години, перебуваючи біля магазину «Продукти» за адресою м. Конотоп, вул. Будівельників 28, в розмові зі свідком ОСОБА_16 , діючи ініціативно, активно та переконливо, під час особистого спілкування з нею, маючи на меті схиляння інших людей до своєї позиції, стверджував: «В м. Буча стріляють самі Українці, потім роблять фотографії, для того, щоб весь світ думав, що це робить Російська Федерація і ще потрібно довести, що це саме РФ», «Що для українців мало того, що відбувалося в м. Буча», таким чином вчинивши заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , будучи проросійськи-налаштованою особою, що підтримує агресивну політику Російської Федерації та звинувачує Українську владу в розв`язуванні та ескалації конфлікту між Україною та Російською Федерацією з 2014 року, не зупиняючись на скоєному, та продовжуючи свої злочинні дії, 22.04.2022, близько 13 год. 30 хв., біля магазину «Продукти» за адресою м. Конотоп, вул. Будівельників 28, в розмові зі свідком ОСОБА_17 , діючи ініціативно, активно та переконливо, під час особистого спілкування з ним, маючи на меті схиляння інших людей до своєї позиції, стверджував: «Те що відбувається зараз в Бучі, роблять самі українці, вони самі фотографують, та викладають це в мережу інтернет, для того щоб думали, що це робить Росія. Ще потрібно довести, що це роблять російські війська, та що це взагалі замало для народу України». У подальшому , після заперечення ОСОБА_17 , жителя м. Буча Київської області, щодо даних висловлювань обвинуваченого ОСОБА_8 , останній заявив, що «через 3 дні прийдуть війська Росії, будуть вбивати та настане «Русскій мір», що тут всі «бандерівці», які не розуміють, як добре буде жити при іншій владі», таким чином вчинивши заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту та визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Згідно науково-консультаційного висновку спеціаліста від 06.07.2022 - кандидата педагогічних наук, доцента, доцента кафедри гуманітарних дисциплін Сумської філії Харківського Національного університету Внутрішніх справ ОСОБА_18 , складеного за результатами проведення 06.07.2022 за її участі огляду матеріалів кримінального провадження №0000439 від 17.06.2022, а саме, протоколів допиту свідків, у зазначених протоколах наявні висловлювання, які містять: заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту та визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікацію представників збройних формувань Російської Федерації.

За таких обставин, дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 1 ст. 436-2 КК України - заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту та визнанні правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікації представників збройних формувань Російської Федерації.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які свої апеляційні скарги підтримали, просили вирок суду скасувати та виправдати або призначити в суді першої інстанції новий судовий розгляд, думку прокурора ОСОБА_6 , яка наголосила, що прокурор ОСОБА_9 від своєї апеляційної скарги відмовився, а тому просила вирок суду залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого і захисника, без задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи вирок суду першої інстанції до апеляційного суду був оскаржений трьома учасника справи: обвинуваченим, захисником та прокурором, осатнній з яких, до початку розгляду справи від своєї скарги відмовився, а тому, з урахуванням положень ст.ст. 403, 404 КПК України, колегія суддів переглядає рішення суду за апеляційними скаргами обвинуваченого і захисника, в межах заявлених ними вимог.

Так, обоє апелянтів - обвинувачений і захисник вирок суду вважали незаконним, оскільки не вбачали того, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині за ч.1 ст. 436-2 КК України доведена належними і допустимими на те доказами. Крім цього, не погоджувались і з призначеним обвинуваченому покаранням, вважаючи його надто суворим.

Вивчивши матеріали кримінального провадження в сукупності з такими твердженнями апелянтів колегія суддів вважає їх передчасними і погодитись з ними не може виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав.

Визнаючи обвинуваченого ОСОБА_8 винним, кваліфікуючи його дії за ч.1 ст. 436-2 КК України і призначаючи покарання, суд першої інстанції допитав обвинуваченого, ряд свідків, дослідив надані стороною обвинувачення письмові докази та об`єктивно і повно проаналізувавши все в своїй сукупності і ухвалив обвинувальний вирок, який повністю узгоджується зі ст. 370 КПК України.

Так, будучи допитаним судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 зазначав, що свою вину не визнає і пояснював, що є внутрішньо переміщеною особою і з 2014 року проживає в м. Конотопі з матір`ю та її чоловіком. 22.04.2022 вдома вживав спиртні напої у великій кількості, вжив приблизно 0,5 літри горілки, потім приблизно о 13 годині вийшов за цигарками. Зайшовши до магазину на бул. Будівельників в м. Конотопі, намагався продемонструвати чоловіку, який знаходився в приміщенні, відео, яке було в нього в мобільному телефоні. На що чоловік у нього запитав, чи він не з того боку, мав на увазі , чи не окупант. Він був у стані сильного алкогольного сп`яніння, допускає, що міг щось наговорити, але проти того, що викладено в обвинуваченні, категорично заперечує. Свідки його оговорили, а слідчим та прокурором не було витребувано відео з камер спостереження, що розміщені в магазині, щоб спростувати їх покази. При призначенні покарання та обранні запобіжного заходу просив врахувати його стан здоров`я, оскільки наявні в нього захворювання, в тому числі і цукровий діабет, не сумісні з триманням під вартою. Крім того, має матір, особу похилого віку, та з ними проживає особа з інвалідністю, які потребують від нього допомоги.

Свідок ОСОБА_19 суду першої інстанції пояснювала, що 22.04.2022 перебувала на роботі, в магазині, де працює продавцем. Приблизно о 13 годині зайшов до магазину ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, про що свідчив сильний запах алкоголю від нього та був він агресивно налаштований. Підійшовши до неї, зі спини накинувся, говорячи, що вона є його дружиною, та почав утримувати. Вона ледве вивільнилась. А ОСОБА_8 почав говорити, що через три дні прийде рускій мір і всіх почнуть гвалтувать, убивать, на кишки наматувать. В цей час зайшов до магазину чоловік, замовив каву, то ОСОБА_8 і до чоловіка чіплявся, намагаючись показати чоловіку відео, і вони вийшли на вулицю, де ОСОБА_8 продовжив кричати, що війська України стріляють своїх людей. Потім схвильована та плачучи зайшла до магазину мати власника магазину, яка розповіла, що ОСОБА_8 на чоловіка, що був на вулиці, кричав, що мало в їх стріляли в Бучі. Пізніше зайшли працівники поліції, від них вона дізналася, що ОСОБА_8 переселенець з Луганщини та відібрали в неї пояснення. Перед її допитом в суді до неї підходила матір ОСОБА_8 , вважаючи її родичкою власника магазину, і корила за те, що саме через її пояснення її сина обвинувачують у вчиненні злочину. Після цього вона боїться вийти на вулицю і працювати в магазині.

Свідок ОСОБА_14 суду першої інстанції пояснювала, що 22.04.2022 працювала в магазині на АДРЕСА_2 , коли вдень зайшов до магазину нетверезий чоловік, дуже збуджений, агресивно налаштований, почав чіплятись до продавчині ОСОБА_19 , обзивав усіх бандерівцями, а потім почав вихваляти рускій мір, говорив , що люди не розуміють, як при них буде гарно жити, як гарно живеться людям в Донецькій та Луганській областях і , якщо хочете так жити, то треба їх прославляти. А, якщо будуть їм чинити супротив, то руські солдати будуть гвалтувать, убивать, на кишки наматувать. Говорив також, що ЗСУ українців самі знищують.

Свідок ОСОБА_20 суду першої інстанції пояснювала, що 22.04.2022 вдень зайшла до магазину на АДРЕСА_2 де здійснює торгівлю її син, щоб придбати продуктів харчування на Великдень. З іншого боку до магазину зайшов чоловік у нетверезому стані і почав чіплятися до продавця ОСОБА_19 , якій це не подобалось і вона, продавши цигарки, відійшла у інший бік від нього, тоді цей чоловік, який є обвинуваченим, підходив до чоловіка у військовій формі та чіплявся до нього, а після її зауваження почав ображати і її, погрожував розбити їй окуляри. Вона наказала йому покинути приміщення, а потім і сама вийшла та почула, що ОСОБА_8 на чоловіка, що був на вулиці, кричав, що мало в їх стріляли в Бучі. Потім ОСОБА_8 пішов на дитячий майданчик і в дітей почав з`ясовувати, чи вони за Україну чи за росію. Коли приїхала поліція, ОСОБА_8 кричав, що зателефонує в Глухівську митницю і з ними розберуться. Прийшла мати ОСОБА_8 , яка почала захищати сина. То люди, які зібралися, почали їх обох стусати за розмови проти України, проти народу України і за вихваляння РФ.

Свідок ОСОБА_21 суду першої інстанції пояснювала, що за два дні до Великодня сиділа біля свого під`їзду на АДРЕСА_2 тоді як незнайомий на той час їй чоловік (на даний час знає, що це обвинувачений ОСОБА_8 ) поводив себе агресивно, висловлювався самовпевнено, говорив, що в м. Буча стріляють самі Українці, потім роблять фотографії, для того, щоб весь світ думав, що це робить Російська Федерація і ще потрібно довести, що це саме РФ. Про те, що трапилося в Бучі, говорив, що того замало. А перед цим ОСОБА_8 підходив до дітей, які були на майданчику, запитував, за кого вони, чи за Україну, чи за росію і говорив, що прийдуть наші і будуть вбивать. Наші вона сприймала з його розмови, як російські солдати. Їй було дуже болісно чути такі розмови, та ще й в присутності дітей.

Свідок ОСОБА_22 суду першої інстанції пояснював, що днів за два до Великодня під`їхав своєму автомобілі до під`їзду свого будинку. До нього підійшов незнайомий чоловік, який по вигляду був у нетверезому стані і запропонував продати йому свій автомобіль, при цьому сказав, що коли прийдуть наші, то відберуть безкоштовно. Щодо «наші» він зрозумів, що то росіяни, бо в розмові чоловік вихваляв рускій мір. Він впізнав цього чоловіка, ним є обвинувачений ОСОБА_8 . З ним розмову він не вів, а лише слухав.

Свідок ОСОБА_17 суду першої інстанції пояснював, що він мешканець м. Буча, перед Великоднем перший раз після звільнення Бучі він зміг приїхати в м. Конотоп. У нього був дуже тяжкий емоційний стан після пережитого, весь час сльози в очах після побаченого, де в м. Буча пошкоджений будинок. Під`їхавши до будинку АДРЕСА_2 , побачив та почув, що А . ОСОБА_15 спілкується з чоловіком, який виражався проти України, що в його місті українці забрали в нього будинок, а в Бучі самі жителі роблять те, потім знімають відео, роблять фото і виставляють, обвинувачуючи росію. Крім того, чоловік, це і є обвинувачений ОСОБА_8 , говорив, що ЗСУ почали війну, а не рф. Якби не ЗСУ, то він би спокійно собі жив у Донбасі, а через владу України це право втратив. Коли він підійшов до чоловіків, ОСОБА_8 продовжив свої розмови проти України, називав усіх українців бандеровцями і його також, говорив, якби себе так не поводили, то на Сході було б усе гарно. Коли в нього спитали, чому він тут, то він сказав, що йому тут гарно платять. Крім того, говорив, щоб вчили гімн росії, бо скоро прийдеться його співати. Про це він говорив і дітям, коли підходив до дитячого майданчика і про це йому розповів син, який грався з дітьми.

Свідок ОСОБА_15 суду першої інстанції пояснював, що 22.04.2022 опівдні перебував біля магазину на вул. Будівельників, 28 де здійснює господарську діяльність, спілкувався зі знайомими чоловіками, коли з магазину вийшов незнайомий чоловік і почав втручатися у їх розмову. Коли проходила його мама, то її образив, погрожував розбити окуляри. Йому зробили зауваження, а той у відповідь сказав, що через три дні у них будуть неприємності, бо російські солдати на кордонах Конотопщини, а його брат в Стаханові і що з ним підтримує зв`язок по телефону, що прийде рускій мір, почнуть усіх убивати. Потім чоловік пішов до молодих хлопців поодаль і почав їх схиляти до розмови, після цього підійшов до дітей на дитячому майданчику і пропагандував рускій мір. Він викликав поліцію. Вони всі подумали, що ОСОБА_26 диверсант.

Також, судом першої інстанції було досліджено і ряд наданих стороною обвинувачення письмових доказів, а саме:

- витяг з ЄРДР, з якого суд встановив, що за заявою ОСОБА_15 від 16.06.2022 - 17.06.2022 внесені відомості до ЄРДР про те, що 22.04.2022 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , перебуваючи поблизу магазину «Продукти» за адресою м. Конотоп, вул. Будівельників, виправдовував, визнавав правомірною та висловлював заперечення збройної агресії РФ проти України ( а.с. 211 );

- рапорт заступника начальника з превентивної діяльності Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_27 на ім`я начальника Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_28 від 16.06.2022 про те, що ним, під час вивчення матеріалів, списаних до справи № 1511/61 за результатом розгляду ЄО Конотопського РВП № 4320 від 22.04.2022 було встановлено, що громадянин ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , перебуваючи поблизу магазину «Продукти» за адресою м. Конотоп, вул. Будівельників, виправдовував, визнавав правомірною та висловлював заперечення збройної агресії РФ проти України. Таким чином, в діях ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 436-2 КК України (а.с. 212);

- повідомлення про початок досудового розслідування, датованого 17.06.2022, з якого судом встановлено, що 17.06.2022 слідчим Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_29 , за дорученням начальника СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000439 за повідомленням про те, що ОСОБА_8 по вул. Будівельників в м. Конотоп виправдовував та визнавав правомірною збройну агресію рф проти України. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.1 ст. 436-2 КК України. Відомості про кримінальне правопорушення, відповідно до вимог ч.ч.1,4 ст. 214 КПК України внесено слідчим СВ Конотопського ВП ГУНП в Сумській області до ЄРДР 17.06.2022 за № № 0000439 ( а.с. 213 );

- постанову від 17.06.2022, якою доручено проведення досудового розслідування та призначено групи прокурорів у кримінальному провадженні (а.с. 214, 215 ), а у подальшому постановою від 01.07.2022 визначено підслідність за Слідчим відділом УСБУ в Сумській області ( а.с. 216 ). Постанову від 04.07.2022, про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, якою досудове розслідування доручено іншому органу, а саме Конотопському районному відділу поліції ГУНП в Сумській області ( а.с. 217 ). Постанову від 05.07.2022, якою призначено групу прокурорів ОСОБА_9 та ОСОБА_30 ( а.с. 218 ), постанову від 07.07.2022, якою призначено слідчого ОСОБА_31 ( а.с. 219). Супровідними листами : від 22.06.2022 слідчого ОСОБА_31 про витребування матеріалів ( а.с. 220 ), від 23.06.2022, про надання матеріалів ЄО № 4320 від 22.04.2022 (а.с.221), рапорт чергового поліції від 22.04.2022 ( а.с. 222 ).

З викладеного судом першої інстанції встановлено, що досудове розслідування проведено уповноваженими особами, які мають право збирання доказів і постановлення процесуальних рішень.

Також суд дослідив і інші докази, зокрема:

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2022, з якого встановив, що свідку ОСОБА_22 були надані фотознімки громадян, на одному з яких під № 4 свідок впізнав ОСОБА_8 (а.с. 223,224), згідно довідки до протоколу про впізнання на фотознімку під № 4 зображений ОСОБА_8 ( а.с. 225);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2022 з якого встановлено, що свідку ОСОБА_21 були надані фотознімки громадян, на одному з яких під № 1 свідок впізнала ОСОБА_8 ( а.с.226,227 ), згідно довідки до протоколу про впізнання на фотознімку під № 1 зображений ОСОБА_8 ( а.с. 228);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2022 з якого встановлено, що свідку ОСОБА_19 були надані фотознімки громадян, на одному з яких свідок впізнала ОСОБА_8 ( №1) ( а.с. 229,230), згідно довідки до протоколу про впізнання на фотознімку під № 1 зображений ОСОБА_8 ( а.с. 231);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2022 з якого встановлено, що свідку ОСОБА_15 були надані фотознімки громадян, на одному з яких під № 2 свідок впізнав ОСОБА_8 ( а.с. 232,233 ), згідно довідки до протоколу про впізнання на фотознімку під № 2 зображений ОСОБА_8 ( а.с. 234 );

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.06.2022, з якого встановлено, що свідку ОСОБА_14 були надані фотознімки громадян, на одному з яких свідок під № 3 впізнала ОСОБА_8 (а.с. 235,236), згідно довідки до протоколу про впізнання на фотознімку під № 3 зображений ОСОБА_8 ( а.с. 237).

Також з матеріалів справи видно, що до кримінального провадження постановою про залучення спеціаліста від 30.06.2022 залучено спеціаліста-кандидата педагогічних наук, доцента кафедри гуманітарних дисциплін ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_18 якою проаналізовано протоколи допиту свідків і складено висновок про те, що у висловлюваннях ОСОБА_8 наявні такі ознаки, як виправдовування, визнання правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України ( а.с. 238-245).

Тому, аналізуючи досліджені докази, суд першої інстанції дійшов висновку з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів апеляційного суду, що всі вказані докази належні, допустимі та такі, що узгоджуються між собою, а тому, в повній мірі доводять вину ОСОБА_8 у запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту та визнанні правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікації представників збройних формувань Російської Федерації.

Таким чином, винуватість ОСОБА_8 повністю доведена і його дії суд першої інстанції правильно кваліфікував за ч. 1 ст. 436-2 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений стверджував, що:

1) злочину не вчиняв, свідки його оговорили, прокурор перед судовим засіданням в суді першої інстанції зі свідками вів попередню бесіду щодо пояснень, які вони повинні надавати суду, слідчий на досудовому розслідування свідків допитав без його - обвинуваченого участі та без участі його захисника;

2) в магазині де ставця інцидент його і його матір люди били, звинувачували в тому, що вони переселенці з Луганської області і саме через них відбулася війна.

У відповідь на такі доводи апелянта колегія суддів зазначає:

1) відповідно до ч.1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Колегія суддів вважає безпідставними доводи обвинуваченого про те, що свідки на досудовому розслідуванні допитувались слідством без його - обвинуваченого участі та участі його захисника, оскільки всі пояснення суд отримує із безпосереднього допиту цих осіб в судовому засіданні, за участі всіх учасників справи, які не позбавлені права задавати питання, надавати пояснення чи заперечення. Висновки ж обвинуваченого про упередженість свідків, колегія суддів вважає надуманими, оскільки з матеріалів справи вбачається, що будучи допитаними судом першої інстанції, всі свідки попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо не правдивих показі;

2) щодо доводів обвинуваченого про те, що в магазині де ставця інцидент його і його матір люди били, звинувачували в тому, що вони переселенці з Луганської області і саме через них відбулася війна, то їх колегія суддів не вважає такими, що впливають на доведеність вини і правильність кваліфікації дій обвинуваченого в даному кримінальному провадженні. Ні обвинувачений ні безпосередньо його мати не позбавлена можливості, в окремому від цієї справи порядку, оскаржити неправомірні дії відносно них, чи звернутися із завою про вчиення відносно них злочину в передбаченому на те законом порядку.

Щодо апеляційної скарги захисника, то в ній він стверджував, що :

1) суд першої інстанції безпідставно не дослідив записи з камер відеоспостереження, які знаходилися в магазині та біля нього і проігнорував клопотання про повторний допит свідків з приводу наявності в магазині справжніх камер відеоспостереження, а не муляжів;

2) прокурор проговорював зі свідками в коридорі приміщення суду, які саме запитання він буде ставити та яким чином потрібно відповідати на питання прокурора;

3) суд безпідставно відмовив у клопотанні про допит в якості свідка матері підзахисного - ОСОБА_10 . Таку відмову суд першої інстанції мотивував тим, що даний свідок не відкривався стороні обвинувачення в порядку ст.290 КПК України;

4) ОСОБА_8 не здійснював заперечення збройної агресії рф проти України, не намагався представити збройну агресію рф, як внутрішній громадянський конфлікт не виправдовував тих дій, які чинять військові рф на території України, не вихваляв та не возвеличував їхні дії. Звертав увагу на пояснення обвинуваченого, який між іншого зазначав, що «22.04.2022 пішов до магазину «Продукти». До цього, він випивав з товаришем ОСОБА_11 . Зайшовши до магазину, він хотів купити цигарки. В подальшому він почав обурюватися тим, що такі великі ціни на цигарки. Таке обурення адресував продавцю магазина. Потім, він вийшов з магазину. В подальшому до нього підійшов якийсь чоловік та почав вести з розмову, тема якої була збройна агресія рф відносно України. Він під час розмови повідомив йому, що він переселенець з Луганщини, на що даний чоловік відреагував агресивно. Почав його - ОСОБА_8 називати окупантом. Після цього, почав застосовувати фізичну силу відносно нього - ОСОБА_8 , порвав йому куртку та забра мобільний телефон. Потім приїхала поліція, яка в подальшому змогла забезпечити правопорядок;

5) з наданих показів ОСОБА_8 скоріш за все вбачається склад злочину, що передбачений ст. 296 КК України, тобто, хуліганство;

6) суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що «обвинувачений ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, будучи проросійськи-налаштованою особою...». На думку захисника, суд не врахував, що даний склад злочину ч.1 ст. 436-2 КК України є формальним, а не матеріальним, і не передбачає настання суспільно-небезпечних наслідків. Якщо суд стверджує настання таких негативних наслідків, то він повинен зазначити у вироку в чому саме вони виражаються та проявляються (їх зміст, суть);

7) свідки оговорили ОСОБА_8 , оскільки той переселенець;

8) орган досудового розслідування (слідчий), а саме Конотопський РВП ГУНП Сумській області, не мали законних повноважень (неуповноважений орган) проводити досудове розслідування в даному кримінальному провадженні та збирати докази, відповідно всі зібрані докази в даному кримінальному провадженні є недопустимими;

9) впізнання свідками ОСОБА_8 відбулось за фотознімками, однак потреби в цьому не було, статисти мають різкі відмінність у віці та зовнішності в порівнянні з ОСОБА_8 , що є грубим порушенням ч.2 ст. 228 КПК України;

10) ОСОБА_8 не проросійсько налаштована особа, оскільки ще з 2014 року проживає в м.Конотоп, тобто, з моменту захоплення території Луганської області терористичною організацією «ЛНР».

Проаналізувавши вказане колегія суддів зазначає:

1) щодо відмови суду першої інстанції про повторний допит свідків в частині відеокамер і про вилучення цих відео для досідження, то колегією суддів встановлено, що вказана обставина виступала предметом обговорення в судовому засіданні - 13.02.2023. Суд першої інстанції обгрунтовано погодився зі стороною обвинувачення про те, що на стадії досудового розслідування та під час підготовчого судового засідання клопотання аналогічного характеру ні обвинуваченим ні захисником не заявлись, а тому, їх заявлення на даній стадії судового розгляду, спрямовано на його затягування;

3) щодо того, що суд першої інстанції безпідставно не допитав в якості свідка матері підзахисного - ОСОБА_10 , то з журналу судового засідання від 23.01.2023 (а.с. 192 т.1) вбачається, що пояснення цього свідка суд слухав, зокрема з`ясовувалось питання щодо сплати застави. Питання про повторний допит цього свідка апеляційним судом стороною захисту не порушувалось, як не вказувалось і того, як пояснення свідка, який не був очевидцем події, могли вплинути на встановлення фактичних обставин справи;

4) до викладених в п.4) доподів колегія суддів відноситься критично з підстав того, що вони спростовуються поясненнями свідків та іншими матеріалами спарви в своїй сукупності. Пояснення ОСОБА_8 про те як він пішов до магазину, обурився на ціну цигарок та про те, що його називали переселенцем, не спростовує правильності встановлених судом фактичних обставин справи;

5) щодо того, що дії ОСОБА_8 підпадають під склад злочину за ст. 296 КК України - хуліганство, а не за ч.1 ст. 436-2 КК України то їх колегія суддів вважає надуманими, оскільки дії ОСОБА_8 були спрямовані саме на запереченні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту та визнанні правомірною збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікації представників збройних формувань Російської Федерації;

6) щодо складу злочину за ч.1 ст. 436-2 КК України (формальний чи матеріальний), то колегія суддів не може визнати ці твердження такими, що істотно впливають на правильність встановлених судом фактичних обставин справи, доведеність вини і правильність кваліфікації дій обвинуваченого в цілому;

2-7) щодо висновків захисника про те, що прокурор проговорював зі свідками в коридорі приміщення суду, які саме запитання він буде ставити та яким чином потрібно відповідати на питання прокурора та, що свідки оговорили ОСОБА_8 , оскільки той переселенець, то їх колегія суддів вражає надуманими. Свідки повідомлялись про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів. Пояснення свідків логічні, послідовні та узгоджуються між собою. Більше того, з пояснень самого обвинуваченого вбачається, що той «припускає, що міг щось сказати, оскільки був п`яний»;

8) щодо компетентності органу досудового розслідування у проведенні розслідування в дному провадженні, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, які він виклав у вироку. Зокрема постанова про доручення проведення досудового розслідування кримінального правопорушення саме Конотопському районному відділу поліції ГУНП в Сумській прийнята уповноваженим органом, яким наведено всі обставини доручення з належним обгрунтуванням, всі інші досліджені докази, зібрані уповноваженим органом, є належними, допустимими і спростовують твердження захисту;

9) щодо впізнання свідками ОСОБА_8 за фотознімками, а не за безпосередньої участі ОСОБА_8 , і про те, що статисти мають різкі відмінність у віці та зовнішності в порівнянні з ОСОБА_8 , що на думку захисника є грубим порушенням ч.2 ст. 228 КПК України, то колегія суддів за візуальним оглядом фото таких відмінностей не встановила. Пред`явлення особи для впізнання лише за фотознімками не має наслідком недопустимість доказів за умови дотримання приписів ст. 228 КПК України. Обов`язковість обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками законодавством не передбачено, що унеможливлює визнання доказу недопустимим на цій підставі;

10) за встановлених обставин факт проживання ОСОБА_8 в м. Конотоп тривалий час, не виключає доведеності його вини у вчинні протиправних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 та правильності правової кваліфікації його дій за ч.1 ст. 436-2 КК України.

Щодо виду і міри призначеного ОСОБА_8 покарання то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі, суд першої інстанції враховував обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого - хворобливий стан, обставини, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та в умовах воєнного стану, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, хоча має працездатний вік, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, його характер - злочин проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, врахував

відомості, викладені в досудовій доповіді про високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, високий ризик небезпеки для суспільства і окремих осіб, і що виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства неможливе і може становити високу небезпеку для суспільства, та дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів, що необхідне і достатнє для ОСОБА_8 буде покарання в межах санкції ч. 1 ст. 436-2 КК України у виді позбавлння волі.

В апеляційних скаргах обвинувачений і захисник звертали увагу на слабкий стан здоров`я ОСОБА_8 , необхідність у лікуванні, дієті, про те, що ОСОБА_8 має батьків пенсійного віку, яким потрібна його допомога, має намір нести службу в ЗСУ і на відсутність на ОСОБА_8 скарзі сторони сусідів.

З матеріалів справи видно, що стан здоров`я обвинуваченого судом першої інстанції враховано, підстав для того, що обвинувачений не може відбувати покарання за хворобами не встановлено, відомостей про те, що ОСОБА_8 будучи не працевлаштованим утримував батьків немає, а відсутність скарг сусідів само по собі не може стати підставою для пом`якшення йому покарання.

Щодо служби в ЗСУ то таке питання регулюється окремим порядком, визначеним ст. 616 КПК України.

Щодо зміни запобіжного заходу, про що також ставила питання сторона захисту, то колегія суддів не вбачає підстав вдаватись до його аналізу, оскільки вироком суду першої інстанції обвинуваченому призначено покарання у виді позбавлення волі, і з постановленням апеляційним судом судового рішення такий вирок набирає законної сили.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог захисника і обвинуваченого відмовити, а вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2023, залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.02.2023, відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4