Справа № 751/5734/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/539/23
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

08 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю і жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, з базовою загальною освітою, одруженому, який має на утриманні малолітню дитину, не працюючому, раніше не судимому, змінений раніше обраний запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою строком на 60 діб до 29 липня 2023 року, без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не втратили своєї актуальності на час судового розгляду, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою обвинуваченого, який двічі не прибув в судові засідання без поважних на те причин, що вказує на те, що домашній арешт не забезпечує належного виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу її підзахисному ОСОБА_6 з домашнього арешту на тримання під вартою, з тих підстав, що на порушення вимог ст.ст. 2. 7-9, 17, 21, 176-178, ч. 1, 2 ст. 194 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зазначив про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, не послався на матеріали, які б свідчили про наявність цих ризиків. Крім того, в оскаржуваному рішенні не зазначено обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Основною підставою для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 стала його неявка в судові засідання, призначені на 09 та 18 травня 2023 року начебто без поважних на те причин, що вказує на недотримання ним процесуальних обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді та свідчить про наявність ризиків переховування від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, звертає увагу на те, що в ході розгляду клопотання ОСОБА_6 надав пояснення з приводу причини своєї неявки, які є цілком логічними та спростовують твердження про наявність вказаних ризиків. Зокрема, 09 травня він не прибув до суду через поганий стан здоров`я, а 18 травня причиною його неявки стало те, що він запізнився на потяг, а власного транспорту не має, проживає за межами міста, де відбувається судовий розгляд, але він по телефону повідомив прокурора та секретаря судового засідання про те, що не встиг на електропотяг та не зможе прибути в судове засідання.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти аргументів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , віддаленість місця його проживання від місця, де відбувається судовий розгляд, той факт, що до суду він двічі не прибув, без поважних причин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу, з урахуванням особливостей судового розгляду кримінального провадження.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Як убачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого в складі організованої групи, яка є структурним підрозділом злочинної організації, діяльність якої носила масштабний характер та поширювалась на Чернігівську, Сумську та Київську області, та за яке передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

03 листопада 2022 року ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати вказане житло, у період доби з 23.00 год. по 06.00 год. наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження.

При цьому, на ОСОБА_6 були покладені обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; не спілкуватися зі свідками в цьому кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; здати на зберігання до УДМС України в Чернігівській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

У подальшому строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту був продовжений. На даний час матеріали кримінального провадження перебувають на розгляді в суді першої інстанції.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Ризик, це завжди ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню тощо. Ймовірність не може підтверджуватись прямими доказами, як помилково вважає сторона захисту, це можуть бути лише факти, які вказують на дані щодо особи обвинуваченого, характеризують його, вказують на його поведінку, що у сукупності свідчать про наявність певних ризиків неналежної процесуальної поведінки.

У разі, коли факт неналежної процесуальної поведінки та порушення визначених слідчим суддею обмежень встановлений, це вже не ризик, це порушення умов дотримання встановлених обмежень при обраному запобіжному заході, що не був пов`язаний із позбавлення волі.

09 травня 2023 року обвинувачений ОСОБА_6 не прибув в судове засідання, при цьому, поважною причиною своєї неявки вказує погіршення стану здоров`я. Однак, ні суду першої інстанції, ні до апеляційної скарги стороною захисту не було надано документів, які б підтверджували той факт, що в цей день обвинувачений звертався за медичною допомогою, був оглянутий лікарем та йому був встановлений певний діагноз.

18 травня 2023 року обвинувачений вдруге не прибув в судове засідання, пояснюючи це тим, що запізнився на електропотяг, а захисник в свою чергу наголошує на тому, що ОСОБА_6 проживає в іншому місті, свого транспорту не має та вимушений добиратися до місця судового розгляду громадським транспортом. Отже, запізнення на потяг, на думку сторони захисту, є поважною причиною неявки в судове засідання.

Однак, слідчим суддею при обранні міри запобіжного заходу не пов`язаної із позбавленням волі на ОСОБА_6 був покладений обов`язок прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду. Дотримання вказаного обов`язку гарантує обвинуваченому те, що обрана міра запобіжного заходу може бути продовжена. При обранні такої міри запобіжного заходу, як обвинувачений (на той час підозрюваний),так і його захисник були обізнані про те, що місце проживання ОСОБА_6 знаходиться на значній відстані від місця, де відбуватиметься судовий розгляд, отже, вони погоджувались на дотримання покладених обов`язків.

До того ж, стороною захисту не наведено які саме непереборні обставини стали причиною того, що ОСОБА_6 спізнився на потяг до міста, де відбуватиметься судовий розгляд, адже на виконання свого обов`язку, він повинен був завчасно прибути на вокзал, придбати білет, сісти у вагон потягу та прибути в судове засідання. Саме такі дії свідчили б про те, що обраний запобіжний захід є дієвим, обвинувачений дотримується покладених на нього обов`язків та не нехтує їх виконанням, а натомість, ОСОБА_6 двічі поспіль дозволив собі не прибути в судове засідання без поважних причин, не зважаючи на те, що у разі визнання його винним, йому загрожує досить тривалий строк ув`язнення.

Проаналізувавши встановлені вище обставини, враховуючи пояснення сторони захисту про причини неявки ОСОБА_6 в судові засідання, колегія суддів приходить до висновку, що останнім безпідставно порушенні встановлені судом обмеження при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що свідчить про неналежне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, виходячи з мети застосування запобіжного заходу, та достатності обставин вважати, що раніше встановлені ризики продовжують існувати, що викликає необхідність в заміні раніше обраного запобіжного заходу на більш суворий - тримання під вартою.

За таких обставин, на даному етапі судового розгляду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме тим запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення, гарантуватиме виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів бере до уваги, що у кримінальному провадженні, окрім обвинуваченого ОСОБА_6 ще 12 обвинувачених та 11 захисників, а тому така поведінка ОСОБА_6 призводить до штучного затягування судового розгляду та порушення прав інших учасників кримінального провадження, які прибувають на виклик суду, а судовий розгляд переноситься.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 31 травня 2023 року про зміну обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3