ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/129/23
Провадження №1-кс/477/654/23
УХВАЛА

про скасування арешту на майно

27 червня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , про скасування арешту, подане в межах кримінального провадження №0000302 від 24 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2023 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області з клопотанням про скасування арешту майна, подане в межах кримінального провадження № 0000302 від 24 листопада 2022 року, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2023 року у справі №477/129/23 у кримінальному провадженні на майно, що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S22 Ultra», імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 у чохлі чорно-зеленого кольору, з двома сім картами: «Лайфселл» та «Київстар» № НОМЕР_3 та грошові кошти в розмірі 6 300 доларів США, яке було вилучено 02 лютого 2023 року в ході проведення обшуків.

Клопотання вмотивовано тим, що 02 лютого 2023 року в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 та в ході проведення обшуку, належного йому транспортного засобу автомобіля, марки «Subaru Outback», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , було виявлено та вилучено речі та документи, на які ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2023 року накладено арешт, у якому на думку заявника на даний час відпала потреба та який на думку заявника накладено необґрунтовано, так як вони необґрунтовано були вилучені у власника майна; досудове розслідування триває досить значний час, однак ОСОБА_4 не набув статусу підозрюваного у Кримінальному провадженні; частина грошових коштів, що були ідентифіковані слідством віднайдено у підозрюваного, що свідчить про приналежність вилучених під час обшуку коштів саме ОСОБА_4 ; вилучений телефон тривалий час утримується органом досудового розслідування та з ним могли і мали бути виконані усі дії; вилучене майно безпідставно утримується протягом тривалого часу.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву в якій просив розглянути клопотання без його участі.

Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання також не з`явився, надіславши заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у якій заперечував проти задоволення клопотання та просив у його задоволенні відмовити.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до положень частини другої статті 174 КПК України про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Чинними положеннями КПК України не передбачена обов`язкова участь зазначених осіб під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Враховуючи положення статті 174 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання про скасування арешту майна, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд клопотання за відсутності сторін.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною третьою статті 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно частини четвертої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положень статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з частиною першою статті 96-1 КК спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого відповідними статтями цього Кодексу.

При цьому, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна (частина перша, друга статті 96-2 КК).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (частина десята статті 170 КПК України).

Згідно з частиною першою статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у частині другій статті 170 КПК України, а також доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Отже, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов:

- вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

- вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У клопотанні ОСОБА_3 зазначає про те, що у застосуванні арешту майна відпала потреба, та те, що вказаний арешт накладено необґрунтовано.

Що стосується доводів заявника ОСОБА_3 з приводу необґрунтованості накладеного арешту ухвалою слідчого судді від 13 лютого 2023 року, то слід зазначити, що доводи викладені у клопотанні про скасування арешту майна, зокрема, щодо статусу ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні, належність йому вилучених грошових коштів, тощо були предметом дослідження слідчим суддею під час вирішення питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, що відображено в ухвалі від 13 лютого 2023 року №447/129/23.

Указані доводи заявника також досліджувалися Миколаївським апеляційним судом за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2023 року.

На даний час жодних обставин, що свідчили б про зміну підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_4 не змінилося.

Наявність чи відсутність у ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні не має значення при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею з метою забезпечення збереження як речових доказів так і застосування спеціальної конфіскації.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2023 року в ході проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій орган досудового розслідування встановив, що причетність до вказаного правопорушення третіх осіб, в тому числі ОСОБА_4 та отримання ним грошових коштів під контролем правоохоронних органів від ОСОБА_6 , що слугувало підставою вважати вилучені грошові такими, що отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення.

Підставою арешту вилученого мобільного телефону став той факт, що постановою слідчого від 03 лютого 2023 року вилучені в ході обшуку речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному проваджені, оскільки вони відповідають критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Метою арешту майна, відповідно до пункту 1 та 2 частини другої статті 170 КК України, було як забезпечення збереження речового доказу так і можливість застосування спеціальної конфіскації до грошових коштів ОСОБА_4 , оскільки законність їх походження останнім не доведена, а з матеріалів провадження встановлено, що сума коштів вилучена 02 лютого 2023 року у ОСОБА_4 відповідала в цілому сумі грошових коштів, які ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановили в якості неправомірної вигоди за надання документів для виїзду за кордон України.

Арешт вилучених речей та документів обумовлений необхідністю встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо), з метою вирішення питань, які мають суттєве значення для досудового розслідування та належать до предмету доказування у даному кримінальному провадженні.

Крім того, під час вирішення питання про накладення арешту на вилучені речі та документи слідчий суддя встановив, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною третьою статті 332 КК України є обґрунтованою, а характер вчиненого злочину відповідає тому ступеню тяжкості, що і було підставою для застосування у Кримінальному провадженні арешту речей та документів, оскільки існував ризик щодо втрати вилучених в ході обшуку речей, у тому числі відомостей, що містяться на них, а також дійшов висновку, що застосування арешту відповідає принципу розумності, є співрозмірним, виходячи із завдань кримінального провадження у відповідності до положень статті 2 КПК України, та не створюватиме негативних наслідків для третіх осіб.

Як встановлено слідчим суддею під час розгляду цього клопотання, арешт на вилучені в ході обшуку речі та документи накладено обґрунтовано, вказані в ухвалі слідчого судді від 13 лютого 2023 року підстава, мета та необхідність такого арешту відповідає положенням чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, доводи адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , щодо необґрунтованості накладеного арешту не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

У клопотанні ОСОБА_3 також зазначає про те, що у застосуванні арешту майна відпала потреба, тому суд має встановити наявність або відсутність й указаної підстави для скасування арешту.

На підставі документів, що містяться у матеріалах клопотання, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України за фактом організації діяльності щодо незаконного переправляння осіб через державний кордон України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 листопада 2022 року, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000302.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2023 року, частково задоволено клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні та накладено арешт з метою його збереження як речового доказу, зокрема на мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S22 Ultra», імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 у чохлі чорно-зеленого кольору, з двома сім картами: «Лайфселл» та «Київстар» № НОМЕР_3 . Цією ж ухвалою накладено арешт з метою застосування спеціальної конфіскації у кримінальному провадженні на грошові кошти в розмірі 6 300 доларів США, вилучені у ОСОБА_4 під час обшуку належного йому автомобіля.

Під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо обґрунтованості накладення арешту на майно з урахуванням нових доказів, які надаються слідчому судді під час розгляду клопотання та які не були відомі слідчому судді під час накладення арешту на майно.

Так, наявність підстав вважати, що вилучені грошові кошти можуть підлягати спеціальній конфіскації наведена слідчим суддею в ухвалі від 13 лютого 2023 року та на даний час відомостей, що свідчили б про зміну обставин що були встановлені слідчим суддею під час вирішення питання про накладення арешту на майно не встановлено. Указане наведено також слідчим суддею вище у мотивувальній постанові цієї ж ухвали в межах вирішення доводі ОСОБА_3 щодо обґрунтованості накладеного арешту на грошові кошти.

Оскільки досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває, та в його ході може бути встановлено причетність до вчинення злочину і інших осіб, тому підстав стверджувати, що на даний час відпала необхідність у накладенні арешту на грошові кошти, що вилучені у ОСОБА_4 немає, з огляду на відповідність їх критеріям, визначеним частиною першою статі 96-2 КК України.

Жодних нових доказів, які б спростовували раніше встановленні слідчим суддею обставини матеріали клопотання не містять.

Що стосується доводів заявника з приводу відсутності подальшої потреби у збереженні вилученого майна як речового доказу у цьому кримінальному провадженні, то вирішуючи вказане питання, слідчий суддя виходить з того, що за змістом частини першої, другої статті 98 КПК, речовими доказами є, зокрема, матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені частиною третьою статті 28 КПК України, однак вони мають бути об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

У судове засідання прокурор ОСОБА_5 , за клопотанням якого було накладено арешт на вилучене в ході обшуку майно, не з`явився та не довів необхідності подальшого утримання такого майна, при цьому слідчий суддя враховує, що з часу вилучення майна, що є предметом розгляду у даному клопотанні, пройшов тривалий час, та з вилученим телефоном, мали бути виконані усі необхідні дії, проведено його огляд та встановлено наявність або відсутність будьяких даних на цьому електронному засобі, які б мали значення для кримінального провадження.

Доказів того, що у межах кримінального провадження на даний час проводяться будь-які слідчі дії з арештованим майном слідчому судді не надано.

Як вказує заявник у своєму клопотанні, ним було повідомлено пароль від логічного захисту телефону, надано відповіді на питання слідчого, з огляду на що вважає що на даний час відсутні підстави для подальшого утримання майна.

Оскільки слідчому судді не надано відомостей про призначення експертизи електронного засобу та відомостей, щодо наявного на ньому логічного захисту, що обумовлювало б його подальше утримання стороною обвинувачення, то зазначені обставини свідчать про відсутність потреби у подальшому утриманні стороною обвинувачення відповідного електронного пристрою. Зазначене вказує на те, що сторона обвинувачення не має наміру використовувати вилучене майно, як доказ.

В силу вимог частини шостої статті 236 КПК України, якщо під час обшуку слідчий, прокурор виявив доступ чи можливість доступу до комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, для виявлення яких не надано дозвіл на проведення обшуку, але щодо яких є достатні підстави вважати, що інформація, що на них міститься, має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, прокурор, слідчий має право здійснити пошук, виявлення та фіксацію комп`ютерних даних, що на них міститься, на місці проведення обшуку.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що відомостей про наявність логічного захисту на телефоні, що є предметом розгляду цього клопотання прокурором не наведено, а нормами КПК врегулювано порядок дій слідчого та прокурора у разі наявності доступу до інформації що міститься, в тому числі, й у мобільному телефоні.

Зазначені вище встановлені в ході розгляду клопотання обставини свідчать про відсутність підстав для подальшого арешту майна. Доказів з приводу протилежного прокурором під час розгляду клопотання слідчому судді не надано.

Відтак встановлено, що на даний час відпали обставини, які стали підставою для арешту вищевказаного майна, що передбачені статтею 170 КПК України, тобто заявником належним чином обґрунтовано обставини, на які він посилається у клопотанні, а тому клопотання в частині скасування арешту на майно, який накладено з метою його збереження як речового доказу підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 100, 170-174, 309, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 лютого 2023 року у справі №477/129/23 у кримінальному провадженні №0000302 від 24 листопада 2022 року на майно, що належить ОСОБА_4 , а саме на:

мобільний телефон марки «Samsung Galaxy S22 Ultra», імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 у чохлі чорно-зеленого кольору, з двома сім картами: «Лайфселл» та «Київстар» № НОМЕР_3 .

В іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_10