ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1608/23 Справа № 203/3022/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю :

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року про відмову у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000546,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000546.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що аналіз оскарженого повідомлення про підозру свідчить, що воно містить достатні докази для підтвердження фактів, які є причиною виникнення підозри.

Вказує, що вирішуючи питання дотримання органом досудового розслідування правил підслідності, суд виходить з того, що в силу статті 216 КПК кримінальні правопорушення, передбачені статтею 246 Кримінального кодексу України підслідні органам Національної поліції, отже повідомлення ОСОБА_9 про підозру слідчим відділу РОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області цілком відповідало кримінальному процесуальному закону

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру від 11.03.2023 року, вручене підозрюваному ОСОБА_9 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що повідомлення про підозру в супереч вимогам ст.ст. 276-277 КПК України є необґрунтованим, будь-які докази які можуть доводити вину ОСОБА_9 у вчиненні злочину були відсутні як на момент вручення повідомлення про підозру так і на момент продовження строку досудового розслідування, нові докази не з`явились.

Вказує, що в матеріалах справи відсутня постанова прокурора про визначення підслідності в ході відкриття кримінального провадження, а тому слідчий не мав повноважень на вручення повідомлення про підозру посадової особи органу місцевого самоврядування.

Позиції учасників судового провадження.

Підозрюваний ОСОБА_9 та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із ч. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором, а також визначено вимоги, яким це повідомлення має відповідати.

Повідомлення має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурор, який здійснив повідомлення.

Апеляційним розглядом встановлено, що 11.03.2023 слідчим відділу РОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_9 було складено, а згодом пред`явлено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 28, частиною 4 статті 246 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в силу статті 216 КПК кримінальні правопорушення, передбачені статтею 246 Кримінального кодексу України підслідні органам Національної поліції, отже повідомлення ОСОБА_9 про підозру слідчим відділу РОТЗ СУ ГУНП в Дніпропетровській області цілком відповідало кримінальному процесуальному закону.

Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи відсутня постанова прокурора про визначення підслідності в ході відкриття кримінального провадження, а тому слідчий не мав повноважень на вручення повідомлення про підозру посадової особи органу місцевого самоврядування не може бути предметом дослідження на даному та повинно вирішуватись під час розгляду справи по суті.

Щодо обґрунтованості пред`явленої підозри апеляційний суд зазначає наступне.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_9 підозри, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

На даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Питання якості (належності, допустимості, достовірності, достатності тощо) доказів на цій стадії провадження не вирішується, а тому апеляційна скарга захисника в цій частині не заслуговує на увагу.

Водночас, як убачається з матеріалів провадження в повідомленні про підозру ОСОБА_9 вказано зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Зі змісту повідомлення про підозру слідує, що в ньому логічно та послідовно викладені фактичні обставини можливого вчинення ОСОБА_9 вказаних кримінальних правопорушень.

Дослідивши матеріали провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи сторони захисту, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини Стаття 6§1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод зобов`язує суди зазначати підстави для винесення рішень, однак не передбачає детальної відповіді на кожний аргумент (VandeHurk v. theNetherlands, 19 April 1994, §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені (Boldea v. Romania, 15 February 2007§30). При цьому міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та фактично зводяться до оцінки винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2023 року про відмову у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000546 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4