УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2023 Справа №607/8238/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , у м. Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання, на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, в кримінальному провадженні №0001143, -

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обгрунтовуючи подане клопотання посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України.

Крім того, на даний час продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема обвинувачений ОСОБА_4 у зв`язку із усвідомленням тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та усвідомлюючи міру покарання може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення оскільки обвинувачений раніше вчиняв умисні корисливі злочини, обвинувачується у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину проти власності, не має постійного джерела доходу, що також свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, про його стійку протиправну поведінку та про наявність ризику того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, продовжуватиме свою злочинну діяльність, що в свою чергу вказує на його підвищену суспільну небезпеку.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_7 клопотання підтримав в повному обсязі посилаючись на зазначені у ньому мотиви.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання оскільки вважає, що на даний час відсутні підстави для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 клопотань та заперечень не заявив.

Заслухавши доводи учасників, дослідивши клопотання та наявні матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2023 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк два місяці.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та вбачається із реєстру матеріалів долучених до обвинувальних актів. При цьому слід зазначити, що відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Також прокурором доведено, що продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, ризиком того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду є те, що обвинувачений, усвідомлюючи міру покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, може умисно переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності. В підтвердження вказаного ризику слугують також факти неодноразових неявок ОСОБА_4 до суду без поважних причин, його неодноразові приводи та його оголошення в розшук Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалою суду від 29 серпня 2017 року.

Також суд вважає наявним та доведеним ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості обвинуваченим вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність. Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення є те, що обвинувачений раніше вчиняв умисні корисливі злочини, обвинувачується у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину проти власності, не має постійного джерела доходу, що також свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, про його стійку протиправну поведінку та про наявність ризику того, що він перебуваючи на волі продовжуватиме свою злочинну діяльність, що в свою чергу вказує на його підвищену суспільну небезпеку.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу судом встановлено, що вищезазначені обставини є також обставинами, які передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, та які достатньо переконливо свідчать про неможливість застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зокрема, в ході розгляду даного клопотання, судом не здобуто доказів, які би свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, зможе забезпечити виконання обвинуваченим належним чином, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які зазначені прокурором у клопотанні.

Посилання сторони захисту на наявність підстав, для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу судом оцінюється критично, оскільки будь-яких доказів підтверджуючих доводи сторони захисту про відсутність ризиків зазначених у клопотанні прокурора, суду не надано. Будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує саме такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом не встановлено та сторонами не доведено.

При цьому, вирішуючи подане прокурором клопотання, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину та можливість ухилення від явки до суду.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи наведене, беручи до уваги фактичні обставини кримінального провадження та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченому, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, запобігання ризикам зазначеним у клопотанні та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на два місяці.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 182, 183, 194, 199, 201, 376, розділом ІІ КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити, ОСОБА_4 продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на два місяці, до 10 жовтня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою закінчується 10 жовтня 2023 року в 23 год. 59 хв.

Копію ухвали вручити учасникам і надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань №26» Міністерства юстиції України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_1