Справа 556/1616/23
Номер провадження 1-в/556/158/2023
У Х В А Л А

Іменем України

21.06.2023 року смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представник адміністрації колонії ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець, в режимі відеоконференції, клопотання засудженого, який відбуває покарання в ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , до арешту не працюючого, не одруженого, освіта неповна середня, раніше не судимий.

Засудженого 02.06.2014 року Багмиським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 115 ч.1, 115 ч.2 п.п. 9, 13; 185 ч.1, 15 ч.2-194 ч.2, 70 КК України на 13 років позбавлення волі.

30.03.2016 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області на підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 23.09.2013 р. по 02.07.2014 р. з розрахунку день за два.

08.10.2020 року ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області приведено у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» №2617-8 від 22.11.2019 року вирок Багмиського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.06.2014 р в частині призначеного покарання за ч.1 ст. 185 КК України визначивши покарання за цей злочин у виді 5 років обмеження волі, визначити остаточну міру покарання за вказаним вироком на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 13 років позбавлення волі.

В С Т А НО В И В :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, відбув 3/4 строку покарання. В судовому засіданні просив застосувати відносно нього положення ст.81 КК України та умовно-достроково звільнити з місць позбавлення волі, як такого, що довів своє виправлення, має позитивні плани на майбутнє.

Представник адміністрації колонії заперечив відносно задоволення клопотання засудженого, оскільки останній посередньо характеризується, поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

У судовому засіданні прокурор заперечив відносно задоволення клопотання засудженого. ОСОБА_5 за весь час відбування покарання посередньо характеризується, допустив чотири порушення вимог режиму відбування покарання, має 1 заохочення, працевлаштований, але не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці. У ДУ «Полицька виправна колонія (№76)» відбуває покарання з 25.01.2023 р. А тому, дане клопотання є передчасним.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, в тому числі особову справу засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 02.06.2014 року Багмиським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 115 ч.1, 115 ч.2 п.п. 9, 13; 185 ч.1, 15 ч.2-194 ч.2, 70 КК України на 13 років позбавлення волі.

Початок строку відбування кримінального покарання 23.09.2013 року.

Кінець строку відбування кримінального покарання 13.12.2025 року.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_5 перебуває з 23.09.2013 року. Вину в скоєному злочині визнає частково. Міру покарання призначену судом вважає не справедливою.

Під час тримання в державній установі «Дніпропетровський слідчий ізолятор» допустив два порушення режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Заходи заохочення не застосовувались.

Під час відбування покарання в ДУ «Катеринівська виправна колонія (№46)» допустив два порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені у встановленому законом порядку. Правами начальника установи один раз заохочувався.

З 25.01.2023 року ОСОБА_5 відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Полицька виправна колонія (№76)», за час відбування покарання характеризується посередньо. Стягнень та заохочень не має. Намагається дотримуватися норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи.

Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує передбачені законодавством вимоги.

Працевлаштований днювальним відділення. До роботи відноситься зодовільно, не завжди дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Виконавчих листів на виконанні в установі не має.

Не бажає брати участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених.

Підтримує соціально корисні зв`язки з рідними та близькими шляхом телефонних переговорів, отримує передачі.

За рисами характеру: спокійний; у ставленні до засуджених: не конфліктний, у ставленні до себе: не вимогливий; за вольовими якостями: не цілеспрямований.

Спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує в чистоті і в порядку, зовнішній вигляд не завжди охайний. Не завжди дотримується правил особистої гігієни та санітарії.

Не перебуває на профілактичних обліках в установі.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

-ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

-участь у суспільно-корисній праці;

-участь у виховних заходах;

-участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

-участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

-участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

-поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

-прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

-визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

-підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Як зазначено в п.п.2,17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обовязків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Так засуджений, чотири рази притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог режиму відбування покарання, стягнення погашені у встановленому законом поряду, має одне заохочення, але дана обставина не може суттєво впливати на висновок суду про доведеність засудженим свого виправлення. Посередньо характеризується.

Разом з цим, оцінюючи в сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, суд вважає, що не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

ОСОБА_5 хоча працевлаштований, до роботи відноситься задовільно, не завжди дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує передбачені законодавством вмиоги, участі у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених та професійно-технічному навчанні не бере, до виконання робіт із благоустрою установи не залучався, спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує в чистоті і порядку, зовнішній вигляд не завжди охайний, участі у самодіяльних організаціях не бере, вину у вчиненому злочині визнає частково.

Враховуючи дані обставини та наявні формальні підстави для звільнення за ст.81 КК України, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, хоча засуджений ОСОБА_5 відбув 3/4 строку покарання, однак не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення.

Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не сприятиме виховному і запобіжному впливу на засудженого, оскільки він своє виправлення не довів та не має глибокого критичного усвідомлення своєї вини у скоєному злочині, а тому у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст. ст. 392,538, 539 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання з місць позбавлення волі відмовити, за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду протягом 7 діб через районний суд з моменту проголошення, а засудженим - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1