СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-і/759/8/23
ун. № 759/1229/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009004 від 07.11.2018, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва (головуючий суддя ОСОБА_7 ) перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою суду від 27.03.2023 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 25.05.2022 включно.

18.05.2023 прокурор Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 звернулася до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор послалася на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання ОСОБА_5 вказаного запобіжного заходу, продовжують існувати, а саме: обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вищевикладене на думку прокурора свідчить про необхідність застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не зможе запобігти вище зазначеним ризикам.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з викладених у ньому підстав та просила його задовольнити.

Захисник заперечував щодо продовження строку тримання під вартою, та у випадку задоволення клопотання просив зменшити розмір застави до рівня, підйомного для обвинуваченого. Надав суду докази, що дохід обвинуваченого впродовж 2013-2022 років становив близько 200000 грн., з яких у 2022 році коли він пішов на службу 172818,87грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 думку захисника підтримав.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання продовження строку запобіжного заходу судом враховується практика Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення «Лабіта проти Італії», згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Враховуючи те, що з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні дочку 2017 року народження, є військовослужбовцем, що свідчить про відсутність міцних соціальних зав`язків у останнього, характер та обставини інкримінованого злочину, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Обраний стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, кореспондується з визначеними кримінальним процесуальним кодексом України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, тому суд вважає, що наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, а клопотання прокурора є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд, керуючись правилами ч.5 ст.182, ст.183 КПК України, із врахуванням матеріалів справи, знаходить правові підстави для визначення обвинуваченому ОСОБА_5 застави, в розмірі 60-ти розмірів прожиткового мінімуму, для працездатних осіб, яка здатна забезпечити виконання обвинуваченим обов`язків, покладених на нього судом.

Крім того, зважаючи на надані у судовому засіданні докази щодо доходів обвинуваченого впродовж 2013-2022 років, які були відсутні у суду на момент визначення розміру застави уперше, з метою визначення розміру застави який не являтиметься для обвинуваченого завідомо не підйомним, суд дійшов висновку про зменшення розміру застави до 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 178, 183 ч.4, ст.ст. 331, 369, 376 КПК України, п.20-5 Розділу XІ Перехідні положення КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні внесенному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0009004 від 07.11.2018, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,- задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 21.07.2023.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 60 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 161 040 (сто шістдесят одну тисячу сорок) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду міста Києва (отримувач: Код отримувача (код за ЄДРПОУ)26268059, Банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA1012089 ).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого, у разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою прокурора та суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Визначити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі внесення застави у визначеному в цій ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Святошинського районного суду міста Києва, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 , з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала суду діє до 21.07.2023 включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Для утримання обвинувачений ОСОБА_5 підлягає направленню до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1