ЄУН № 336/8177/23
пр. № 1-кс/336/1083/2023
УХВАЛА

Іменем України

13 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0001412 від 11.08.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, неодруженого, зі слів має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2012 та 2021 років народження та повнолітню дитину 2002 року народження, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням в якому просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 , строком на 60 діб.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 , маючи умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, знаходячись в холі відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м.Запоріжжя, вул. 8-го Березня, б.31, умисно заподіяв тілесні ушкодження начальнику відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області підполковнику поліції ОСОБА_8 , за наступних обставин.

11 серпня 2023 року о 07 годині 30 хвилин, начальник відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - ОСОБА_8 , у форменому одязі, заступив на службу по організації роботи зазначеного відділу поліції.

Виконуючи покладені на нього службові обов`язки, 11 серпня 2023 року о 14 годині 48 хвилин, ОСОБА_8 заходив до холу відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, де за ним почав йти ОСОБА_5 , який на ґрунті неприязних відносин до ОСОБА_8 , почав виражатись у бік поліцейського нецензурною лайкою та образливо чіплявся до нього, вів себе агресивно. В цей час ОСОБА_8 зробив йому усне зауваження з приводу припинення вчинення адміністративного правопорушення в громадському місці.

В подальшому перебуваючи в холі відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 продовжив виражатись у бік ОСОБА_8 нецензурною лайкою та образливо чіплявся до нього, вів себе агресивно, при цьому підійшовши ззаду до ОСОБА_8 , ОСОБА_5 усвідомлюючи, що ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу, а саме співробітником відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, та в той момент виконував свої службові обов`язки, діючи умисно, наніс ОСОБА_8 один удар правою рукою в область потиличної ділянки потерпілого, внаслідок чого спричинив ОСОБА_8 згідно довідки з КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин потиличної ділянки.

На даний час дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.2 ст.345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_5 усвідомлюючи реальність покарання пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, усе вищевикладене, на думку слідства, дає змогу застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, викладених у ньому. Прокурор стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваного, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують

Підозрюваний та захисник заперечили проти задоволення клопотання. Захисник зазначила, що підозра є необґрунтованою, жодних належних доказів вини ОСОБА_5 матеріали кримінального провадження не містять, ризики, на які посилається сторона обвинувачення, не підтверджені належними доказами, а тому просить повністю відмовити у задоволенні клопотання.

Ухвалою суду від 13.08.2023 підозрюваному відмовлено у задоволенні клопотання про відвід прокурора та слідчого.

В судовому засіданні підозрюваний заявив клопотання щодо надання йому перекладача, оскільки він нібито не розуміє української мови. Суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання, оскільки підозрюваний народився в Україні, на Запоріжжі, закінчив Запорізьку загальноосвітню школу I-II ступенів №53 Запорізької міської ради Запорізької області, що підтверджується відповідною довідкою. Також весь цей час останній проживає в Україні. Окрім того, під час судового засідання підозрюваний повністю розумів питання, які йому ставить слідчий суддя та вживав українські слова.

Вислухавши прокурора та слідчого, пояснення підозрюваного та захисника, дослідивши надані матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання щодо обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами статей 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що 11.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України (кримінальне провадження №0001412).

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_3 , оформлене відповідно до вимог Кримінально процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтував доводи клопотання.

11.08.2023 року ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

12.08.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України. Враховуючи той факт, що підозрюваний відмовився від отримання копії підозри та від підпису, слідчим ОСОБА_7 повідомлення про підозру ОСОБА_5 було оголошено під відеофіксацію на цифрову відеокамеру «Panasonic HC-V260». Захисник ОСОБА_6 копію підозри свого підзахисного отримала 12.08.2023, про що свідчить підпис останньої. Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що особі повідомлено про підозру без порушень вимог КПК України та відхиляє за недоведеністю доводи сторони захисту, що ОСОБА_5 не набув у цьому кримінальному провадженні статусу підозрюваного.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, наявними у справі допустимими доказами, а саме: Витягом з ЄРДР від 11.08.2023 за №0001412; рапортом від 11.08.2023; протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 11.08.2023; заявою про залучення до провадження як потерпілого від 11.08.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 11.08.2023; витягом з наказу №121о/с від 01.2021 відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 призначено начальником ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області; заключенням КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР від 11.08.2023 відповідно до якого встановлено у у потерпілого ОСОБА_8 забій м`яких тканин потиличної ділянки; протоколом допиту свідків від 11.08.2023 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 від 12.08.2023; протоколом огляду від 12.08.2023 та доданими фотографіями.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчим матеріалах, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, за викладених у клопотанні обставин.

При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора, що повідомлена ОСОБА_5 підозра станом на час розгляду клопотання повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», яка відображена у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зокрема термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року). Тобто факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя приходить до переконання, що вони є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Виходячи із приписів ст.184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

При цьому, ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Таким чином, підозра особи у скоєнні нетяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, а саме позбавлення волі строком до п`яти років, є одним з факторів, який має враховувати слідчий суддя при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, вважаючи, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

При визначенні імовірності переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Так, кримінальне правопорушення за ч.2 ст.345 КК України, у якому підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду під час притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.06.2001 року, заява № 33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25.04.2000 року, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні по справі «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. У рішенні по справі «Летельє проти Франції», Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Разом з тим, тяжкість можливого покарання не є єдиною підставою для висновку про існування у цьому провадженні ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

Окрім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні інших кримінальних правопорушень, які надійшли до провадження Шевченківського районного суду м.Запоріжжя. Так, відповідно до обвинувального акту від 11.08.2023 останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, що підтверджується відповідною копією обвинувального акту, який міститься в матеріалах справи. Підготовче судове засідання призначене на 26.08.2023, що підтверджується інформацією, яка розміщена на сайті Судової влади України у розділі «Стан розгляду справ». Окрім того, до суду надійшов ще один обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Підготовче судове засідання по справі ще не призначене. Також, в провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебувають дві адміністративні справи про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст. 173 та ст. 185 КУпАП, що також підтверджується інформацією, яка міститься на сайті Судової влади України у розділі «Стан розгляду справ».

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_5 не має соціально струмуючих факторів, а саме міцних соціальних зв`язків, зокрема, власної сім`ї та постійного місця роботи.

Посилання захисника та підозрюваного на той факт, що у останнього на утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей (2012 та 2021 років народження) та повнолітня дитина (2002 року народження), жодним доказом не підтверджено. Разом з тим, підозрюваний в судовому засіданні зазначив, що рішеннями Шевченківського районного суду м.Запоріжжя були винесені рішення щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей. В той же час, останній повідомив, що аліменти він не сплачує, в нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів, з колишніми дружинами в нього складні відносини, вони майже не спілкуються, що спростовує факт утримання дітей.

Посилання в судовому засіданні захисника на той факт, що підозрюваний утримує своїх батьків, також жодним належним доказом не підтверджено.

Посилання в судовому засіданні підозрюваного, що він погано чує та на інші хвороби, знову ж таки, не підтверджено жодними належними доказами.

Окрім того, на переконання суду у даному кримінальному провадженні, наявний суспільний інтерес, який полягає в необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілої сторони. При цьому належить враховувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків розгляду кримінального провадження, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Реальна можливість вільної зміни свого місця проживання (перебування) та відсутність стійких соціальних зав`язків за місцем проживання, підвищує ймовірність його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження підтверджує наявність відповідного ризику.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого слід враховувати передбачену статтями 23 та 224 КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме - спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Також, суд бере до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 зможе незаконно впливати на свідків та потерпілого, з метою можливої зміни ними своїх попередніх показів у суді, оскільки йому відоме їх фактичне місце роботи.

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерплого, та дослідження їх судом.

Так само слідчий суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, є доведеним стороною обвинувачення, оскільки в провадженні Шевченківського районного суду перебуває на розгляді обвинувальні акти, а також справи про адміністративні правопорушення, що говорить про те, що останній схильний до вчинення правопорушень.

Крім цього, слідчий суддя також приймає той факт, що у підозрюваного відсутнє постійне джерело доходу, відтак ОСОБА_5 в подальшому може вчинити інші корисливі кримінальні правопорушення.

Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, крім цілодобового домашнього арешту.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж цілодобовий домашній арешт не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд вважає, що фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, вказують на обґрунтованість застосування судом саме запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, відсутність у нього наміру переховуватися, не є безумовними підставами для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку підозрюваного, та не є такими, що спростовують встановлені судом ризики.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються підозрюваному, позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя.

Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є домашній арешт.

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Окремо слідчий суддя зазначає, що під час проведення судового засідання, підозрюваний ОСОБА_5 проявляв неповагу до суду, а саме: неодноразово порушував порядок, який був встановлений слідчим суддею, перебивав слідчу суддю та прокурора, на зауваження не реагував, розмовляв без дозволу слідчого судді, ставив запитання слідчому судді, прокурору та перешкоджав вести судове засідання, в результаті чого, слідчим суддею двічі було попереджено про притягнення його до адміністративної відповідальності за неповагу до суду у разі неприпинення вказаних дій.

На підставі викладеного, статтями 176-178, 193-194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0001412 від 11.08.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, тобто по 10 жовтня 2023 року (включно).

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- заборонити підозрюваному залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду цілодобово;

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження, зокрема, для проведення процесуальних дій;

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`явитися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала слідчого судді діє 60 діб та підлягає негайному виконанню після її проголошення, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Виконання ухвали доручити співробітникам органів Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження, та прокурора.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби, і повідомити про це суд.

Зобов`язати прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , негайно, оскільки згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому кримінальному правопорушенні.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали складений та підписаний 15.08.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1