Провадження №1-кп/638/709/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань кримінальне провадження №0001179 від 01.08.2021 року стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гусинка Куп`янського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10.09.2021 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст.187 КК України до 4 років позбавлення волі, ст.75 КК України 2 роки іспитового строку,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -

встановив:

01 серпня 2021 року близько 03 години 30 хвилин ОСОБА_6 знаходився на вулиці поблизу будинка №18 по вулиці Новгородській у місті Харкові, де побачив раніше йому незнайомого потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В цю мить у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 підійшов ззаду до потерпілого ОСОБА_8 та наніс йому один удар кулаком правої руки по потилиці, близько 2-3 ударів ногою по щелепі та по лівій частині лобу, внаслідок чого подавив волю потерпілого ОСОБА_8 до вчинення опору, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 наступні тілесні ушкодження: синці в правій завушній ділянці, на правому плечі та тулубі, гематому лобної ділянки ліворуч, які згідно висновку експерта №09-1243/2021 від 12.08.2021 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після чого ОСОБА_6 заволодів майном потерпілого, а саме мобільним телефоном ТМ «Apple» «Iphone 11» 64Gb чорного кольору вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №141 від 12.08.2021 року 14 290 гривень, кейсом з-під навушників ТМ «Apple» «AirPods 2» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №141 від 12.08.2021 року 800 гривень, смарт-годинник ТМ «Apple» «Watch series 3» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №141 від 12.08.2021 року 3900 гривень, рюкзаком темно-синього кольору ТМ «Томмі Хілфігер» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №141 від 12.08.2021 року 950 гривень, у якому знаходились грошові кошти загальною сумою 1200 гривень, банківська картка з безконтактним чіпом мобільного банку «Monobank» з реквізитами « НОМЕР_1 », навушники провідні до мобільного телефону «Iphone 11» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №141 від 12.08.2021 року 440 гривень, складений ніж «Pfp838 David Chen» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №141 від 12.08.2021 року 336 гривень, складений ніж «Benchmade» 535 Gry-1 Bugout (Replika) вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №141 від 12.08.2021 року 300 гривень, ніж-метелик срібного кольору «Benchmade 43» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №141 від 12.08.2021 року 526 гривень, ніж «Zero Tolerance 0357» (Replika) вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №141 від 12.08.2021 року 519 гривень 10 копійок, складений ніж «Ontario Rat Folder Model 1» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №141 від 12.08.2021 року 344 гривні 81 копійка, складений ніж «Ganzo G7211» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №141 від 12.08.2021 року 379 гривень 90 копійок, а всього на загальну суму 23 985 гривень 81 копійка. Після чого ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 23 985 гривень 81 копійка.

Крім того, 01 серпня 2021 року приблизно о 03 годині 45 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись поблизу зупинки міського транспорту «Соснова гірка» по вул.Клочківській у місті Харкові, перевіривши вміст рюкзаку темно-синього кольору ТМ «Томмі Хілфігер», який 01.08.2021 року близько 03 години 30 хвилин ОСОБА_6 , відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_8 із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, побачив банківську картку з безконтактним чіпом мобільного банку «Monobank» з реквізитами « НОМЕР_1 », яка відповідно вимог ст.1 Закону України «Про інформацію», ст.ст.1, 51 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні», ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відповідає визначенню поняття «офіційний документ» та є його різновидом. В цю мить у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на незаконне привласнення офіційного документа, а саме банківської картки з безконтактним чіпом мобільного банку «Monobank» з реквізитами « НОМЕР_1 », з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на привласнення чужого офіційного документа, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, упевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе йому завадити, незаконно привласнив вказану банківську картку, яка надавала доступ до банківського рахунку, на якому знаходились грошові кошти, що належать потерпілому ОСОБА_8 .. Після чого, ОСОБА_6 розпорядився вказаною банківською карткою на власний розсуд.

Крім того, 01 серпня 2021 року приблизно о 03 годині 45 хвилин ОСОБА_6 , знаходячись поблизу зупинки міського транспорту «Соснова гірка» у місті Харкові, перевіривши вміст рюкзаку темно-синього кольору «Томмі Хілфігер», який 01.08.2021 року близько 03 години 30 хвилин ОСОБА_6 , відкрито викрав у потерпілого ОСОБА_8 із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, побачив банківську картку з безконтактним чіпом мобільного банку «Monobank» з реквізитами « НОМЕР_1 », яка надавала доступ до банківського рахунку, на якому знаходились грошові кошти, що належать потерпілому ОСОБА_8 . В цю мить у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна грошових коштів, що належать потерпілому ОСОБА_8 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що грошові кошти, доступ до яких надається вказаною банківською карткою, належать потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_6 підійшов до кіоску, розташованому за адресою: м.Харків, вул.Клочківська буд.178, та, використовуючи банківську картку з безконтактним чіпом мобільного банку «Monobank» з реквізитами « НОМЕР_1 », здійснив купівлю пачки цигарок «Camel» та запальнички на загальну суму 89 гривень 00 копійок, після чого ОСОБА_6 підійшов до кіоску «Аттика» за адресою: м.Харків, вул.Клочківська буд.160 та, використовуючи банківську картку з безконтактним чіпом мобільного банку «Monobank» з реквізитами « НОМЕР_1 », здійснив купівлю п`яти пачок цигарок «Sobranie» на суму 345 гривень 00 копійок. Після чого ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 434 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердивши вищезазначене в повному обсязі, пояснивши, що у серпні 2021 року у місті Харкові викрав у чоловіка майно, зазначене в обвинувальному акті. При цьому наніс потерпілому декілька ударів. Крім того, в речах потерпілого знайшов банківську картку, якою скористався та купив цигарок собі. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст.349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, у привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно та кваліфікує його дії за ч.2 ст.186, ч.1 ст.357 та ч.2 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими злочинами (ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України) та кримінальним проступком (ч.1 ст.357 КК України), відомості про особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , є щире каяття та вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення злочину проти власності, не одружений, не працює, з неповною середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря нарколога КНП «Куп`янське ТМО» не перебуває, за амбулаторною психіатричною допомогою за останні п`ять років до КНП «Куп`янське ТМО» не звертався, за місцем навчання характеризується незадовільно, згідно досудової доповіді Куп`янського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених правопорушень, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси, умови життя та виховання, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку про призначення покарання у межах санкції інкримінованих статей з остаточним призначенням покарання у виді позбавлення волі.

Однак суд вважає, що обвинувачений не потребує ізоляції від суспільства, його виправлення можливе без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього обов`язків, та приймає рішення про звільнення його у відповідності зі ст.75, 104 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Об`єктивні обставини, які б давали підстави для висновку про неможливість виправлення обвинуваченого при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком відсутні.

Застосування інституту звільнення від відбування покарання, має бути індивідуальним щодо кожної особи та на думку суду не зашкодить реалізації цілей покарання, сприятиме виправленню обвинуваченого без ізоляції від суспільства та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

У той же час, з метою контролю за поведінкою засудженого, суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_6 обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд керується також положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Крім того, статтею 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань в межах, визначених частиною 2 цієї статті. За цими ж правилами призначається покарання, якщо після ухвалення вироку буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому до ухвалення попереднього вироку. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Умови, підстави та порядок звільнення особи від покарання та його відбування визначені розділом ХІІ Загальної частини КК України. Одним із таких випадків є звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачене ст. 75 КК України.

Відповідно до частини 1 цієї статті якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17 кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 судимий вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.09.2021 року за ч.1 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст. 75, 104 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

З огляду на те, що кримінальні правопорушення обвинуваченим вчинені до засудження за вказаним вище вироком, тому слід призначити покарання у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.357 КК України у виді штрафу в дохід держави у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

-за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.09.2021 року більш суворим покаранням за цим вироком призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два роки) рік не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 17.08.2021 року по 26.08.2021 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речовий доказ ніж-метелик срібного кольору з гравіруванням «Benchmade», складений ніж з гравірування «Benchmade», складений ніж з гравіруваням «Dard Chen D2 838», чоловічі окуляри сірого кольору ТМ «Emporio Armani» - залишити ОСОБА_8 ..

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1