Справа № 333/5643/23
Провадження № 1-кс/333/2753/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , слідчого: ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного: ОСОБА_5 , захисника підозрюваного: ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 , погоджене процесуальним прокурором, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000406 від 06.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, має на утриманні трьох дітей, механіка-водія танкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

06.09.2023 року слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_5 звернувся до суду із даним клопотанням.

Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000406 від 06.07.2023 року, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, старшого механіка-водія танкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , старшого сержанта - у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом № 22 від 10 березня 2022 року тво командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , старшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду головного сержанта 3 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2023 за №73 старшого сержанта ОСОБА_5 призначено на посаду старшого механіка водія танкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому воєнний стан продовжено та він діє до цього часу.

Відповідно до ст. 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статуту), повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Проходячи військову службу у зазначеній посаді, старший сержант ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до ст. 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

У відповідності до ст. 37 Статуту військовослужбовець після отримання наказу відповідає: "Слухаюсь" і далі виконує його. Для того, щоб переконатися, чи правильно підлеглий зрозумів відданий наказ, командир (начальник) може зажадати від нього стисло передати зміст наказу. Підлеглий має право звернутися до командира (начальника) з проханням уточнити наказ.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Разом з цим, старший сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, порядок віддання та виконання наказів та відповідальність за невиконання наказів начальника, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 01 липня 2023 року, приблизно о 06 годині 30 хвилин, у пункті тилового забезпечення тимчасового розташування роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , який розташований у населеному пункті АДРЕСА_3 , заступник командира роти вогневої підтримки з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_8 , усно довів старшому механіку-водію танкового взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_5 бойове розпорядження тво командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 від 01.07.2023 ДСК, щодо продовження оборони на визначених позиціях в районі н.п. Новодарівка.

Проте, 01 липня 2023 року отримавши вказаний наказ, старший сержант ОСОБА_5 діючи умисно, в умовах воєнного стану, відкрито, в порушення вимог ст. 65 Конституції України ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у присутності інших військовослужбовців відмовився виконати бойове розпорядження тво командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_9 від 01.07.2023 ДСК, яке було доведено заступником командира роти вогневої підтримки з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_8 , який відповідно до вимог ст.ст. 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням, щодо продовження оборони на визначених позиціях в районі н.п. Новодарівка, про що відкрито заявив старшому лейтенанту ОСОБА_8 та безпідставно не виконав цей наказ, в той час як старший сержант ОСОБА_5 об`єктивно міг та зобов`язаний був його виконати.

11.07.2023 р. слідчим другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке кваліфікується як відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: повідомленням про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке надійшло до ТУ ДБР у м. Мелітополі з військової частини; протоколом допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Таким чином під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Ухвалою слідчого судді від 11.07.2023 до підозрюваного ОСОБА_5 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.09.2023 р.

Постановою уповноваженого прокурора від 04.09.2023 р. строк досудового розслідування продовжено до 11.10.2023 р..

На даний час виникла необхідність у продовженні застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі вищевикладеного, слідчий просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 до 11.10.2023 р.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, які були викладені в клопотанні.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували відносно даного клопотання, вважають заявлені прокурором ризики необґрунтованими, просили визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі, врахувавши, що підозрюваний раніше не судимий, одружений, має трьох дітей на утриманні.

Вислухавши пояснення слідчого, думку прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання та продовжити строк запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 по цьому кримінальному провадженню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000406, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, скоєного при вищезазначених обставин.

11.07.2023 р. ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 402 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 11.07.2023 до підозрюваного ОСОБА_5 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.09.2023 р.

Постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 04.09.2023 р. продовжено строк досудового розслідування до 11.10.2023 р.

Відповідно до ч. 4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, погоджене із процесуальним прокурором. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання. Підозрюваний та його захисник отримали копію клопотання та додатків до нього у встановлені законодавством строки.

Вирішуючи дане клопотання, слідча суддя враховує наступні відомості про підозрюваного ОСОБА_10 : є військовослужбовцем військової служби (по мобілізації), підозрюється у скоєнні військового злочину, що відноситься до категорії тяжких злочинів, оскільки законодавством передбачене покарання за цей злочин у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох дітей.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У рішенні по справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року, на яке послався слідчий суддя, Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

З урахуванням характеру інкримінованого злочину, його обставин, тяжкості можливого покарання за цей злочин, передбачене законодавством, особи підозрюваного, слідчий суддя погоджується, що заявлені в клопотанні слідчого ризики того, що ОСОБА_5 з метою уникнення можливого тяжкого вищевказаного покарання, може переховуватися від слідства та суду, продовжити вчинення інкримінованого правопорушення, існують і на теперішній час. Ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків, заявлений слідчим, слідча суддя вважає недоведеним.

Відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

З огляду на положення ч. 7 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, не можуть бути застосовані до підозрюваного ОСОБА_5 .

Обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_5 є ефективним в запобіганні вищевказаних ризиків та відповідає тяжкості покарання і вагомості існуючих ризиків.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та враховуючі наведені слідчим та прокурором доводи, а також наданні ними копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, вважає, що причетність ОСОБА_10 до вчинення злочину, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

З огляду на вищевказане, слідча суддя виснує, що дане клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що не визначення розміру у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених ст. 402 та ст. 408 КК України, є правом, не обов`язком слідчого судді, з огляду на вищевказані дані, які характеризують особу підозрюваного: раніше не судимий, одружений, має на утриманні трьох дітей, а також його стан здоров`я в 2023 р. двічі отримував контузії під час військової служби, його тривалість перебування під вартою, слідча суддя погоджується зі стороною захисту про необхідність визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. Враховуючи тяжкість злочину, майновий стан підозрюваного, слідча суддя вважає за необхідне визначити розмірі застави, в межах визначених ст. 182 КПК України, 60 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 161 040,00 гривень (сто шістдесят одна тисяч 40 гривень 00 копійок). Також слідча суддя вважає за необхідне, у разі внесення вищевказаного розміру застави, покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до слідчого, слідчого судді та суду, в проваджені яких перебуває дане кримінальне провадження; повідомляти слідчого, суд, в проваджені яких перебуває дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання (місця дислокації підрозділу) та/або місця роботи (несення військової служби); утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196 КПК України слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі (з дислокацією у місті Запоріжжі) ОСОБА_3 , погоджене процесуальним прокурором, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000406 від 06.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», строком на 36 днів, а саме: з 06.09.2023 року по 11.10.2023 року.

Визначити одночасно з продовженням строку тримання під вартою альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 161 040,00 гривень (сто шістдесят одна тисяч 40 гривень 00 копійок).

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою заставодавцем на відповідний рахунок ТУ ДСА України в Запорізькій області, , Банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача (IBAN) UA0001205.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії судового рішення тобто до 11 жовтня 2023 року включно.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки строком до 11.10.2023 р., передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, слідчого судді та суду, в проваджені яких перебуває дане кримінальне провадження;

- повідомляти слідчого, суд, в проваджені яких перебуває дане кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання (місця дислокації підрозділу) та/або місця роботи (несення військової служби);

- утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній особі наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Виконання ухвали доручити ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Ухвала діє до 11.10.2023 р. включно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду. Для особи яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1