печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000094 від 25.10.2017

підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк Луганської області, неодруженого, на утриманні якого знаходиться неповнолітня дитина, непрацюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт підозрюваному ОСОБА_5 . Зазначає, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.12.2022 у справі № 757/34759/22-к в кримінальному провадженні № 0000094 від 25.10.2017 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. В подальшому запобіжний захід неодноразово продовжувався, а востаннє ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 24.02.2023 року у справі № 757/7340/23-к.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 посилається на те, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, суттєво зменшились, що дає підстави для зміни запобіжного заходу, виходячи з наступного.

Так, щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду, то даний ризик перестав існувати, оскільки суд не мав достовірних відомостей, щодо міцності соціальних зав`язків, підозрюваного, - він має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружину ОСОБА_8 .

Ризики передбачені п. 2-4 ч.1 ст. 177 КПК України, що підтверджується позицією та поведінкою самого підозрюваного, а саме: підозрюваний повністю визнав свою вину, в подальшому надав показ по сутті підозри, після чого виявив бажання на проведення слідчого експерименту за його участю під час якого ОСОБА_5 повністю підтвердив свої покази, в подальшому пройшов дослідження з метою підтвердження показів за допомогою поліграфа (технічний багатоканальний реєстратор психофізіологічних реакцій суб`єкти дослідження, який дає можливість виявляти і фіксувати психофізіологічні реакції суб`єкта дослідження на певні стимули (подразники) шляхом перетворення його психофізіологічних показників активності з аналогових сигналів у цифрові сигнали, які обробляються за певним алгоритмом і відображаються у вигляді кривих на поліграмах). Вище викладене свідчить про те, що ОСОБА_5 вжив всіх заходів щоб здобути докази інкримінованого йому кримінального правопорушення, що виключає/спростовує ризик впливу на свідків, знищення доказів та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

У справі відсутні жодні докази, що ОСОБА_5 не перебуваючи під вартою продовжить вчиняти нові злочини, якимось чином впливатиме на свідків, буде переховуватися від суду, знищить, сховає або спотворить докази по справі чи якось іншим чином перешкодить кримінальному провадженню. Також відсутні будь-які дані, які б вказували на наявність виняткових обставин, якими б обґрунтовувалося тримання підозрюваного під вартою.

Окремо адвокат звертає увагу на безпідставність посилань прокурора щодо тяжкість кримінального правопорушення, як на підставу для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Оскільки сам по собі факт тяжкості кримінального правопорушення, який інкримінується особі, не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, так як це суперечило б презумпції невинуватості. У цьому ключі послідовною та логічною є позиція ЄСПЛ, яка зводиться до того, що небезпека можливості переховуватись від правосуддя не може вимірюватись виключно на підставі суворості можливого вироку .

Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що ОСОБА_5 протягом 4 місяців перебуває під вартою, а наявність лише обґрунтованої підозри не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою, захисник просить змінити обраний ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав в ньому зазначених.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечив зазначивши, що на даний час обставини та підстави, у зв`язку із якими було застосовано запобіжний захід не змінились, а обставини, що характеризують особу підозрюваного враховувались при застосуванні та продовженні запобіжного заходу та не є підставами для його зміни. Враховуючи викладене, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення захисника, підозрюваного, думку прокурора, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Під час судового розгляду встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 02.12.2022 у справі № 757/34759/22-к в кримінальному провадженні № 0000094 від 25.10.2017 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В подальшому запобіжний захід неодноразово продовжувався, а востаннє ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 24.02.2023 року у справі № 757/7340/23-к.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Зазначене клопотання розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу (ч. 4 ст. 201 КПК України).

Згідно з положеннями ч. 1ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 178 КПК України слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або створити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 5 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Щодо питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин», те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990 р.).

Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальному відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Слідчим суддею встановлено, що у даному кримінальному провадженню досудове розслідування не закінчено, існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих (розшукових) дій.

Виходячи зі змісту вказаних норм закону, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

У своєму рішенні "Мамедова проти Росії" Європейський суд з прав людини чітко зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім. Обмеження прав і свобод не можна оцінювати із винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Разом з цим, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу, слідчим суддею враховується те, що ОСОБА_5 протягом 4 місяців перебуває під вартою, а наявність лише обґрунтованої підозри не може бути єдиним виправданням тримання особи під вартою.

Крім того, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на час розгляду вказаного клопотання суттєво зменшились, що дає підстави для зміни запобіжного заходу, виходячи з наступного.

Так, щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду, то даний ризик перестав існувати, оскільки суд не мав достовірних відомостей, щодо міцності соціальних зав`язків, підозрюваного, - він має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружину ОСОБА_8 .

При цьому, зменшилися ризики передбачені п. 2-4 ч.1 ст. 177 КПК України, що підтверджується позицією та поведінкою самого підозрюваного, а саме: підозрюваний повністю визнав свою вину, в подальшому надав показ по сутті підозри, після чого виявив бажання на проведення слідчого експерименту за його участю під час якого ОСОБА_5 повністю підтвердив свої покази, в подальшому пройшов дослідження з метою підтвердження показів за допомогою поліграфа (технічний багатоканальний реєстратор психофізіологічних реакцій суб`єкти дослідження, який дає можливість виявляти і фіксувати психофізіологічні реакції суб`єкта дослідження на певні стимули (подразники) шляхом перетворення його психофізіологічних показників активності з аналогових сигналів у цифрові сигнали, які обробляються за певним алгоритмом і відображаються у вигляді кривих на поліграмах). Вище викладене свідчить про те, що ОСОБА_5 вжив всіх заходів щоб здобути докази інкримінованого йому кримінального правопорушення, що виключає/спростовує ризик впливу на свідків, знищення доказів та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином.

Разом з цим, у справі відсутні жодні докази, що ОСОБА_5 не перебуваючи під вартою продовжить вчиняти нові злочини, якимось чином впливатиме на свідків, буде переховуватися від суду, знищить, сховає або спотворить докази по справі чи якось іншим чином перешкодить кримінальному провадженню. Також відсутні будь-які дані, які б вказували на наявність виняткових обставин, якими б обґрунтовувалося тримання підозрюваного під вартою.

У зв`язку з наведеним, застосований до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою наразі не відповідає меті застосування запобіжних заходів на стадії досудового розслідування, порушує основоположні права і свободи підозрюваного ОСОБА_5 , є занадто суворим для останнього та не виправдовує себе як стримуючий засіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пп.1 і 2 ч. 1ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 та 6 цієї статті.

Так, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги всі вказані обставини у їх сукупності, пріоритети, визначені ст. 3 та 28 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, слідчий суддя вважає за можливе, з метою запобігання іншим ризикам, у даному конкретному випадку змінити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що слугуватиме відповідною гарантією прокурору, слідчому та суду щодо його належної процесуальної поведінки.

Враховуючи всі викладені обставини в їх сукупності, наявні підстави для зміни запобіжного заходу та застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.05.2023 року включно, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає (м. Дніпро) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та потерпілими у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 176, 177, 178, 183, 193, 201, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000094 від 25.10.2017 підозрюваному ОСОБА_5 - задовольнити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, заборонивши підозрюваному залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 28.05.2023 року включно, та покласти на підозрюваного процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, до 28.05.2023 року, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає (м. Дніпро) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та потерпілими у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити підозрюваного з-під варти в залі суду негайно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1