Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4147/18
Провадження №1-кп/523/699/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

30.08.2023 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілих ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0000873 від 02.12.2016 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Алмати Республіка Казахстан, громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працює, не одружений, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

по звинуваченню в скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02 грудня 2016 року, приблизно о 01.35 годині, водій ОСОБА_7 , керуючи власним технічно справним автомобілем «Nissan Maxima», номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух у темний час доби, на освітленій міським вуличним освітленням ділянці, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вулиці Миколаївська дорога в Суворовському районі міста Одеси, де організований двохсторонній двохрядний рух у кожному напрямку, зі смугою для реверсивного руху по середині, що позначені відповідною дорожньою розміткою, з боку вулиці Лузанівська в напрямку вулиці Південна дорога, зі швидкістю близько 122-140 км/год, що значно перевищувала установлену в населених пунктах швидкість руху, чим порушив вимоги п. 12.4. «Правил дорожнього руху» України, що зобов`язують водія «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год».

Діючи самовпевнено, наближаючись до регульованого перехрестя вулиць: Миколаївська дорога - проспект Добровольського - Південна дорога, водій ОСОБА_7 , маючи об`єктивну можливість бачити, що своїми діями він може створити аварійну ситуацію, не вжив заходів, що виключають її подальший розвиток, маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху - це автомобіль «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , який зупинився попереду, перед перехрестям, на червоне світло світлофору, в порушення вимог п.п. 1.5.; п/п «б» п. 2.3.; п. 12.1. зазначених Правил, гарантовано не забезпечив рух керованого автомобіля в межах своєї смуги руху, відволікся від керування, внаслідок чого, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників руху, у порушення вимог п. 12.3. «Правил дорожнього руху» України, своєчасних заходів для зменшення швидкості і зупинки керованого автомобіля не застосував, втратив контроль над керуванням свого транспортного засобу, та в заносі, правим бортом уперед, здійснив наїзд передньою частиною свого автомобіля на задню частину автомобіля «Chevrolet Aveo», який знаходився в статичному положенні, попереду, в попутному напрямку.

Внаслідок наїзду автомобіль «Chevrolet Aveo» перекинувся на дах, а його пасажири - це ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , отримали тілесні ушкодження, з якими були госпіталізовані до КУ «МКЛ № 11».

Так, в результаті ДТП пасажиру ОСОБА_9 , згідно досліджених висновків експерта №180 від 20.01.2017 року та №231 від 26.12.2017 року, заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку, забою м`яких тканин лівої тім`яної ділянки; закритого перелому кісток тазу з вивихом лівого стегна та порушенням безперервності тазового кільця, багатоосколкового перелому лівої вертлюжної западини зі зміщенням, перелому крила лівої клубової кістки з розповсюдженням на крижу та підвивихом в крижово-клубовому зчленуванні, перелому верхньої та нижньої гілок правої лонної кістки, розриву лонного зчленування.

Наслідками отриманої травми є помірно виражене обмеження рухів у лівому кульшовому суглобі, та розсіянні мікрознаки ураження центральної нервової системи, що, відповідно до ст. ст. 3-в, 137-а Таблиць відсотків втрати загальної працездатності до «Інструкції про порядок організації та проведення лікарняно-страхової експертизи» (1986 р.), тягне за собою постійну втрату загальної працездатності у розмірі 45 (20+25) відсотків і, згідно п. 2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм розладу здоров`я, пов`язаного із стійкою втратою загальної працездатності не менш ніж на одну третину.

Пасажиру ОСОБА_5 , згідно дослідженого висновку експерта №169 від 20.01.2017 року, спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого поперечного перелому лівої стегнової кістки в середній третині, які не були небезпечними для життя, а викликають тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більш ніж 21 день) і за цим критерієм, згідно п. п. 2.2.2. і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти ДТП, шляхом належного виконання вимог пунктів: 1.5.; 2.3. б); 12.1.; 12.3.; 12.4. «Правил дорожнього руху» України і саме його фактичні дії знаходяться у причинному зв`язку з настанням події цієї пригоди, а також настанням спільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень і спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Крім того, внаслідок ДТП, відповідно до дослідженого висновку експерта № 299 від 20.01.2017 року, пасажиру ОСОБА_10 спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою голови, який має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти діб і за цим критерієм згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Крім того, внаслідок ДТП, відповідно до дослідженого висновку експерта № 3548 від 06.12.2016 року, пасажиру ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забійна рана верхньої повіки правого ока, садна спинки носа, грудної клітки, описані ушкодження мають викликають розлад здоров`я понад 6-ти діб, але не більше трьох тижнів (21 день) і за цим критерієм згідно п.2.3.3, 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав повністю, по суті звинувачення пояснив, що 02.12.2016 року приблизно 0 01 годині 35 хвилин він керував належним йому автомобілем «Ніссан Максіма» д/н НОМЕР_1 по вул..Миколаївська дорога в м.Одесі, їхав з боку вул..Лузанівська у напрямку Південної дороги із перевищенням швидкості, приблизно 120-140 км/г, не впорався із керуванням та на перехресті Молода Гвардія скоїв наїзд на автомобіль «Шевроле Авео», внаслідок чого останній перевернувся та його пасажири отримали тілесні ушкодження. На момент вчиненого він був тверезий, розуміє, що ДТП вчинено по причині порушення ним скоротного режиму. Також пояснив, що ним повністю відшкодовані збитки потерпілому ОСОБА_9 , про що свідчить нотаріально завірена заява від останнього. Із іншими постраждалими він намагався зв`язатись та пропонував їм свою професійну допомогу, але вони відмовлялись та хотіли від нього лише грошей, на його думку, непомірні суми. Також пояснив, що на його утриманні перебуває його матір ОСОБА_12 , яка є інвалідом 2-ї групи та потребує догляду. Щодо цивільних позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , то позови він визнає частково, а саме визнає матеріальні збитки в частині наданих квитанцій, що становить по позову ОСОБА_5 22944,28 (двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок чотири гривні двадцять вісім копійок), по позову ОСОБА_10 1143,25 (одну тисячу сто сорок дві гривні двадцять п`ять копійок).

Потерпілий ОСОБА_10 не заперечуючи щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди надав до суду цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В ході судового засідання позов підтримав повністю, по суті пояснив, що після ДТП він був вимушений провести ніч у лікарні, у нього були розтягнуті м`язи, тоді він пережив великий стрес, оскільки витягав понівечених людей із автомобіля та потім цілий місяць ходив з перев`язаною рукою. На той час він був студентом та навчався стаціонарно.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечуючи щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди надав до суду цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В ході судового засідання позов підтримав повністю, по суті пояснив, що вважає обвинуваченого непорядною людиною, оскільки за тривалий проміжок часу останній так і не спромігся відшкодувати йому збитки, які були заподіяні під час ДТП. Крім того, просить взяти до уваги той факт, що обвинувачений у 2022 році був притягнутий до адміністративної відповідальності по ст.130 КУпАП, що також характеризує останнього, як зухвалого та суспільно небезпечного, якому не можливо довіряти керування автомобілем.

Представник потерпілих просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки, на його думку, вони підтверджуються доданими до них матеріалами.

Потерпілий ОСОБА_9 будучи присутнім на підготовчому судовому засіданні, не заперечував проти призначення справи до розгляду та надав суду заяву від 31.10.2022 року с проханням в подальшому слухати справу за його відсутності, щодо призначення можливого покарання, то залишив це питання на розсуд суду. Крім того до суду надано копію нотаріально завіреної заяви, відповідно до якої матеріальні збитки ОСОБА_9 з боку ОСОБА_7 відшкодовані в повному обсязі.

Так як обвинувачений свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєного злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази які ніхто не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз`яснені учасникам розгляду, суд з`ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, згідно викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати:

- по ст.286 ч.2 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, що відноситься згідно ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів, наслідки для потерпілих, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не одружений, має на утриманні мати, яка є інвалідом 2-ї групи, працює неофіційно масажистом-реабілітологом, провину визнав повністю, частково відшкодував збитки потерпілим. Також судом враховується той факт, що під час розгляду справи обвинувачений був притягнутий до адміністративної відповідальності по ст.130 КУпАП, деякий час перебував за межами України, завчасно не повідомивши, щодо наявної необхідності від`їзду, у зв`язку із чим перебував у розшуку.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визнаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали).

Відповідно до вимог ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання.

Обставини, згідно ст.67 КК України, що обтяжують покарання відсутні.

Обставини, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання щире каяття.

Під час винесення вироку, судом прийняті до уваги всі вище зазначені обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, думку прокурора, який вважав необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим терміном із позбавленням права керувати транспортними засобами, думку потерпілого ОСОБА_5 та його представника, які погодились із покаранням запропонованим прокурором, думку захисника та обвинуваченого, які просили обрати покарання не пов`язане із позбавленням волі. Крім того, судом враховується той факт, що злочин скоєно із необережності, при цьому було грубо порушено низка правил ПДД України.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За частиною першою статті 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За загальними правилами відшкодування завданої особі шкоди відповідно до вимог статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала за наявності її вини.

Виходячи із правил ст. ст. 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст. 128 КПК України при наявності достатніх підстав вважати, що потерпілому - цивільному позивачеві злочином було завдано матеріальну та моральну шкоду, особа яка заподіяла шкоду, зобов`язана відшкодувати її в повному обсязі.

Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав.Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-ІУ від 16.01.2003 року ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, а саме майнова шкода доведена суду квитанціями на суму 22944,28 (двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок чотири гривні двадцять вісім копійок). Щодо моральної шкоди, то вона підлягає частковому задоволенню, суд вважає, що стягнення з обвинуваченого грошової суми у розмірі 60.000 (шістдесят тисяч гривень) буде достатньою сатисфакцією отриманих потерпілими моральних страждань, оскільки під час скоєного злочину він зазнав тілесних ушкоджень середньої тяжкості та був вимушений змінити звичайний уклад життя.

Цивільний позов ОСОБА_10 підлягає частковому задоволенню, а саме майнова шкода доведена суду повністю, на суму 1143,25 (одну тисячу сто сорок дві гривні двадцять п`ять копійок). Щодо моральної шкоди, то вона підлягає частковому задоволенню, суд вважає, що стягнення з обвинуваченого грошової суми у розмірі 20.000 (двадцяти тисяч гривень) буде достатньою сатисфакцією отриманих потерпілими моральних страждань, оскільки під час скоєного злочину він зазнав легких тілесних ушкоджень та на нетривалий час був вимушений змінити звичайний уклад життя.

Витрати на залучення експертів під час досудового розслідування складають 4573,60 гривень визнані обвинуваченим та підлягають стягненню з останнього.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 128, 129, 368, 370, 373, 374 КПК України, ст.1166, 1167, 1168 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась та скасуванню не підлягає.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду в сумі 22944,28 (двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок чотири гривні двадцять вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду в сумі 60.000 (шістдесят тисяч гривень), в іншій частині позову - відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду в сумі 1143,25 (одну тисячу сто сорок дві гривні двадцять п`ять копійок).

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) моральну шкоду в сумі 20.000 (двадцяти тисяч гривень), в іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), на користь Держави 4573,60 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят три гривні шістдесят копійок) - вартість проведених судових експертиз.

Речові докази вважати повернутими за належністю.

Копію вироку, негайно після оголошення вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського Апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, для осіб які перебувають під вартою, тридцять діб з моменту вручення копії вироку.

Суддя: