Справа № 646/3219/23
№ провадження 1-кп/646/461/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.07.23р. м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференції між Червонозаводським районним судом м.Харкова та ДУ «Менська виправна колонія (№91)» кримінальне провадження № 0000273 від 04.03.2023р. відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїв, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, розлученого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.09.2021р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;

- 13.03.2023р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки;

- 13.04.2023р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі, з конфіскацією майна (за цим вироком, який набрав законної сили 16.05.2023, відбуває покарання у ДУ «Менська ВК Чернігівської області (№91)»),

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.02.2023, у період часу з 09:30 год. по 12:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , - особи похилого віку, попросив належний йому мобільний телефон.

Отримавши за добровільною згодою від ОСОБА_5 та маючи протягом певного часу, не менш ніж 2 годин, у своєму володінні і розпорядженні, належний потерпілому мобільний телефон, а також знаючи пін-код, від належної ОСОБА_5 банківської карти АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , вирішив скористатись вказаними речами та відомостями, з метою авторизації у системі WEB-банкінгу «Ощад24» клієнта банку ОСОБА_5 , для подальшого безперешкодного доступу до особистого кабінету у «Ощад24» клієнта банку ОСОБА_5 , та викрадення з його банківського рахунку належних останньому грошових коштів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , у вищезазначений період часу, перебуваючи за вищевказаною адресою, за допомогою власного мобільного телефону, з підключенням до інтернет мережі, зайшов до WEB-банкінгу «Ощад24» ввів номер мобільного телефону ОСОБА_5 НОМЕР_2 , який на той момент був прив`язаний до банківського рахунку клієнта банку ОСОБА_5 , прийняв дзвінок з автоматизованої системи АТ «Ощадбанк» на вказаний мобільний номер для верифікації номеру телефону та особистості клієнта, тим самим здійснивши підтвердження, що він являється клієнтом банку ОСОБА_5 . Підтвердивши клієнта, автоматизована система банку надіслала в інтернет-банкінг інформацію про введення паролю (входу), на що ОСОБА_4 , вигадав та ввів необхідний для входу у «Ощад24» пароль, та в подальшому здійснив вхід до особистого кабінету клієнта ОСОБА_5 . WEB-банкінгу «Ощад24».

Отримавши можливість розпорядження коштами та функціями, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами, належними ОСОБА_5 , умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, не маючи при собі належної ОСОБА_5 банківської карти АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , однак маючи безперешкодний доступ до вказаного електронного платіжного засобу, використовуючи мобільний телефон та сім-карту з номером НОМЕР_2 , який прив`язаний до банківського рахунку ОСОБА_5 , за допомогою терміналу самообслуговування «Ощад 24», перерахував за допомогою IVR-меню на банківську карту АТ «ПУМБ» № НОМЕР_3 , до якої в останнього був безперешкодний доступ, належну співмешканці ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 6000 грн., тим самим викравши їх та в подальшому розпорядившись ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , який є особою похилого віку, матеріальну шкоду на суму 6000 грн.

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, не оспорював фактичних обставин справи та пояснив, що 17.02.2023р. в період часу з 09 год. 30 хв. до 12. год. 00 хв. (більш точного часу він не пам`ятає) він, знаходячись у одній з кімнат належного ОСОБА_5 жилого будинку АДРЕСА_3 , попросив у ОСОБА_5 телефон під приводом викликати таксі. Коли ОСОБА_5 надав йому свій телефон, він ввів номер цього телефону у застосунок «Ощад24», який встановлений на його власному телефоні. Коли прийшов код підтвердження, він зайшов у вказаний застосунок та здійснив переказ 6000 грн. з рахунку ОСОБА_5 , який відкрито у Ощадбанку, на картку ОСОБА_6 , яка є співмешканкою обвинуваченого. Ця належна ОСОБА_6 картка фізично знаходилася у обвинуваченого, він нею користувався. Ніхто не бачив, що саме він робив з телефоном ОСОБА_5 . В подальшому він розпорядився викраденими у ОСОБА_5 грошима, витративши їх на власні нужди.

Також в судовому засіданні обвинувачений пояснив суду, що розкаюється у вчиненому, розуміє, що вчинив неправильно, та жалкує про це, готовий відшкодувати потерпілому завдану шкоду та готовий понести реальне покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляду справи у його відсутності, при вирішенні покарання поклався на розсуд суду.

За таких обставин, а також оскільки інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин справи, суд розглядає справу відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, у суду немає сумніву в добровільності позиції учасників судового розгляду. Судом роз`яснені правові наслідки розгляду даної кримінальної справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, а саме, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд прийшов до висновку, що під час судового розгляду винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.

Згідно зі ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він має повну середньою освіту та за словами обвинуваченого він провчився три з половиною роки у Національній академії Національної гвардії України, розлучений, офіційно не працевлаштований, має зареєстроване місце проживання у м. Миколаїв, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий: 06.09.2021р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;13.03.2023р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 13.04.2023р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі, з конфіскацією майна (за цим вироком, який набрав законної сили 16.05.2023, відбуває покарання у ДУ «Менська ВК Чернігівської області (№91)»),

Обставиною, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є вчинення злочину відносно особи похилого віку та рецидив злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому, а також обтяжуючі покарання обвинуваченому обставини.

Отже, з урахуванням всіх вказаних обставин, суд вважає, що для досягнення цілей покарання, визначених ч.2 ст.50 КК України, з метою виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, слід призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції норми Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення. Оскільки обвинувачений засуджений за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 13.04.2023р., при призначені остаточного покарання судом застосовуються положення ч.4 ст.70 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судових витрат немає. Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового приєднання невідбутого обвинуваченим покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 13.04.2023р., а саме, 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю.

Вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.03.2023р. виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 13.04.2023р.

Речові докази, а саме:

Інформацію про рух грошових коштів з банківської карти № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 00:00 год. 16.02.23р. по 00:00 год. 18.02.2023р.;

DVD-R з інформацією про рух грошових коштів з банківської карти № НОМЕР_1 з номером карткового рахунку НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_5 , з 00:00 год. 16.02.2023р. по 00:00 год. 18.02.2023р.,

зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений з підстав заперечення фактичних обставин, які ніким не оспорювалися при розгляді справи в суді першої інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1