Справа № 953/2091/23
н/п 1-в/953/151/23
"29" травня 2023 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо застосування покарання за наявності кількох вироків стосовно засудженої
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новочеркаськ Ростовської області Російської Федерації, громадянки України, раніше судимої: 1) 23.11.2016 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2019 покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень замінено на громадські роботи строком на 50 годин; 2) 21.09.2020 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 389 КК Українидо 1 місяця арешту; 3) 17.01.2023 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,
23 березня 2023 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання про застосування стосовно засудженої ОСОБА_4 покарання за наявністю кількох вироків - привести вирок Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України у відповідність до КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що 13 травня 2019 року на виконання до Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Московського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень. На підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2019 року покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року у виді штрафу у розмірі 850 гривень замінено на громадські роботи строком 50 годин. На теперішній час засуджена ОСОБА_4 покарання у виді 50 годин громадських робіт не відбула. Крім того, 16 березня 2023 року на виконання до Київського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області надійшов вирок Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року, яким ОСОБА_4 засуджена за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Під час ухвалення вказаного вироку суд не врахував вирок Московського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року, яким ОСОБА_4 засуджена до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, яке ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2019 замінено на громадські роботи строком на 50 годин. Посилаючись на ст. 71 КК України, п. 11 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України просив суд привести вирок Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України у відповідність до КК України.
Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Прокурор ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій просить відмовити у задоволенні клопотання органу пробації.
Засуджена ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлена належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою, вказаною у клопотанні органу пробації, про причини неявки суд не повідомила.
Суд, дослідивши матеріали подання та матеріали особової справи на засуджену, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що ОСОБА_4 засуджена вироком Московського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень.
Вирок набрав законної сили 26 грудня 2016 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2019 року задоволено подання начальника Київського районного сектору з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України ОСОБА_6 та замінено засудженій ОСОБА_4 несплачену за вироком Московського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року суму штрафу у розмірі 850 гривень на громадські роботи строк 50 годин.

Ухвала Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2019 року набрала законної сили 04 лютого 2019 року.

21 вересня 2020 року ОСОБА_4 засуджена вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 389 КК України до 1 місяця арешту.

Вирок набрав законної сили 26 жовтня 2020 року.

17 січня 2023 року ОСОБА_4 засуджена вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Згідно зі ст. 76 КК України на засуджену в період іспитового строку були покладені такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок набрав законної сили 23 лютого 2023 року.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, передбаченого п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання за кількома вироками, повинен визначити вид і розмір основного й додаткового покарань за знову вчинений злочин (злочини), а потім повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком із посиланням на ст. 71 КК України. При складанні покарань у порядку, передбаченому зазначеною статтею, загальний його розмір не може бути більшим за максимальну межу, встановлену для цього виду покарання в Загальній частині КК. Якщо за знову вчинений злочин призначено передбачене законом максимальне покарання, невідбута частина покарання за попереднім вироком підлягає поглиненню. Коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК України: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК України; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків. За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК України.

Також у п. 25 вищевказаної постанови зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок. При призначенні покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків слід забезпечити недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, а також не допустити погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, як то передбачено нормами ст.ст.70,71 КК України.

При цьому згідно з роз`ясненнями, що викладені у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» № 11 від 21 грудня 1990 року, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які зачіпають зміст вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову, зокрема призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст.71 КК України не було вирішено.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що вирок Московського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року, яким ОСОБА_4 засуджена за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, яке ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2019 замінено на громадські роботи строком на 50 годин, не був врахований під час ухвалення вироку Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року, яким ОСОБА_4 засуджена за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 1 місяця арешту.

Як слідує зі змісту вироку Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року, ОСОБА_4 ухилялася від виконання вироку Московського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року, яким було призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень та на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2019 покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень замінено на громадські роботи строком на 50 годин.

Враховуючи те, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 21 вересня 2020 року належним чином не був врахований вирок Московського районного суду м. Харкова від 23 листопада 2016 року, а під час ухвалення вироку Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року не були враховані два попередні вироки, тому суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, з огляду на те, що суд не має процесуальних повноважень у порядку, передбаченому п. 11 ч. 1 ст.539 КПК України, вирішувати питання, які зачіпають змість вироку, змінюють його, оскільки це стосується призначення покарання в порядку призначення покарання за вимогами ст.ст. 70-71 КК України.

На підставі вищезазначеного, керуючись вимогами ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 про вирішення питання щодо застосування покарання за кількома вироками стосовно засудженої ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1