Справа № 452/1996/20
Провадження № 1-кп/452/28/2023
УХВАЛА

іменем України

12 червня 2023 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області питання про звільнення від кримінальної відповідальності по кримінальному провадженні №0000017 від 08.02.2021р.:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ; зареєстрованого в АДРЕСА_2 ; українця, громадянина України, з середньою - спеціальною освітою, не працюючого, неодруженого, раніше неодноразово судимого, - останній раз 16.06.2020р. Самбірським міськрайонним судом Львівської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 160 годин і призначене покарання особою не відбуте, -

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Самбірського міськрайонного суду Львівської області знаходиться зазначене кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , що об`єднане із іншими кримінальними провадженнями. На час закінчення з`ясування у справі встановлено, що по цьому епізоду звинувачення особи минув установлений законом строк притягнення до кримінальної відповідальності, відтак поставлено на вирішення таке питання.

Зокрема, раніше захисник-адвокат у судовому засіданні клопотала закрити кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення висунутого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України, обґрунтовуючи тим, що кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого; мотивуючи тим, що потерпіла ОСОБА_6 без поважних причин не прибуває в судове засідання, не повідомляє суд про причини неявки, що прирівнюється до відмови від обвинувачення та має наслідки закриття кримінального провадження. Обвинувачений ОСОБА_4 просив також закрити кримінальне провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, виходячи із позиції свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_6 в судові засідання не з`являлася, про причини неявки не повідомляла.

Зважаючи на те, що потерпіла ОСОБА_6 , будучи неодноразово повідомленою про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`являлася, причини неявки суду не повідомляла, заяв про відкладення розгляду не подавала, суд у відповідності до вимог ст. 325 КПК України та принципу диспозитивності, визначеним в силу ст. 26 КПК України, згідно з яким сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, вважав за можливе провести судове засідання та вирішення поданого захисником-адвокатом клопотання в її відсутності.

Заслухавши учасників судового засідання з обговорюваного питання, оскільки виникли дві юридичні підстави закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної

відповідальності, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК України кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ч. 6 ст. 340 КПК України повторне неприбуття в судове засідання потерпілого, який був викликаний у встановленому цим Кодексом порядку (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом у інший спосіб), без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття після настання обставин, передбачених у частинах другій і третій цієї статті, прирівнюється до його відмови від обвинувачення і має наслідком закриття кримінального провадження за відповідним обвинуваченням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальне провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, частиною першою статті 125 КК України (умисне легке тілесне ушкодження).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 57 КПК України зазначено, що потерпілий зобов`язаний прибути за викликом судді, а в разі неможливості своєчасного прибуття завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття.

Згідно до ч. 4 ст. 56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Судом установлено, що кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України розпочате слідчим за заявою потерпілої, є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, однак потерпіла не з`являється за викликами суду без поважних причин.

Суд уважає, що вказані дії свідчать про небажання особи брати участь у розгляді кримінального провадження з метою реалізації своїх прав як потерпілої щодо підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, що суд розцінює як відмову потерпілої від обвинувачення, оскільки така поведінка не є двозначною та не йде в розріз з суспільним інтересом.

Форма відмови чинним кримінально-процесуальним законодавством не регламентована, об`єктивних доказів неможливості явки потерпілої в судове засідання з поважних причин суду надано не було.

За таких обставин, суд погоджується із позицією сторони захисту, що наявні усі правові підстави для закриття кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Однак, із урахуванням воєнного стану в державі та невідомою до кінця поведінкою потерпілої сторони, беручи до уваги що в такому разі вона як наслідок буде позбавлена права на звернення із можливим цивільним позовом, тому на переконання суду провадження у кримінальній справі слід закрити через сплив строку притягнення особи до кримінальної відповідальності, - що по суті на сьогодні не заперечили жоден із учасників судового розгляду, а обвинувачений звернувся із таким клопотанням.

Вислухавши прокурора, котрий згідно власної позиції погодився із задоволенням даного питання і клопотання обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності виходячи з наступного і, одночасно роз`яснивши учасникам судового розгляду про відсутність реабілітуючих підстав.

Відповідно до інкримінованого обвинувачення ОСОБА_4 , 07.02.2021 року о 19.00год. у житловому будинку в АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані

алкогольного сп`яніння на ґрунті раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_6 , умисно наніс їй один удар лезом від бритви по пальцях лівої руки, спричинивши легке тілесне ушкодження, - що передбачено ч. 1 ст. 125 КК України.

За санкцією інкримінованої обвинуваченим статті скоєне ним кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України в редакції на момент вчинення віднесено до кримінального проступку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», - таке звільнення є обов`язковим за минуванням певних строків давності та наявних умов.

Отже, наступили матеріально-правові підстави звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності, що є визначено ч. 1 ст. 49 КК України про настання строку та відсутність обставин, що порушують його перебіг; початком перебігу строку давності є день, коли інкримінований особі кримінальний проступок був учинений, - 7 лютого 2021 року.

Реалізуючи вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, роз`яснення п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами законодавства України про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили не тільки минули певні строки давності, а й не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкого чи особливо тяжкого; а в даному конкретному випадку обвинувачений ОСОБА_4 несе відповідальність за вчинені інші кримінальні правопорушення в об`єднаній кримінальній справі, - про що ухвалюється окремо обвинувальний вирок.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав, визначених ст. 49 КК України, - щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Аналізуючи вищенаведені норми в сукупності з матеріалами кримінального провадження, пояснення сторін під час судового розгляду справи та позицію кожного учасника, суд приходить до висновку про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, оскільки з дня скоєння інкримінованого кримінального проступку минув установлений законом строк, який був чинний на момент вчинення діяння.

Керуючись ст. ст. 284 286, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 про його обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом семи діб із дня її оголошення.

Суддя