ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3024/23 Справа № 190/1414/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2023 року, якою обвинуваченому за ч. 3 ст. 187 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 12 вересня 2023 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2023 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 12 вересня 2023 року включно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України; клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відхилено.

Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив про вагомість ризиків переховуватись від суду і незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто про продовження існування ризиків, передбачених в ст. 177 КПК України. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не здатні забезпечити досягнення мети визначеної ст. 177 КПК України, а доводи сторони захисту не спростовують встановлені судом обставини і є недостатніми для зміни запобіжного заходу наразі.

На вказане рішення захисник обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду від 15.07.2023 року відносно ОСОБА_8 скасувати та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю за адресою: АДРЕСА_1 , та визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_8 , покладених на нього обов`язків. Вказує, що до моменту обрання запобіжного заходу, ОСОБА_8 не був належним чином повідомлений та не знав, що перебуває у розшуку. Звертає увагу, що у розшуку перебувала інша особа, а не його підзахисний ОСОБА_8 . Зауважує, що ОСОБА_8 раніше не був судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, зареєстрований і має постійне місце проживання у м. Кривому Розі.

Вказує, що ризики, з урахуванням спливу часу з моменту вчинення кримінального правопорушення, навіть якщо такі існували, значно зменшились. Вважає, що вказані ризики носять формальний характер та не підтверджуються матеріалами справи.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів провадження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 було обрано 18 травня 2023 року та продовжено під час судового провадження в суді першої інстанції.

При продовженні ОСОБА_8 обраного запобіжного заходу суд належним чином оцінив вагомість існуючих ризиків, які на даний час не зменшились, особу винного, який не працює і постійного джерела доходу не має, неодружений та не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого корисливого злочину, за який передбачено максимальне покарання до 12 років позбавлення волі.

Доводи апелянта про відсутність доказів в матеріалах провадження щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки і клопотання прокурора, і оскаржувана ухвала містить вичерпну відповідь на кожний з них.

Отже, суд правильно прийшов до висновку, що обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися та є актуальними, а застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Під час апеляційного розгляду клопотання захисника обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт із застосуванням засобів електронного контролю, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення. Відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та його застосування недостатнє для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків у цьому кримінальному провадженні; неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що відсутні докази щодо звернення осіб, які поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків; запобіжний захід у вигляді домашнього арешту також не може бути застосований у відношенні останнього, зважаючи на те, що обвинувачений не працює і постійного джерела доходу не має, неодружений та не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого корисливого злочину, за який передбачено максимальне покарання до 12 років позбавлення волі.

Як вбачається із виділених матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у житло, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 187 КК України. Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, колегія суддів не вбачає правових підстав для визначення розміру застави.

Наявність постійного місця проживання у м. Кривому Розі, а також те, що ОСОБА_8 раніше не був судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, що характеризують обвинувачену, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на час вчинення інкримінованого обвинуваченому злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Отже, тяжкість, характер та обставини кримінального правопорушення свідчать про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність, на даний час, фактів втечі обвинуваченого чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та відсутність спроб передбачених у ст. 177 КПК України зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

При цьому, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання ОСОБА_10 під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо недоведеності обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, колегія суддів залишає без розгляду, оскільки такі не є предметом розгляду в розумінні положень ст. 422-1 КПК України, яким суд 1-ї інстанції має дати відповідну оцінку при ухваленні рішення за наслідками розгляду цього кримінального провадження.

Колегія суддів залишає поза увагою доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності та необґрунтованості ухвала слідчого судді П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18.05.2023 року, якою було обрано запобіжний захід ОСОБА_8 , оскільки така не є предметом перегляду в розумінні положень ст. 422-1 КПК України, а в разі незгоди з таким рішенням слідчого судді, воно може бути оскаржено окремо у строк, передбачений ст. 422 КПК України.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Таким чином апеляційна скарга, як така що не підтверджується обставинами провадження, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 422-1 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , відмовити.

Залишити без змін ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2023 року, якою обвинуваченому за ч. 3 ст. 187 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 12 вересня 2023 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4