Номер провадження: 11-кп/813/1854/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської обл. ОСОБА_7 на вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 15.06.2023 в к/п №0000164 від 27.04.2023 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в ст. Лозова Харківської обл., громадянина України, із середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України;

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.;

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_8 призначено у виді штрафу в розмірі виді 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судової технічної експертизи документів №СЕ-19/115-23/6071-ДД від 10.05.2023 в розмірі 1434 грн.

Вирішено питання щодо долі речових доказів, а саме вилучене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 , видане ТСЦ 0741 від 28.02.2023, поміщене до сейф-пакунку PSP 1473455 вирішено знищити.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що на початку лютого 2022 року, більш точного часу з`ясувати не надалось можливим, всупереч ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії та «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ №340 від 08.05.1993, Постанови КМУ №844 від 16.09.2020 «Про затвердження зразків бланків і технічних описів бланків національного та міжнародного посвідчень водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, тимчасового реєстраційного талона транспортного засобу та зразка розпізнавального автомобільного знаку України та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою подальшого особистого використання підробленого посвідчення, надав невстановленій особі через мережу «Інтернет» засоби у виді своїх анкетних даних, фотографії та п`яти тисяч гривень, тим самим сприяв їй у виготовленні посвідчення водія серії та номеру НОМЕР_1 від 28.02.2023, на пластиковій основі з вихідними типографськими даними «ПК «Україна» Зам. 21-3230.2023р. III кв.», на ім`я ОСОБА_8 , бланк якого не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, оскільки виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів, в якому усі зображення з лицьової та зворотної сторін нанесено струменевим способом, а вихідні дані виробника та персональні дані, якими заповнено картку нанесено термотрансферним способом друку.

Надалі, ОСОБА_8 , в порушення ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та вищезазначених нормативних актів, приблизно о 15:15 год. 27.04.2023, будучи зупиненим працівниками Управління патрульної поліції в Херсонській області неподалік будинку №20 по вул. Дорофеєва, в м. Херсон, Херсонської обл., на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», при перевірці документів на право керування транспортним засобом, оскільки в цей час він керував мотоциклом «Jawa», д.н.з. НОМЕР_2 , умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використав шляхом пред`явлення поліцейським, завідомо підроблений документ, що нібито надає йому право керувати транспортними засобами категорії «А», який він придбав у невстановленої особи при невстановлених обставинах на початку лютого 2023 року посвідчення водія серія та номер НОМЕР_1 від 28.02.2023, вихідні дані «ПК «Україна». Зам. 21-3230. 2023 р. III кв.», нібито видане «ТСЦ 0741» на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бланк якого не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, оскільки виготовлений не у відповідності до вимог, які пред`являються до даного виду документів, в якому усі зображення з лицьової та зворотної сторін нанесено струменевим способом, а вихідні дані виробника та персональні дані, якими заповнено картку нанесено термотрансферним способом друку, без змін у первинному змісті.

Вимоги, наведені в апеляційних скаргах та узагальнення доводів осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор Херсонської окружної прокуратури Херсонської обл. ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваним вироком, вважаючи його незаконним в частині вирішення питання щодо долі речового доказу, зокрема, знищення посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , оскільки, всупереч висновкам суду, такий речовий доказ, відповідно до вимог ст. 100 КПК України та підзаконних нормативно-правових актів, повинен залишатись в матеріалах кримінального провадження протягом усього строку їх зберігання.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині вирішення питання щодо долі речових доказів та вказати, що речовий доказ посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , залишити в матеріалах справи протягом усього часу їх зберігання, в іншій частині вирок суду залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомили та жодних клопотань на адресу суду не подавали.

Враховуючи неявку сторони захисту без поважних на те причин, колегія суддів, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 та з`ясувавши думку прокурора, а також з урахуванням того, що в апеляційній скарзі сторони обвинувачення питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_8 не ставиться, вважає за можливе апеляційний розгляд здійснити за відсутності обвинуваченого та його захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає не в повній мірі.

Відповідно до мотивувальної частини оскарженого вироку (т. 2, а.с. 14) вбачається, що к/п №0000164 стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 було розглянуто у спрощеному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 381-382 КПК України, за відсутності учасників судового провадження та з урахуванням того, що встановлені органом досудового розслідування обставини ними не оспорюються, а обвинувачений провину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків визнає в повному обсязі, внаслідок чого дійшов висновку про те, що дії ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за:

- ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками: сприяння шляхом надання засобів (пособництво) у вчиненні підроблення посвідчення, з метою використання його іншою особою;

- за ч. 4 ст. 358 КК України за кваліфікуючими ознаками: використання завідомо підробленого документа.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд 1-ої інстанції, керуючись вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, врахував: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має місце реєстрації та проживання, раніше не судимий в силу вимог ст. 89 КК України; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, а також відсутність обставин, які його обтяжують.

Враховуючи те, що зазначені висновки суду 1-ої інстанції в частині встановлення винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, правильність кваліфікації його дій та призначене покарання ніким із учасників провадження в апеляційному порядку не оскаржуються, колегія суддів, не встановивши при цьому жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду дійти вірного висновку в цій частині, не вбачає підстав для їх перегляду.

Водночас, заслуговують на увагу доводи прокурора про неправильне вирішення судом 1-ої інстанції долі речового доказу з огляду на наступні обставини.

Відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається, серед іншого, рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.

Так, постановою ст. дізнавача сектору дізнання ВП №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській обл. ОСОБА_10 від 11.05.2023 вилучене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 , видане ТСЦ 0741 від 28.02.2023 та поміщене до сейф-пакунку PSP 1473455 визнано речовим доказом в к/п №0000164 та передане на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській обл. (т. 1, а.с. 35).

В подальшому, в резолютивній частині оскаржуваного вироку суд, вирішуючи в порядку ст. 374 КПК України питання щодо долі речових доказів в зазначеному кримінальному провадженні, дійшов висновку про необхідність знищення вищевказаного посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , (т. 2, а.с. 15).

В свою чергу, вимогами ст. 100 КПК України врегульовано питання щодо вирішення долі речових доказів.

Так, ч. 9 зазначеної ст. 100 КПК України передбачає, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речовими доказами, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, ч. 2 зазначеної ст. 98 КПК України встановлює, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з приписами п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Аналогічні положення закріплені в п.п. 5 п. 56 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної Прокуратури України, МВС України, ДПА України, СБУ, ВСУ, ДСА України №51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010, згідно положень якого у вироку повинно бути вирішене питання про долю речових доказів, при цьому, документи, які є речовими доказами, залишаються у справі протягом усього строку їх зберігання. Зацікавленим особам, підприємствам, установам і організаціям за їх клопотанням видаються копії цих документів.

Враховуючи вищевикладені положення кримінального процесуального закону та підзаконних нормативно-правових актів, апеляційний суд, погоджуючись із доводами прокурора, вважає, що судом 1-ої інстанції в даному випадку, при вирішенні питання щодо долі речових доказів в к/п №0000164, були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для відповідної зміни вироку суду стосовно ОСОБА_8 .

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Підсумовуючи все вищевикладене, враховуючи допущення судом 1-ої інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при ухваленні оскаржуваного вироку стосовно ОСОБА_8 , колегія суддів доходить висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення та відповідної зміни вироку суду в частині вирішення питання щодо долі речового доказу, із зазначенням того, що посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , підлягає залишенню в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Керуючись ст.ст. 24, 100, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської обл. ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 15.06.2023, яким ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України змінити.

Абзац третій резолютивної частини вироку викласти в наступній редакції:

«Речовий доказ вилучене посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 , видане ТСЦ 0741 від 28.02.2023, поміщене до сейф-пакунку PSP 1473455 та передане на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській обл. залишити в матеріалах к/п №0000164 протягом усього часу їх зберігання».

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4