Справа № 496/6034/23
Провадження № 1-кс/496/1836/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

03 вересня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання слідчого СВ ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 погоджене з прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Великодолинське, Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, українця, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-13.04.2000 року Житомирським обласним судом за вчинення злочинів, передбачених ст.93 п. «А», «И», 17-140 ч. 3, 142 ч. 3, 193 ч. 3, 42 КК України (в редакції 1960 року). Призначено покарання у вигляді 15 років позбавлення волі;

- 04.08.2016 року Овідіопольським районним судом Одеської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України, приєднана невідбута частина покарання за вироком Житомирського обласного суду від 13.04.2000, призначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

- 15.05.2023 року Овідіопольським районним судом Одеської області за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 187, п.6 ч.2 ст. 115, п.12 ч. 2 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України. Призначено покарання у вигляді 13 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Із застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.09.2016 по день набрання вироком законної сили. Звільнений по відбуттю строку покарання 11.07.2023 року

за матеріалами кримінального провадження № №0000610 від 28.08.2023 року за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду з зазначеним клопотанням, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Свої вимоги мотивує тим, що у ОСОБА_4 , який має незняту і непогашену судимість за скоєння злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, п.12 ч. 2 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, виник злочинний умисел направлений на направлений на позбавлення життя ОСОБА_7 . Надалі, ОСОБА_4 розробив план вчинення злочину, визначивши ряд необхідних заходів, що будуть ускладнювати викриття кримінального правопорушення правоохоронними органами. Так, з метою конспірації подальших злочинних дій, ОСОБА_4 придбав сім карту з абонентським номером НОМЕР_1 та мобільний телефон Samsung Galaxy M 23, які використав в якості засобів вчинення кримінального правопорушення, а також вогнепальну зброю - пістолет невстановленого на даний час зразка, призначений для стрільби патронами калібру 9 мм та бойові припаси до нього - патрони калібру 9 мм з маркуванням 270 02, які використав в якості знаряддя вчинення злочину.

В подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, 27 серпня 2023 року, близько 12 години 00 хвилин, ОСОБА_4 здійснив дзвінок ОСОБА_8 з якою перебував у приятельських відносинах, у володінні якої знаходився автомобіль «Volkswagen Beetle» реєстраційний номер НОМЕР_2 , та звернувся до останньої з проханням відвезти його на автомобілі «по справам».

Того ж дня, в період з 09 год. 30 хв. до 14 год. 50 хв., ОСОБА_4 , використовуючи заздалегідь підготовлені мобільний термінал та сім карту, здійснив декілька дзвінків ОСОБА_7 , запропонувавши зустрітись в районі «Пересипського мосту» в м. Одесі. Потерпілий погодився на пропозицію ОСОБА_4 , з яким був знайомий на протязі тривалого часу.

Надалі, 27 серпня 2023 року, близько 14 год. 50 хв., ОСОБА_4 , на автомобілі «Volkswagen Beetle» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , прибув на визначене місце зустрічі, де запропонував ОСОБА_7 , здійснити з ним поїздку під вигаданим приводом. Потерпілий погодився на пропозицію ОСОБА_4 , після чого підозрюваний та ОСОБА_7 , на автомобілі «Volkswagen Beetle» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , почали рух за маршрутом, який вказував ОСОБА_4 . Під час руху по автодорозі Одеса-Рені в напрямку м. Одеси, на відстані близько 5 км від с. Розселенець, ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_8 зупинитись. Надалі, ОСОБА_4 , під вигаданим приводом, запропонував ОСОБА_7 пройти з ним на заздалегідь визначене місце вчинення злочину, розташоване на відстані близько 970 метрів в напрямку Державного ботанічного заказника «Дальницький ліс».

Прибувши на визначене місце вчинення кримінального правопорушення, 27 серпня 2023 року, близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_7 , використовуючи заздалегідь підшукане знаряддя вчинення злочину вогнепальну зброю - пістолет невстановленого на даний час зразка, призначений для стрільби патронами калібру 9 мм та бойові припаси до нього - патрони калібру 9 мм з маркуванням 270 02, здійснив чотири постріли в область голови та грудної клітини потерпілого. Від отриманих 3-х вогнепальних поранень голови та наскрізного поранення грудної клітини ОСОБА_7 помер на місці вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч. 2 ст. 115 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення іншого правопорушення. При цьому слідчий пояснив, що обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, тому вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому пояснив, що обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання. Вважає, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Також пояснив, що постановою про уточнення анкетних даних підозрюваного, виправлено по батькові підозрюваного « ОСОБА_10 », на вірне « ОСОБА_11 », це була технічна помилка. Зазначає, що ОСОБА_4 дійсно виконував спроби переховування, оскільки за два дні до цього підозрюваний змінив місце мешкання на Адміральському проспекті, тому затримання відбулось відповідно до вимог процесуального законодавств, скарга захисника не обґрунтована, просить відмовити в її задоволенні.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, з огляду на порушення зі сторони органів поліції на її думку процедури затримання підозрюваного, у зв`язку з чим звернулась до суду зі скаргою на затримання, а також надала до суду заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, адвокат зазначила, що підозру пред`явлено іншій особі, оскільки підозрюваним у кримінальному правопорушенні є ОСОБА_4 , а підозра вручена ОСОБА_4 . Крім іншого, стороною обвинувачення жодним належим доказом не підтверджено обґрунтованої підозри у скоєнні вказаного злочину. Відповідно до підозри ОСОБА_4 злочин було скоєно 27.08.2023 року, внесено до ЄРДР 28.08.2023 року, а затримано підозрюваного 01.09.2023 року, тобто у ОСОБА_4 було достатньо часу для переховування або здійснення конспірації з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому ризик щодо переховування підозрюваного від суду та слідства не підтверджено. Доступ у підзахисного до матеріалів та речей, що міститься в матеріалах кримінального провадження відсутній, тому ризик щодо спроб знищити, сховати або спотворити речі які мають істотне значення для встановлення обставив кримінального правопорушення, тобто ризик визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України відсутній. Також, жодним доказом не підтверджено, що підзахисний вчиняв спроби вплинути на свідків. Підозра, що вручена ОСОБА_4 має припущення щодо причетності його до вказаного злочину, тоді як мають бути наданні реальні докази. Ризики, що визначенні в клопотанні не підтвердженні жодним доказом, додані до клопотання рапорти, покази свідків різняться, не доведено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на що, клопотання про обрання запобіжного заходу не підлягає задоволенню. Крім того, захисник у своїй скарзі на затримання, зазначила, що затримання ОСОБА_4 відбулось з порушенням ст. 207 КПК України та 208 КПК України, оскільки слідчим було відомо місце перебування ОСОБА_4 , однак не було вжито жодних заходів для повідомлення або виклик його для здійснення відповідних процесуальних дій, якщо були підстави вважати причетним до зазначеного у протоколі затримання злочині. Із ОСОБА_4 поводились як зі «злодієм», схопили, повалили на землю, завдали тілесні ушкодження, жорстоко поводились із ним, про що зазначено у протоколі затримання, порушуючи права на гідне ставлення до нього та інше. Крім того, виключний перелік підстав затримання особи уповноваженою службовою особою без ухвали слідчого судді, наведений у ст. 208 КПК України. В протоколі від 20.08.2021 року підставою затримання вказано п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме: «якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення». Тому адвокат просить визнати затримання ОСОБА_4 незаконним та негайно звільнити його з під варти в залі суду, а підозра має бути вручена іншій особі.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав захисника та пояснив, що проживав на вул. Краснова, адресу не змінював, працівники поліції не запрошували його давати покази. Жив спокійним життям, при проведенні обшуку сам запропонував працівникам провести обшук і в іншій його квартирі, сам допомагав поліції. В день затримання приїхав в магазин «Епіцентр», де його і затримали. Вважає, що поліцейські повинні були вчиняти по іншому, а саме визвати його в відділ поліції, крім того його прізвище « ОСОБА_12 », а в протоколі зазначено « ОСОБА_12 ». На запитання головуючого погодився, що усі інші особисті анкетні дані, крім по батькові відносяться до нього.

Вислухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Зважаючи на вищевказане, враховуючи положення ст. 208 КПК України, суд вирішуючи питання про законність затримання ОСОБА_4 , виходить з того, що уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Так, відповідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 01.09.2023 року, ОСОБА_4 було затримано з підстави - якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України. Дана підстава затримання повністю підтверджується, доданими до клопотання матеріалами.

У період введення воєнного стану, відповідно п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на незаконне затримання слід залишити без задоволення, а її посилання на протокол від 20.08.2021 року, де підставою затримання вказано п. 1 ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме: «якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення», вважати помилковим.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно п.5 ч.1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Обґрунтованість підозри на даній стадії підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, в тому числі повідомленні про підозру від 02.09.2023 року вручену ОСОБА_4 02.03.2023 року, та постановою про уточнення анкетних даних від 02.09.2023 року до неї.

ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше судимий за вбивство, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та виправлення особи.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи питання щодо існування ризиків переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, наявність судимостей за вчинення особливо тяжких злочинів та суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання його винним.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 , який на теперішній час підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що свідчить про існування ризику визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно матеріалів наданого до суду клопотання, існує необхідність відпрацювання слідчих версій щодо причетності до вчинення злочину, крім ОСОБА_4 , інших осіб. При цьому підозрюваний відмовився від дачі показань на підставі ст. 63 Конституції України. Викладені факти свідчать, що ОСОБА_4 , в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може вчиняти спроби в знищити, сховати або спотворити речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тобто існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення особливо тяжких умисних злочинів, в тому числі умисних вбивств. Викладені факти, систематичне нехтування підозрюваним охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, безумовно свідчить про реальність ризику вчинення інших злочинів а отже існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані обставини в сукупності свідчать, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, які не забезпечать виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких визначено ст. 178 КПК України.

Таким чином, враховуючи, додані до клопотання докази щодо обґрунтованої підозри у вчиненні саме ОСОБА_4 даного злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, відсутність соціальних зв`язків, місця роботи, репутацію підозрюваного, який неоднорзово був судимим за тяжкі та особливо тяжкі злочини, на думку суду, не будучи ізольованою, він може здійснити вплив на свідків, та інших можливо причетних до злочину осіб, з метою викривлення ними фактичних обставин вчиненого.

Дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують ризики, передбачені п.п.1, 2, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту чи особисто зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлених в судовому засіданні ризиків, та є таким, що не забезпечить належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Слідчий просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Разом з цим, запобіжний захід може бути застосований в межах строку досудового розслідування.

У кримінальному провадженні повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, 01.09.2023 року, а отже запобіжний захід слід рахувати з 01.09.2023 року.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу та заперечення захисника залишити без уваги.

Керуючись ст. ст. 176-178,182-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на незаконне затримання - залишити без задоволення.

Клопотання слідчого відділу СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Розмір застави, як запобіжного заходу, не застосовувати.

Встановити строк дії ухвали - 60 днів з дня затримання підозрюваного, а саме з 01 вересня 2023 року до 30 жовтня 2023 року, включно.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору та уповноваженій службовій особі - начальнику ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 16:00 год 04 вересня 2023 року у приміщенні Біляївського районного суду Одеської області, в залі судових засідань № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1