УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2023 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001098від 07.08.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на момент ймовірного вчинення кримінального правопорушення займаючого посаду директора громадської організації «Організація допомоги інвалідам та ветеранам «Воля до життя» та ТОВ «Консалтингова компанія «ГЕЛІОС-ГРУП», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001098від 07.08.2023 року, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після початку 24.02.2022 військової агресії російської федерації, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,з корисливих мотивів виник прямий умисел на організацію незаконного переправленняосіб через державний кордон України чоловіків, яким заборонено виїзд за межі країни під час воєнного стану.

Не зважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_5 за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, всупереч обов`язку неухильного дотримання вказаних актів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, вирішив підшукати осіб яким заборонено виїзд за межі країни під час воєнного стану, для організації незаконного їх переправлення через державний кордон України.

Відтак, 01.08.2023 приблизно о 17.30 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , викликав через мобільний застосунок таксі «BOLT» з метою здійснення поїздки до с. Хоминки.

В районі с. Дачне на пункті пропуску «Дачне» Одеської області, ОСОБА_7 був зупинений військовослужбовцями ЗСУ та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з метою отримання повістки про призов до мобілізації.

З метою ухилення від мобілізації, ОСОБА_7 неподалік від ІНФОРМАЦІЯ_3 познайомився з ОСОБА_5 , який повідомив, що за грошову винагороду у розмірі 3000 доларів США посприяє його виходу з приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , та 500 доларів США Манзуракі залищить собі за поседеницькі послуги. На що ОСОБА_7 зазначив, що у нього вдома є тільки 2500 доларів США.

ОСОБА_5 повідомив, що для початку йому вистачить і такої суми. Так, 07.08.2023 ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на автомобілі марки «LANDROVER» державний реєстраційний знак НОМЕР_1 направились за адресою проживання ОСОБА_7 , а саме: АДРЕСА_4 , де останній взяв грошові кошти у розмірі 2500 доларів США та передав ОСОБА_5 , пообіцявши сплатити залишок грошових коштів у розмірі 1000 доларів США згодом.

Після чого, в ході бесіди останній повідомив ОСОБА_7 про те, що він має можливістьоформлення документів, які надають право безперешкодного перетину державного кордону України, повідомив, що за допомогою своїх знайомих з числа працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 зможе організувати виготовлення відповідних документів.

Зрозумівши, що запропоновані умови офрмлення документів для перетину державного кордону є незаконними, ОСОБА_7 повідомив про відомі йому факти до правоохоронних органів, після чого за власною згодою був залучений до проведення слідчих (розшукових) дій та, діючи під контролем правоохоронних органів, погодився на запропоновані ОСОБА_5 умови.

Крім того, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 про те, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 йому буде виготовлено висновок лікарської комісії про непридатність до військової служби, на підставі чого його буде виключеноз вйськового обліку, зазначивши, що для вирішення вказаного питання останній повинен надати 7000доларів США, а також 2 фотокартки формату 3х4, копію паспорта громадянина України, ідентифікаційного коду та оригінал військового квитка.

Відтак, 09.08.2023 в денний час, ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_7 та запитав, чи готовий він передати йому залишок грошових коштів у розмірі 1000 доларів США, за можливість уникнення мобілізації, на що останній повідомив, що він готовий передати йому зазначені грошові кошти.

Цього ж дня, о 18:00, діючи під контролем співробітників правоохоронних органів ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: м. Одеса. вул. Грецька. 52, передав ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, які останній поклав собі у кишеню.

В подальшому, 14.08.2023 приблизно о 15.09, ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_5 з метою отримання інструкцій про порядок оформлення документів та способу перетину державного кордону України, та повідомлення про готовність передачі останньому грошових коштів у розмірі 7000 доларів США. В ході бесіди підозрюваний призначив зустріч ОСОБА_7 по вул. Грецька вугол Рішельєвської у м. Одеса.

Згодом, 14.08.2023 о 18:01, ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою організації незаконного перетину державного кордону України зателефонував ОСОБА_7 та повідомив, що він вже підходить до місця зустрічі.

Прибувши до зазначеноїадреси, ОСОБА_5 зустрівся із ОСОБА_8 , який з метою організації незаконного переправлення останнього через державний кордон України повідомивйому про варіант виготовлення документів, що надають право перетину державного кордону України, шляхом виготовлення завідомо неправдивого діагнозу, та зняття із військового обліку у зв`язку із непридатністю до військової служби. Для цього підозрюваний передасть надані ОСОБА_7 документи, а саме: копію паспорту громадянина України, копію картки платника податків (ідентифікаційний код), та фотокартки формату 3х4, та оригінал військового квитка, які в подальшому останній має передати посадовим особам ІНФОРМАЦІЯ_4 , при цьому запевнивши, що зняття з військового обліку відбудеться навіть у разі відсутності фізичних вад у ОСОБА_7 .

Таким чином, користуючись послугами посадових осіб військкомату, ОСОБА_5 забезпечить винесення неправдивого діагнозу, який забезпечить ОСОБА_7 зняття з військового обліку.

У свою чергу ОСОБА_7 , діючи під контролем правоохоронних органів, погодився на запропоновані йому умови оформлення вищенаведених документів, та на виконання вказівок ОСОБА_5 .

Відтак, 14.08.2023, о 18:02, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 52, під час особистої зустрічі ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 7000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ, станом на 14.08.2023 становить 255 980 гривень 20 копійок, як неправомірну вигоду за здійснення ними впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави посадову особу військкомату, а також документи на своє ім`я, а саме: паспорт громадянина України, картку платника податків (ідентифікаційний код), військовий квиток та дві фотокартки формату 3х4.

За вищевикладених обставин, 14.08.2023 року органом досудового розслідування ОСОБА_5 затримано порядку ст. 208 КПК України та 15.08.2023 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

-ч. 3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, з корисливих мотивів;

-ч. 2 ст. 369-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вищевказаних кримінальних правопорушень, їх специфіку та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні:

-прокурор підтримав вимоги поданого клопотання у повному обсязі та просив його задовольнити;

-захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на необґрунтованість підозри та відповідно недоведеність ризиків, викладених у клопотанні слідчого. Захисник зауважила, що вказаний розмір застави є непомірним для її підзахисного, з огляду на його майновий стан.

Захисник просила відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення та застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

- підозрюваний з підозрою не згоден, щодо запобіжного заходу підтримав захисника.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

15.08.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , в ході якого свідок зазначив про спілкування з особами, що здійснюють переправлення осіб через державний кордон України, за грошову винагороду; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_7 , від 15.08.2023, в ході якого свідок зазначив про подальші обставини, які слугували затриманню ОСОБА_5 ; протоколом затримання ОСОБА_5 , який затриманий безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події від 14.08.2023, в ході якого вилчуено грошові кошти; іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

При розгляді клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя бере до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні у тому числі тяжкого кримінального правопорушення.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, а також обізнаності, щодо незаконного перетину кордону, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Аналізуючи вказаний ризик також в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Розглядаючи ризик переховування підозрюваного в контексті практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя звертає увагу на наступне: ОСОБА_5 неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, що свідчить про відсутність як таких міцних соціальних зв`язків, крім того, за фактичними обставинами даного кримінального провадження, ОСОБА_5 ймовірно займався сприянням порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод незаконному переправленню осіб через державний кордон України, а тому, використовуючи набуті знання і навички, зможе безперешкодно незаконно перетнути державний кордон України.

Вищевикладене, на думку слідчого судді, у повному обсязі обґрунтовує існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду.

З огляду на те, що підозрюваний ознайомлений з відповідним клопотанням про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відповідними додатками, долученими до нього, в яких наявний протокол допиту свідка (який є заявником у даному кримінальному провадженні), й відповідно в яких зазначені анкетні дані вказаної особи, з огляду на ту обставину, що у випадку подальшого направлення відносно підозрюваного ОСОБА_5 обвинувального акту до суду, свідок ймовірно буде допитуватися безпосередньо судом, слідчий суддя приходить до переконання про достатність підстав для прийняття висновку щодо наявності ризику можливого незаконного впливу з боку підозрюваного на вказану особу, з метою зміни ними своїх показів, в цілях подальшого уникнення підозрюваним передбаченої законом відповідальності (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання щодо наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, а тому наразі тривають заходи щодо встановлення кола можливих співучасників ймовірного вчинення останнім інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які ймовірно будь-яким чином сприяли останньому вчинити кримінальне правопорушення. У зв`язку із чим, на думку слідчого судді, існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є доведеним стороною обвинувачення.

Щодо ризику можливого вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення або продовження ним кримінального правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя враховує наступне.

Так, слідчий суддя враховує ймовірну обізнаність ОСОБА_5 про можливі місця та способи отримання документів, які являються підставами безперешкодного перетину державного кордону України, а тому не виключаються спроби повторного вчинення вказаних корисливих кримінальних правопорушень останнім (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 369-2 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо лише шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010р., суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П. 80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Як вбачається з наявних у слідчого судді матеріалів, які долучені стороною обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, ОСОБА_5 у тому числі інкримінується можливе вчинення в умовах воєнного стану правопорушення, пов`язаного з організацією незаконного перетину державного кордону чоловіків, яким заборонений виїзд за межі країни після початку 24.02.2022 року військової агресії російської федерації.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя при визначені розміру застави, враховує те, що ОСОБА_5 у тому числі підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, обставини імовірного вчинення кримінальних правопорушень, зокрема те, що під час затримання у підозрюваного було вилучено грошові кошти у сумі 7 000 доларів.

Вищевикладене у своїй сукупності обумовлює необхідність виходу слідчого судді за межі застави, передбаченої абзацом п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також фактичні обставини даного кримінального провадження, в тому числі існуючий суспільний інтерес, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність визначення відносно підозрюваного застави у розмірі 558 (п`ятсот п`ятдесят вісім) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 497 672 (один мільйон чотириста дев`яносто сім шістсот сімдесят дві) гривні, що на думку слідчого судді не буде завідомо непомірним для такої особи, при цьому в повній мірі гарантує досягнення мети її дії.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001098від 07.08.2023 року відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання підвартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 11.10.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 558 (п`ятсот п`ятдесят вісім) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 497 672 (один мільйон чотириста дев`яносто сім шістсот сімдесят дві) гривні.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разів несення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 11.10.2023 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися цілодобово з місця проживання без дозволу прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватися з свідками у даному кримінального провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1