Справа № 613/176/23
Провадження № 1-кп/529/158/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001130 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, без місця реєстрації, проживаючого: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, розлученого, військовослужбовця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

встановив:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 6 від 25.02.2022 ОСОБА_4 прийнятий на військову службу та призначений на посаду стрільцем 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України.

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, сержант ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією.

Так, сержант ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, 18.08.2022 не повернувся вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 (яка на момент вчинення злочину сержантом ОСОБА_4 знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 ), після лікування в ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований за адресою: вул. Новгородська, 85, м. Харків, де він знаходився з 08.08.2022. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості продовжувати несення служби, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок І військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, сержант ОСОБА_4 не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка на той момент знаходилась за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні, в режимі відеоконференції, вину визнав та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Також вказав, що він добровільно пішов воювати відразу після повномасштабного вторгнення, був на передніх позиціях, має поранення. Після лікування у госпіталі вчасно не повернувся до військової частини, бо мав поганий стан здоров`я. Приїхав у ВЧ 16.09.2022, де йому повідомили, що він порушив Інструкцію, що є кримінально караним, тому він добровільно прийшов до поліції, не тікав та не переховувався. Просить суворо не карати, має намір та бажання продовжити проходити військову службу.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників справи не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються судом за ч.5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, визнання вини, сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Також встановлено, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання письмових скарг з приводу його поведінки не було, розлучений, має неповнолітнього сина, який проживає з матір`ю.

Крім того, ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, добровільно зарахований до лав ЗСУ, за місцем несення служби у військовій частині характеризується позитивно, має поранення, в подальшому бажає проходити військову службу.

Згідно ст. 69 ч. 1 КК України (в редакції чинній на момент вчинення злочину) за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

З урахуванням ряду обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , а саме: визнання вини, щире каяття, сприяння у розкритті злочину, наявність позитивної характеристики, вчинення ним злочину вперше, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 при призначенні покарання вимоги ч. 1 ст.69 КК України, а саме: призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті особливої частини цього Кодексу за вказаний злочин, а також, призначивши остаточне покарання, застосувавши ст. 62 КК України, враховуючи, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід змінити на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти після проголошення вироку суду.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 62 КК України, замінити ОСОБА_4 покарання у виді двох років позбавлення волі на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на два роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 08 грудня 2022 року по 05 травня 2023 року включно, у строк відбуття покарання з розрахунку один день тримання під вартою дорівнює одному дню тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши ОСОБА_4 з-під варти. Після набрання вироком чинності запобіжний захід скасувати.

Строк відбування покарання рахувати з моменту набуття даним вироком законної сили та фактичного прибуття ОСОБА_4 до місця відбування покарання.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд Полтавської області.

Головуюча: ОСОБА_1