печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2023 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001418, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.09.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Бородянка, Київської області, громадянина України, маючого середню освіту, тимчасово не працюючого, одруженого, що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на момент вчинення злочину в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на момент винесення даного вироку засуджений вироком Бородянського районного суду Київської області від 10.11.2021 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

07.09.2021, в період часу з 15 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 отримав у подарунок від свого знайомого ніж, який виготовлено по типу ножів мисливських загального призначення, які є різновидом холодної клинкової зброї. Після цього, в порушення вимог Постанови Верховної ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», Постанови Кабінету міністрів України від 12.10.1992 № 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, почав носити вказаний ніж при собі в зовнішній верхній правій кишені куртки без передбаченого законом дозволу, до моменту вилучення працівниками поліції в ході особистого обшуку під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, яке мало місце 07.09.2021 о 18 годині 12 хвилин поблизу будинку АДРЕСА_3 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся. Не оспорював фактичних обставин, місця, часу, способу вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, повністю із ними погодився та підтвердив в наданих суду показаннях. Зазначив, що ніж йому подарував знайомий з роботи, наразі ставлення ОСОБА_4 до вчиненого правопорушення негативне, він бажає виправлятися.

Також обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що перебував на офіційному обліку Центру зайнятості та 20.03.2023 має офіційно виходити на роботу, наразі одружений та дружина перебуває на шостому місяці вагітності. З урахуванням вказаного, обвинувачений ОСОБА_4 просив призначити йому покарання у вигляді штрафу з можливістю розстрочки платежу.

Прокурором запропоновано порядок дослідження доказів у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. Так, прокурор просила з урахуванням усіх обставин справи та особи обвинуваченого застосувати до ОСОБА_4 покарання у вигляді мінімального розміру штрафу із можливістю розстрочки платежу. Окрім того, прокурор у судовому засіданні долучила документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 також вважав недоцільним у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України досліджувати інші докази стосовно фактичних обставин вчинених ним діянь. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст обвинувачення та те, що в такому випадку буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що сторони не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

З урахуванням викладеного, оцінивши показання обвинуваченого як належний, допустимий та в даному випадку достатній доказ, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд враховує повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (вказані обставини зазначені прокурором безпосередньо в обвинувальному акті).

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, одружений, зі слів обвинуваченого, офіційно зареєстрований на обліку у Центрі зайнятості та незабаром останній має офіційно виходити на роботу, на обліку нарколога, психіатра не перебуває, до вчинення вказаного злочину в силу ст. 89 КК України не судимий.

За сукупності вищенаведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

В свою чергу, на підставі ч. 4 ст. 53 КК України, враховуючи майновий та сімейний стан обвинуваченого, який одружений та подружжя очікує на дитину, позицію ОСОБА_4 в судовому засіданні, суд вважає за можливе призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком на 6 місяців.

Оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого визнано винуватим ОСОБА_4 , мало місце до ухвалення вироку Бородянського районного суду Київської області від 10.11.2021, покарання має бути призначено за сукупністю кримінальних правопорушень із застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Разом з тим, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Також суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № СЕ-19/111-21/43887-ХЗ від 16.09.2021 у розмірі 1372,96 грн., що підтверджуються довідкою її вартості.

На стадії досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, підстави для його застосування до набрання вироком законної сили - відсутні.

Керуючись ч. 9 ст. 100, ст. ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1008 (однієї тисячі восьми) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17136 (сімнадцять тисяч сто тридцять шість) гривень.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити сплату штрафу на 12 місяців: шляхом щомісячного внесення ОСОБА_4 грошових коштів у сумі, що відповідає 84 (вісімдесяти чотирьом) неоподатковуваним мінімумам доходів громадян та складає 1428 (одна тисяча чотириста двадцять вісім) грн., починаючи з дати набрання вироком законної сили.

Покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 10.11.2021, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - виконувати самостійно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувати.

Речові докази: ніж, вилучений в ході особистого обшуку у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час затримання останнього в порядку ст. 208 КПК України, який в чохлі поміщено та упаковано в спеціальний пакет «Експертна служба» за індивідуальним номером № 0016464, який зберігається у камері схову речових доказів Печерського УП ГУ НП у м. Києві (корінець квитанції № ФП 1603) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № СЕ-19/111-21/43887-ХЗ від 16.09.2021 у розмірі 1372,96 грн.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його оголошення, у разі неподання на нього апеляційної скарги.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Копію вироку вручити учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1