Ширяївський районний суд Одеської області
07.04.2023 Справа №: 518/528/23 Провадження № 1-і/518/2/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2023 року смт. Ширяєве

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000107 від 16.02.2023 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, ч. 3 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Ширяївського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, ч. 3 ст. 357 КК України.

Прокурор, обвинувачений, потерпіла та захисник проти призначення судового розгляду не заперечували.

Заслухавши думку сторін, дослідивши надані матеріали, суд прийшов до висновку про відсутність перешкод для призначення судового розгляду та достатність підстав для призначення судового розгляду у судовому засіданні, виходячи із наступного.

Дане кримінальне провадження підсудне Ширяївському районному суду Одеської області.

Підстав для закриття провадження або повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків судом не вбачається.

З`ясовуючи питання про визначення порядку судового розгляду, склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, суд вважає за необхідне судовий розгляд проводити у відкритому судовому засіданні за участю прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілу.

Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні, в зв`язку з чим суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акта.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 314-1 КПК України та ст. 19 Закону України «Про пробацію», з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання, представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Згідно вказаного клопотання ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 15.02.2023 близько 21:00 год. перебуваючи на той час за місцем фактичного проживання, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , помітив у житловій кімнаті, в якій він проживав спільно з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , жіночу сумку червоного кольору, яка знаходилась на ліжку у вищевказаній кімнаті, та належить ОСОБА_6 , і саме в цей момент у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке було всередині вказаної сумки. Одразу після цього, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, у період дії воєнного стану, переконавшись в тому, що його протиправні дії не будуть помічені іншими особами, відкрив вищевказану сумку, з якої таємно викрав грошові кошти у сумі 4500 гривень, купюрами номіналом 500 гривень, належні ОСОБА_6 , після чого з місця події зник, викраденими коштами розпорядився на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень. Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна, (крадіжка), крадіжка вчинена повторно, крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану.

Крім цього, 15.02.2023 близько 21:00 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на той час перебуваючи за місцем фактичного проживання, що розташоване за адресою АДРЕСА_2 , помітив у житловій кімнаті, в якій він проживав спільно зі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жіночу сумку червоного кольору, яка знаходилась на ліжку у вищевказаній кімнаті, та належить ОСОБА_6 , і саме в цей момент у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке було всередині вказаної сумки. Одразу після цього, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, керуючись корисливим мотивом, переконавшись в тому, що його протиправні дії не будуть помічені іншими особами, відкрив вищевказану сумку, з якої таємно викрав банківську розрахункову картку «Райффайзен Банк Аваль» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , та яка, згідно примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, диспозиції ч. 1 ст. 200 КК України, ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління НБ України від 05.11.2014№ 705, є офіційним документом. Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Крім цього, 15.02.2023 близько 21:00 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на той час за місцем фактичного проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , помітив у житловій кімнаті, в якій він проживав спільно зі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жіночу сумку червоного кольору, яка знаходилась на ліжку у вищевказаній кімнаті, та належить ОСОБА_6 , і саме в цей момент у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, яке було всередині вказаної сумки. Одразу після цього, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, керуючись корисливим мотивом, переконавшись в тому, що його протиправні дії не будуть помічені іншими особами, відкрив вищевказану сумку, з якої таємно викрав паспорт громадянина України серія та номер НОМЕР_2 , виданий Ширяївським РВ ГУМВС України в Одеській області 29.12.2009 року на ім`я ОСОБА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, що видана 25.11.2011, номер НОМЕР_3 , та належна ОСОБА_6 , а також свідоцтво про народження ОСОБА_7 , видане 16.09.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, які відповідно до примітки ст. 358 КК України являються особливо важливими особистими документами.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України викрадення паспорту та інших важливих особистих документів.

Ухвалою Березівського районного суду від 18.02.2023 у справі №494/304/23 підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів до 16.04.2023 включно.

Прокурор зазначає, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу на теперішній час продовжують існувати та дають підстави вважати, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування або суду обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 , раніше судимий за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, не маючи постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому є підстави вважати, що знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.

Ризик незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні є обґрунтованим, оскільки потерпілий та свідки проживають в одній територіальній громаді, знають один одного, а тому обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, шляхом залякування, погроз чи умовляннями може вплинути на потерпілого, свідків для того, щоб останні змінили свої покази у кримінальному провадженні.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення є обґрунтованим, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, останнього разу вироком Іванівського районного суду від 15.12.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення свободи строком на 3 роки. Покарання відбув, проте в силу ст. 89 КК України судимість не погашена. Незважаючи на те, що 15.08.2022 р. ОСОБА_4 звільнився з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення. Вказане свідчить про можливість вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, та вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також при обранні запобіжного заходу в порядку ч. 1 ст. 178 КПК України просить врахувати те, що докази про вчинення злочину обвинуваченим є вагомими, покарання, яке загрожує йому в разі визнання винним у вчиненні вказаного злочину передбачене законом у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, задовільний стан здоров`я, відсутність відомостей про наявність тяжких, в тому числі, психічних хвороб, та молодий вік, відсутність міцних родинних та соціальних зв`язків та місця роботи.

Усі зазначені обставини на думку прокурора у сукупності свідчать про неможливість запобігання вказаним вище ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 .

З огляду на зазначене прокурор просив суд продовжити строк дії обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 60 (шістдесят) днів; покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , такі обов`язки: - прибувати до суду за першою вимогою; - цілодобово не залишати місце постійного проживання, а саме: - житловий будинок АДРЕСА_1 , без дозволу працівників поліції, які здійснюють контроль щодо виконання запобіжного заходу, прокурора, або суду; - повідомляти працівників поліції, які здійснюють контроль щодо виконання запобіжного заходу, прокурора, або суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, контактних номерів мобільного телефону; - утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальних провадженнях.

Крім того, прокурор зазначив, що під час дії цілодобового домашнього арешту, обраного слідчим суддею Березівського районного суду Одеської області, ОСОБА_4 двічі залишав місце проживання без поважних причин, на підтвердження чого надав листи ВП №2 Березівського РВП.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважали, що суд повинен застосувати до обвинуваченого домашній арешт у нічний період доби, оскільки під час цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 не має змоги купувати собі продукти харчування та працювати, тобто забезпечувати себе матеріально. Батько, брат та сестра не мають змоги привозити обвинуваченому продукти харчування, тому він позбавлений можливості харчуватися. Щодо залишення місця проживання протягом дії цілодобового домашнього арешту, зазначив, що перший раз покинув місце проживання, бо сестра наказала прибрати могилу матері, а другий раз ходив по цигарки.

Перевіривши додані до клопотання документи, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, судом з`ясовано наступне.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 18.02.2023 р. клопотання слідчого слідчого відділення №2 СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000107 від 16.02.2023 року у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задоволено частково. Обрано підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 58 днів, тобто в межах строку проведення досудового розслідування кримінального провадження, а саме до 16.04.2023 року включно. Покладено на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: - прибувати до слідчого або прокурора, суду за першою вимогою; - не відлучатися з АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду; - повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, контактних номерів мобільного телефону; - утримуватися від спілкування з потерпілою ОСОБА_6 та свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_8 .

При цьому, згідно ухвали слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_4 зазначив, що клопотання про тримання його під вартою вважає надто суворим, зазначає, що може проживати за своєю адресою реєстрації в с. Качурове Березівського району, адже будинок придатний для проживання, приносити їжу йому може батько, або брат, з якими в нього нормальні відносини, а тому просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.03.2023 р. ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 18.02.2023 р. залишено без змін.

Під час перебування під домашнім арештом ОСОБА_9 двічі залишав місце проживання без поважних причин (22.03.2023 р. та 25.03.2022 р.), що підтверджується листами ВП №2 Березівського РВП ГУ НП в Одеській області №62.3-/3397 від 22.03.2023 р. та №62.3-/3554 від 27.03.2023 р., та не заперечувалось обвинуваченим.

ОСОБА_4 пред`явлено обвинуваченняу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, ч. 3 ст. 357 КК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які враховано під час обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 вказаного запобіжного заходу на теперішній час продовжують існувати та дають підстави вважати, що останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідка, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Ризик переховуватись від органів досудового розслідування та суду є обгрунтованим, про щосвідчить те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, не маючи постійного місця роботи, підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому є підстави вважати, що знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від суду.

Ризик незаконно впливати на потерпілу та свідка у цьому кримінальному провадженні, є обґрунтованим, оскільки обвинувачений, потерпіла та свідок проживають в одній територіальній громаді, знають один одного, а тому обвинувачений ОСОБА_4 , з можливістю вільно перебувати в різних місцях територіальної громади, може шляхом залякування, погроз чи умовляннями вплинути на потерпілу, свідка для того, щоб останні змінили свої покази у кримінальному провадженні.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення є обґрунтованим, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий вироком Іванівського районного суду від 15.12.2018 за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Покарання відбув, проте в силу ст. 89 КК України судимість не погашена. 15.08.2022 року ОСОБА_4 звільнився з місць позбавлення волі. Вказані обставини свідчать про можливість вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року - нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Також слід врахувати, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому є підстави вважати, що знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватися від суду.

Також при продовженні запобіжного заходу в порядку ч. 1 ст. 178 КПК України суд враховує те, що ОСОБА_4 має задовільний стан здоров`я, ніде не працює, що дає змогу останньому безперешкодно залишити місце свого проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 181 КПК України запобіжний захід у виді домашнього арешту застосовується до осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція статті яких передбачає позбавлення волі.

Положення п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що обвинуваченого ОСОБА_4 поставлено на облік в органах поліції, при цьому, ним попущено порушення виконання ухвали слідчого судді двічі. Електронні засоби контролю обвинуваченому не встановлено.

Наявність обгрунтованої підозри, ризиків переховування обвинуваченого та вчинення нових кримінальних правопорушень, встановлених ухвалою слідчого судді від 18.03.2023 р., стороною захисту не спростовано.

Твердження сторони захисту щодо відсутності можливості обвинуваченого харчуватися перебуваючи під домашнім арештом не доведено жодним доказом. Крім того, під час обрання запобіжного заходу на стадії досудового розслідування обвинувачений сам зазначав, що його родичі можуть забезпечити його продуктами харчування та просив слідчого суддю застосувати домашній арешт.

Зазначені обставини виправдовують подальше перебування обвинуваченого під цілодобовим домашнім арештом з продовженням строку покладених на обвинуваченого обов`язків.

Відповідно до ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також з метою запобігти спробам вчинити дії передбачені п.п. 1-5 частини першої вказаної статті.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо задоволення клопотання прокурора.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 314-315, 372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000107 від 16.02.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, ч. 3 ст. 357 КК України, на 25.04.2023 року о 10 годині 00 хвилин в приміщенні Ширяївського районного суду Одеської області у залі судових засідань № 1.

Розгляд справи проводити у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати учасників судового провадження: прокурора, потерпілу, обвинуваченого, захисника.

Повідомити учасників судового провадження про час та місце проведення судового засідання.

Доручити Березівському районному сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області скласти досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів, а саме до 06.06.2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

-прибувати до слідчого або прокурора, суду за першою вимогою;

-не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, контактних номерів мобільного телефону;

-утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що на підставі ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5-ти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду в частині продовження запобіжного заходу.

Повний текст ухвали складено 17.04.2023 р.

Суддя: ОСОБА_1