Справа № 308/7381/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , дослідивши матеріали клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні №0000087 від 06.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, із клопотанням у кримінальному провадженні №0000087 від 06.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про арешт майна.

Подане клопотання мотивоване тим, що слідчими слідчого управління Головного управління поліції в Закарпатській області, за процесуального керівництва прокурорів Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке розпочате за ознаками кримінального порушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 06.03.2023.

Під час досудового розслідування встановлено, що в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26.02.2023, та в невстановленому місці, проте на території Закарпатської області, у громадянина ОСОБА_3 виник злочинний умисел на організацію незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, за попередньою змовою з невстановленим досудовим розслідуванням особами.

Так, 26 лютого 2023 року ОСОБА_3 в телефонній розмові запропонував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснити незаконне переправлення останнього через державний кордон України, з можливістю внесення до ІС «Шлях» відомостей, без законних на те підстав, за грошову винагороду в сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) доларів США. У подальшому, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій умисел на незаконне збагачення та для гарантії наміру перетнути державний кордон України, надав вимогу громадянину ОСОБА_4 перевести так званий завдаток у сумі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень частинами на три банківські карти, а саме: банківська карта «А Банк» № НОМЕР_1 , банківська карта «monobank» № НОМЕР_2 та банківська карта «monobank» № НОМЕР_3 .

Так, 14.04.2023 о 15:57 ОСОБА_4 в ході контролю за вчиненням злочину на виконання вимоги ОСОБА_3 здійснив декілька банківських переказів на вищевказані картки загальною сумою 60 000 (шістдесят тисяч) гривень.

Надалі, 25 квітня 2023 року, використовуючи мобільний додаток (месенджер) «WhatsApp», громадянин ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_4 перетнути державний кордон України «іншим шляхом», однак за вищу грошову винагороду у сумі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) Євро. Також ОСОБА_3 повідомив, що в разі наявності такої суми у заявника, необхідно додатково надати грошові кошти.

28 квітня 2023 року о 13 годині 35 хвилин громадянин ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Ужгород, Закарпатської області, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, одержав від громадянина ОСОБА_4 , який діяв під контролем правоохоронців, частину грошових коштів з 5500 Євро, а саме 1 100 (одна тисяча сто) Євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 28.04.2023 становило 44 374 грн. (сорок чотири тисячі триста сімдесят чотири грн.) та 2 800 (дві тисячі вісімсот) гривень за незаконне переправлення останнього ( ОСОБА_4 ) через державний кордон України. Крім цього, ОСОБА_4 віддав належний йому паспорт громадянина України для виїзду за кордон громадянину ОСОБА_3 , який в свою чергу провів інструктаж та повідомив, що решту грошових коштів необхідно буде передати в день безпосереднього переправлення через державний кордон України в м. Чоп, Ужгородського району, Закарпатської області.

У той же час ОСОБА_3 , реалізовуючи свої противні наміри спрямовані на незаконне отримання грошової винагороди за переправлення ОСОБА_4 через державний кордон України, при невстановлених на даний час досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 28.04.2023, залучив як безпосереднього виконавця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до відома якої довів злочинний план переправлення заявника через державний кордон.

Наступного дня, а саме 29.04.2023 близько 12 години 50 хвилин ОСОБА_3 повернув ОСОБА_4 паспорт громадянина України для виїзду за кордон та повідомив, що безпосереднє переправлення відбудеться 30.04.2023 та зазначив, що необхідно бути постійно на зв`язку та чекати подальших вказівок.

30 квітня 2023 року близько 17 години ОСОБА_3 разом з громадянкою ОСОБА_5 забрали на автомобілі марки «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_4 , ОСОБА_4 та відвезли останнього до залізничного вокзалу у місто Чоп Ужгородського району Закарпатської області.

30 квітня 2023 року близько 17 години ОСОБА_3 , перебуваючи на території автостоянки у місті Чоп, Ужгородського району, Закарпатської області, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, в присутності ОСОБА_5 одержав від громадянина ОСОБА_4 , який діяв під контролем правоохоронців, останню частину грошових коштів з 5500 Євро, а саме 2 800 (дві тисячі вісімсот) Євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 30.04.2023 становило 112 952 грн. (сто дванадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві грн.) за незаконне переправлення останнього ( ОСОБА_4 ) через державний кордон України.

У подальшому громадянка ОСОБА_5 пройшла до каси на залізничній станції та придбала квиток на ім`я ОСОБА_4 з м. Чоп до м. Загонь Угорщина, який передала ОСОБА_4 , при цьому провела інструктаж поведінки останнього під час проходження прикордонного контролю.

Надалі ОСОБА_4 , діючи під контролем правоохоронних органів, на виконання вказівки ОСОБА_5 пройшов прикордонний контроль.

Одразу після проходження громадянином ОСОБА_4 прикордонного контролю громадянку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було викрито та затримано працівниками правоохоронних органів 30.04.2023 о 19.00 годин.

Так 30.04.2023 прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 було проведено огляд в приміщенні № 4, Залізничного вокзалу в м. Чоп, за адресою: м. Чоп, пл. Героїв Майдану, 3, де здійснюється оформлення документів на виїзд та вїзд на територію України, та знаходиться робоче місце заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ОСОБА_6 » ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході даного огляду було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Apple Iphone 12 золотистого кольору в зеленому чохлі.

Згідно з постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 від 01.05.2023 вказані мобільний телефон марки телефон марки Apple Iphone 12 золотистого кольору в зеленому чохлі, визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

При мотивуванні клопотання прокурор посилається на положення ч. ст. 131, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 170, п.п. 1, 3 ч. 2, ч. 10 ст. 170, ч.1 ст. 98, ч. 2 ст. 168, ч. 1 ст. 167 КПК України.

Прокурор зазначає, що вказаний мобільний телефон марки Apple Iphone 12 золотистого кольору в зеленому чохлі, який було виявлено та вилучено 30.04.2023, під час проведення огляду за адресою: приміщенні № 4, Залізничного вокзалу в м. Чоп, за адресою: м. Чоп, пл. Героїв Майдану, 3, де здійснюється оформлення документів на виїзд та в`їзд на територію України, зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вказані предмети правомірно й обґрунтовано визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Прокурор, враховуючи наведене, з метою забезпечення збереження речового доказу та можливості проведення органом досудового розслідування слідчих дій у кримінальному провадженні, керуючись ст.ст. 40, 131-132, 167, 170-171 КПК України, просить слідчого суддю: накласти арешт на права відчуження, розпорядження та користування майном, яке вилучено 30.04.2023 за адресою: приміщенні № 4, Залізничного вокзалу в м. Чоп, за адресою: м. Чоп, пл. Героїв Майдану, 3, де здійснюється оформлення документів на виїзд та вїзд на територію України, та знаходиться робоче місце заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ОСОБА_6 » ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме мобільний телефон марки Apple Iphone 12 золотистого кольору в зеленому чохлі.

Слідчий суддя дослідивши клопотання та додані до нього матеріали приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу…

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В даному випадку порушуючи перед слідчим суддею питання про накладення арешту на майно, слідчий посилається саме на п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, однак належного обґрунтування вказаному не наводить. Так, клопотання не міститься доводів тому що вилучений телефон є речовим доказом у кримінальному провадженні, яким саме критеріям він відповідає.

На переконання слідчого судді, клопотання прокурора не обґрунтоване та не відповідає вимогам 171 КПК України.

Зокрема, відсутнє належне обґрунтування мети накладення арешту на вилучений телефон. Прокурор визначаючи мету накладення арешту на мано, вказує, що такою є забезпечення збереження речового доказу та можливості проведення органом досудового розслідування слідчих дій у кримінальному провадженні.

При цьому слід зазначити, що прокурор в підтвердження наведеному не вказує яким саме критерієм ст. 98 КПК України відповідає вилучене майно.

Так, згідно клопотання прокурора, 30.04.2023 прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 було проведено огляд в приміщенні № 4, Залізничного вокзалу в м. Чоп, за адресою: м. Чоп, пл. Героїв Майдану, 3, де здійснюється оформлення документів на виїзд та вїзд на територію України, та знаходиться робоче місце заступника начальника відділення інспекторів прикордонної служби « ОСОБА_6 » ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 . В ході даного огляду було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Apple Iphone 12 золотистого кольору в зеленому чохлі.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Проте відомостей щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення вказаного кримінального правопорушення клопотання не містить. Відсутні відомості щодо того, що телефон був знаряддям вчинення кримінального правопорушення чи може містити сліди його вчинення, в ньому вміститься інформація що має значення для подальшого здійснення досудового розслідування.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Вказане свідчить про те, що такої мети, підстави накладення арешту на вилучене майно, як можливості проведення органом досудового розслідування слідчих дій у кримінальному провадженні, КПК не містить. При цьому прокурор не вказує на необхідність проведення експертних досліджень , огляду тощо вказаного телефону, та з якою метою.

Натомість необхідність накладення арешту на майно зводиться фактично до цитування статей КПК України, загальним, абстрактним визначенням мети накладення арешту. Вказане свідчить про формальний підхід до мотивування та обґрунтування клопотання.

Згідно частини третьої статті 172 КПК України, в разі якщо слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, з огляду на вище наведене, слідчим суддею встановлено, що клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене майно, не відповідає вимогам ст.171 КПК України.

На переконання слідчого судді, у клопотанні не конкретизовано, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Наведене, дає підстави для висновку про необхідність повернення клопотання прокурору з метою усунення виявлених недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє його права після усунення недоліків в строки, передбачені ст. 172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 , у кримінальному провадженні №0000087 від 06.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про арешт майна,- повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, з моменту отримання зазначеної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1