ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/625/22

Провадження № 1-кп/486/55/2023

25 травня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області матеріали кримінального провадження внесеного 16.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067, на підставі обвинувального акту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Арбузинського району Миколаївської області, із професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 15.06.2022 року близько 18 год. 00 хв., перебуваючи в м. Южноукраїнську Вознесенського району Миколаївської області, вирішив шляхом обману заволодіти грошовими коштами ОСОБА_6 , в сумі 30 600 грн., які остання повинна була перерахувати на визначені ОСОБА_4 банківські картки, для подальшого перерахування вказаних грошових коштів на відповідну банківську картку подруги потерпілої, яка перебувала за кордоном. З метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 повідомив останній про необхідність перерахування грошових коштів в сумі 15 300 грн. на його особисту картку АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 15300 грн. на банківську картку АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_2 , що належить його тітці ОСОБА_7 , яка в свою чергу надала свою згоду на переказ коштів за проханням ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , не маючи наміру в подальшому перераховувати грошові кошти за призначенням, ввів ОСОБА_6 в оману, яка не усвідомлюючи дійсних протиправних намірів останнього, направлених на заволодіння шляхом обману грошовими коштами, 15.06.2022 року перерахувала за вказівкою ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 15 300 грн. на його особисту картку АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 та грошові кошти в сумі 15 300 грн. на банківську картку АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_2 . У свою чергу, ОСОБА_4 , не бажаючи перераховувати отримані грошові кошти за призначенням, та в подальшому не маючи наміру повернути зазначені кошти власнику, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись в м. Южноукраїнську Вознесенського району Миколаївської області, заволодів грошовими коштами ОСОБА_6 в сумі 30 600 грн. та розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

22.06.2022 року у даному кримінальному провадженні між прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості згідно з вимогами ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 , за участю його захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.1 ст. 190 КК України. Підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (проступку) і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання, з урахуванням обставин, що пом`якшують підозрюваному ОСОБА_4 покарання, за ч. 1 ст. 190 КК України, у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості і окремо, умисного невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження угоди про визнання винуватості та заявив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 також просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватими, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків (ч.1 ст. 190 КК України).

У судовому засіданні сторони кримінального провадження, підтримали угоду про визнання винуватості, вважали її обґрунтованою та наполягали на її затвердженні.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України та що укладення угоди сторонами є добровільним.

Разом з тим, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам чинного законодавства, інтересам суспільства чи окремих громадян, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

За угодою про визнання винуватості сторони узгодили призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, визначеного Законом про кримінальну відповідальність за вчинення проступку.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості, наполягав на її затвердженні та погодився на призначення узгодженого сторонами угоди покарання.

Інші учасники кримінального провадження також просили про затвердження угоди про визнання винуватості.

Вказані обставини, свідчать про те, що укладення угоди про визнання винуватості не буде суперечити правам та інтересам обвинуваченого.

Судом встановлено, що сторони за угодою про визнання винуватості погодили призначення покарання з урахуванням положень ст.ст. 65-67, 289 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, суд встановив, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України є правильною. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винними, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, та за вимогами п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено можливість укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, щодо кримінальних проступків.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін і інших осіб.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Керуючись ст.ст.314, 369-371, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22.06.2022 року між прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному 16.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000067.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначити узгоджене угодою покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

З підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, на вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а засудженими з моменту отримання копії вироку.

Роз`яснити засудженому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 Кримінального кодексу України, а також тягне за собою наслідки, встановлені статтею 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1