Справа №-613/1264/20 Провадження №-1-кп/613/24/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000200 від 08.04.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів Харківської області, українця, громадянина України, неодруженого, працюючого на ТОВ «Сталекс» на посаді шліфувальника, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше судимого Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту, а також збут особливо небезпечних психотропних речовин, реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, 16 червня 2020 року, приблизно о 13 год. 45 хв., направився на зустріч з особою, яка діяла під час проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки під вигаданими анкетними даними ОСОБА_6 , від якого біля домоволодіння АДРЕСА_1 отримав грошові кошти в сумі 1600 гривень, купюрами номіналом в 50 гривень у кількості 2 штук та купюрами номіналом в 100 гривень у кількості 15 штук, для подальшої передачі останньому особливо небезпечної психотропної речовини PVP. Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_4 , через багатоплатформовий месенджер «Telegram», який дозволяє обмінюватися текстовими повідомленнями, графічними та відеофайлами, а також безкоштовно телефонувати іншим користувачам програми, зробив замовлення у не встановленої в ході досудового розслідування особи під нік-неймом «RC Cartel», особливо небезпечної психотропної речовини PVP. Після вказаних дій ОСОБА_7 направився до приміщення Богодухівської автостанції, розташованої за адресою: вул. Леонова, 1 у м. Богодухів, Харківської області, де через термінал EasyPay перевів грошові кошти в сумі 1600 гривень не встановленій в ході досудового розслідування особі. В подальшому, близько 17:00 години, ОСОБА_4 на автобусі сполученням «Богодухів-Харків» направився до м. Харків. Через деякий час після переведення грошових коштів ОСОБА_7 на свій месенджер «Telegram» отримав координати та фото місцевості, де мав забрати пакунок з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP. Діставшись до м. Харків, ОСОБА_4 , використовуючи координати, отримані ним через месенджер «Telegram», на Московському проспекті під одним із дерев, точного місця в ході досудового розслідування не встановлено, забрав згорток в ізоляційній стрічці синього кольору, в якому знаходилось 4 прозорі полімерні пакети з особливо небезпечною психотропною речовиною PVP. Після вказаних дій ОСОБА_7 на автобусі сполученням «Харків-Богодухів» приїхав до м. Богодухів та направився за місцем свого мешкання за адресою: квартира АДРЕСА_3 . Прибувши до приміщення квартири, ОСОБА_4 поклав вищевказаний згорток до холодильнику. Таким чином, ОСОБА_4 здійснив незаконне придбання, перевезення та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини PVP з метою подальшого збуту.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, 17.06.2020 приблизно о 19 год. 20 хв., ОСОБА_7 , знаходячись у лісовому масиві поблизу вул. Космічної у м. Богодухів, Харківської області, незаконно збув особі під вигаданими анкетними даними ОСОБА_6 4 прозорі полімерні пакети. Цього ж дня, о 20:00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись у лісовому масиві поблизу вул. Харківській, м. Богодухів Харківської області, добровільно видав співробітникам поліції 4 прозорі полімерні пакети, в яких, згідно з висновком судової експертизи дослідження матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 13/1/1798СЕ-20 від 21.07.2020, знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина - PVP. Маса PVP, в перерахунку на масу представленої речовини скала: 0,2400 грам, 0,2540 грам, 0,2301 грам, 0,2300 грам.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 307 КК України визнав частково. Підтвердив факт придбання, перевезення, зберігання PVP-солі за обставин та в кількості, зазначених в обвинувальному акті, однак, заперечував мету і факт збуту психотропного засобу. Стверджував, що PVP-сіль він придбав за ініціативою ОСОБА_6 , та вживав її разом із ним. Пояснив, що знайомий з ОСОБА_6 , якого знає під іншим іменем, більше 10 років, з них приблизно протягом року (з кінця зими 2019 року) вони неодноразово спільно вживали наркотичні засоби, при цьому, їздили за PVP-сіллю разом та забирали її разом. Вказав, що домовився із ОСОБА_6 спільно покурити PVP-сіль, для чого ОСОБА_4 здійснив замовлення вказаного психотропного засобу у Telegram-каналі у особи під нік-неймом « ОСОБА_8 ». 16.06.2020 близько 13 год. 45 хв. за адресою проживання своїх батьків ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 1600 грн., однак, цієї суми було недостатньо для купівлі психотропного засобу, у зв`язку з чим ОСОБА_4 додав свої кошти у сумі 500 грн., та через термінал EasyPay перевів кошти у сумі 2000 грн. як оплату за замовлення на картку, вказану продавцем, 100 грн. залишив собі на автобус. Потім ОСОБА_4 автобусом вирушив до м. Харків та дорогою отримав на свій телефон у месенджері Telegram координати місця, де повинен був забрати замовлену PVP-сіль. У м. Харкові на Московському проспекті під одним із дерев знайшов замотаний в ізоленту згорток з чотирма пакетами з PVP-сіллю (кристалічною речовиною жовтого кольору). Після цього дорогою до м. Богодухова він зателефонував ОСОБА_6 та запропонував спільно покурити PVP-сіль, однак, останній відповів відмовою, посилаючись на те, що поїхав в Охтирку та повернеться пізно, у зв`язку з чим вони домовилися зустрітися наступного дня ввечері. ОСОБА_4 привіз сіль за місцем свого помешкання - АДРЕСА_2 , відсипав собі солі з двох пакетів, покурив, решту солі в пакетах загорнув в ізоленту та поклав у морозилку, де зберігав до наступного дня. 17.06.2020 близько 13 год. ОСОБА_6 зателефонував йому та запропонував зустрітися, ОСОБА_4 відповів, що знаходиться на роботі, після роботи передзвонив ОСОБА_6 та вони домовились зустрітися у лісовому масиві в м. Богодухові близько 19 год. ОСОБА_4 приїхав з роботи додому, взяв PVP-сіль та близько 19 год. 30 хв. 17.06.2021 у лісовому масиві біля кладовища на вул. Космічній в м. Богодухів зустрівся із ОСОБА_6 .. Під час зустрічі вони знайшли порожню пляшку, за допомогою якої вони обидва покурили PVP-сіль, що зайняло близько 15 хв., після чого ОСОБА_6 забрав решту PVP-солі, яку вони загорнули в ту саму ізоленту, і вони розійшлися. Після цього ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не бачилися.

Крім часткового визнання обвинуваченим своєї вини, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду письмових та речових доказів, а також показаннями свідків, наданими у судовому засіданні.

Так, допитаний у судовому засіданні в порядку, передбаченому ст.232 КПК України, свідок ОСОБА_6 (особа, яка проводила оперативну закупку наркотичних засобів у ОСОБА_4 ) пояснив, що знайомий з ОСОБА_4 близько 5 років, за цей час вони неодноразово вживали разом наркотичні речовини, придбані за спільні кошти. Щодо ОСОБА_4 ОСОБА_6 було відомо, що протягом кількох років він допомагає людям придбавати наркотичні речовини та психотропні засоби. У травні 2020 року ОСОБА_6 надав згоду працівникам поліції на участь у проведенні закупки психотропних засобів у ОСОБА_4 , та домовився з останнім про зустріч для закупки PVP-солі. 16.06.2021 ОСОБА_6 зустрівся із ОСОБА_4 по вул. Сонячній у с. Семенів Яр, де передав йому грошові кошти в сумі 1600 грн., які попередньо були йому надані працівниками поліції на вул. Харківській у м. Богодухів для проведення закупки. На вул. Сонячну у с. Семенів Яр ОСОБА_6 дістався на таксі. Місце зустрічі та суму, яку слід сплатити, вказав йому ОСОБА_4 .. Свідок замовив у нього 4 грами PVP-солі, сплативши 1600 грн., цих коштів вистачало для покупки 4 грамів. Розмови про те, щоб обвинувачений відсипав речовини собі із замовленого обсягу, між ними не було. 17.06.2021 близько 19 год. ОСОБА_6 зустрівся із ОСОБА_4 у лісовому масиві по вул. Космічній у м. Богодухів, де обвинувачений передав йому згорток, замотаний в ізоленту. Разом PVP-солі на цьому місці 17.06.2021 вони не вживали. ОСОБА_6 відразу забрав собі весь згорток з пакетиків, склеєних ізолентою, та пішов до працівників поліції на вул. Харківську, на те саме місце, де отримував грошові кошти, та видав їм цей згорток. На кожному з пакетиків був напис «0,7».

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що у червні 2020 року (точної дати не пам`ятає) він гуляв з дітьми на дитячому майданчику, в цей час біля нього зупинився автомобіль, з нього вийшли чоловіки, які представились працівниками поліції, та запропонували йому бути свідком вилучення. Далі вони разом поїхали до річки у м. Богодухові по вул. Оверченка у лісовому масиві, де вже перебували інші працівники поліції у цивільному одязі, зокрема, жінка, яка вела відео- або фотозйомку. ОСОБА_9 були роз`яснені його права як свідка. У присутності свідка молодий чоловік на пропозицію працівників поліції видав 4 приблизно однакові пакетики з речовиною жовтуватого кольору, при цьому, велася відео- або фотозйомка та складався протокол. ОСОБА_9 надав працівникам поліції свої дані та підписав протокол. Крім ОСОБА_9 цей протокол також підписував і інший чоловік, який також перебував на місці події.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що у червні 2020 року (точної дати не пам`ятає) ввечері свідок ішов із заробітків, в цей час біля нього зупинився автомобіль, з нього вийшли особи, які представились працівниками поліції, та попросили виступити в якості свідка, на що ОСОБА_10 погодився. Вони поїхали в напрямку смт. Краснокутськ, до лісового масиву. Там перебували інші працівники поліції, зокрема, жінка, яка вела фотозйомку. ОСОБА_10 роз`яснили його права як свідка та повідомили, що було здійснено закупку наркотичних засобів. Також на місці події знаходився не знайомий свідку хлопець віком приблизно 25 років, який пояснив, що здійснив покупку наркотичних засобів, та на пропозицію працівників поліції видав згорток в ізоленті. Всередині згортка було 4 прозорих пакетики з написом 0,7 з твердою речовиною жовтого кольору. Після цього працівники поліції вилучили ці пакетики, запакували їх у пакети, свідок підписав протокол, їх усіх сфотографували та свідок пішов додому. Крім ОСОБА_10 на місці події перебував інший свідок, якого ОСОБА_10 бачив у цьому ж судовому засіданні.

Свідок припускає, що під час вказаної слідчої дії фігурувало прізвище « ОСОБА_11 ».

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що проживає з ОСОБА_4 у фактичних шлюбних відносинах близько 8 років. Вона та ОСОБА_4 були знайомі з особою, яка зазначена у кримінальному провадженні як ОСОБА_6 , близько 5 років. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 неодноразово разом вживали наркотичні засоби, при цьому, завжди придбавали їх за спільні кошти. У червні 2020 року ОСОБА_6 виявив ініціативу разом покурити наркотичні засоби, та попросив ОСОБА_4 їх замовити. Останній замовив наркотичні засоби, вони разом їх вжили, а згодом ОСОБА_6 видав ОСОБА_4 працівникам поліції.

Витягом з ЄРДР підтверджено, що кримінальне провадження № 0000200 відносно ОСОБА_4 за ч.2 ст.307 КК України було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.04.2020.

Виходячи зі змісту матеріалів кримінального провадження, воно було внесено до ЄРДР на підставі рапорту працівника поліції про встановлення в ході проведення оперативно-розшукових заходів того, що ОСОБА_4 спільно зі співмешканкою ОСОБА_12 займаються збутом наркотичних та психотропних засобів.

Протоколом проведення оперативно-технічного заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 03.03.2020 та доданими до нього аудіозаписами на диску DVD - R, 4,7 Gb, № 144, дослідженими у судовому засіданні, зафіксовано зміст телефонних розмов ОСОБА_4 13.02.2020 з невідомою дівчиною з приводу умов поділу та доставки покупцям наркотичних засобів, а також 16.02.2020, 18.02.2020 з невідомими чоловіками, щодо придбання ОСОБА_4 для цих осіб та продажу їм обвинуваченим наркотичних засобів (т .1, а.с.107-110).

Вказану негласну слідчу (розшукову) дію проведено на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 23.12.2019 (постановленою за результатами розгляду клопотання заступника начальника ВП - начальника СКП Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області), якою надано дозвіл на проведення оперативно-розшукового заходу - втручання у приватне спілкування, а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 , зі строком дії ухвали до 22.02.2021 (т. 1, а.с. 105-110). Вказані клопотання, ухвала та протокол про результати проведення НСРД було розсекречені 23.03.2020, тобто, до відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту (13.11.2020).

Протоколом проведення оперативно-технічного заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 02.07.2020 та доданим до нього аудіозаписом на диску DVD - R, 4,7 Gb, № 156т, дослідженими у судовому засіданні, підтверджено факт телефонних розмов ОСОБА_4 23.05.2020, 24.05.2020, 25.05.2020, 26.05.2020, 01.06.2020, 13.06.2020, 16.06.2020, 17.06.2020 з різними невстановленими особами щодо придбання ОСОБА_4 для цих осіб та збуту їм обвинуваченим наркотичних засобів, у т.ч. з деякими телефонними номерами - по кілька разів у різні дати. У т.ч. зафіксовано 01.06.2020 розмови між ОСОБА_4 та особою (невідомим чоловіком) з телефонним номером НОМЕР_2 , у яких цей чоловік повідомляє про готовність придбати наркотичний засіб на 1500 грн., обвинувачений обговорює, що ця сума є недостатньою з огляду на зміну постачальника, невідомий чоловік зазначає про можливість додати коштів, ОСОБА_4 повідомляє про відсутність солей у тих, у кого він наразі їх купує, та про готовність придбати їх на двох, невідомий чоловік просить повідомити, коли товар з`явиться. 12.06.2020 зафіксовано надходження СМС-повідомлень ОСОБА_4 від цього ж чоловіка (з того ж телефонного номеру), в якій вказаний чоловік нагадує про домовленість та повідомляє про готовність придбати наркотичний засіб, додавши ще 100 грн.. 13.06.2020 зафіксовано телефонну розмову між вказаним невідомим чоловіком та ОСОБА_4 16.06.2020 зафіксовано обмін СМС-повідомленнями між ОСОБА_4 та невідомим чоловіком за вказаним телефонним номером, в ході якого обумовлено зустріч між ними 16.06.2020, а саме, що невідомий чоловік приїде до ОСОБА_4 додому після обіду. 16.06.2020 зафіксовано обмін СМС-повідомленнями та телефонну розмову між ОСОБА_4 та вказаним чоловіком, в ході яких невідомий чоловік запитував у ОСОБА_4 про знижки, на що останній зазначив, що це новий товар, у якого краща якість. 17.06.2020 зафіксовано телефонні розмови між ОСОБА_4 та вказаним чоловіком, в ході якої вони домовились про зустріч 17.06.2020. Виходячи зі змісту розмови, вони зустрілися 17.06.2020 близько 19 год. 20 хв. у лісопосадці (т.1, а.с.117-122).

Вказану негласну слідчу (розшукову) дію проведено на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 22.04.2020 (постановленою за результатами розгляду клопотання слідчого від 10.04.2020), якою надано дозвіл на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж мобільного оператора за номером НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , а саме негласне проведення із застосуванням відповідних технічних засобів, у тому числі встановлених на транспортних телекомунікаційних мережах, спостереження, відбору та фіксації змісту телефонних розмов, іншої інформації та сигналів (SMS, MMS, факсимільний зв`язок, модемний зв`язок тощо), зі строком дії ухвали до 22.06.2021 (т.1, а.с.115-123). Вказані клопотання та ухвала та було розсекречені 04.07.2020 та 13.07.2020 відповідно, протокол про результати НСРД було розсекречено 04.07.2020, тобто, до відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту.

Протоколом огляду речей від 16.06.2020 зафіксовано, що 16.06.2020 в приміщенні СВ Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області у присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 оглянуто грошові купюри в сумі 1600 грн., а саме: 2 грошові купюри номіналом по 50 грн. - серії СЙ 3549144, ТЗ 3708959; 15 грошових купюр номіналом по 100 грн. - серії УБ 8529089, УБ 8529088, УВ 1503986, УГ 0017617, УТ 1752539, УЖ 7091843, УЄ 2117405, УЦ 1954653, УК 9950454, УК 9950453, УИ 7881918, УД 1992673, УШ 6183256, УК 9683931, УБ 3884403 (т. 1 а.с. 140-145).

Протоколом огляду покупця та передачі грошових коштів від 16.06.2020 підтверджено, що 16.06.2020 у лісовому масиві поблизу вул. Харківської в м. Богодухів в присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_13 проведено огляд покупця ОСОБА_6 , якому працівниками поліції було вручено грошові кошти в сумі 1600 грн., а саме: 2 грошові купюри номіналом по 50 грн. - серії СЙ 3549144, ТЗ 3708959; 15 грошових купюр номіналом по 100 грн. - серії УБ 8529089, УБ 8529088, УВ 1503986, УГ 0017617, УТ 1752539, УЖ 7091843, УЄ 2117405, УЦ 1954653, УК 9950454, УК 9950453, УИ 7881918, УД 1992673, УШ 6183256, УК 9683931, УБ 3884403, УК9950453, які ОСОБА_6 поклав у кишеню сумки чорного кольору, що висіла у нього на плечі. Інших предметів та грошових коштів, крім пачки цигарок, запальнички та мобільного телефону, до моменту отримання ОСОБА_6 грошових коштів від працівників поліції, у нього не було (т. 1 а.с. 146).

Протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 18.06.2020 зафіксовано, що 14.05.2020 ОСОБА_6 надав згоду на участь у проведенні оперативної закупки - придбання речовини «PVP-солі» у ОСОБА_4 .. 16.06.2020 ОСОБА_6 у лісовому масиві поблизу вул. Харківська, м. Богодухів Харківської області, у присутності понятих було надано грошові кошти в сумі 1600 грн. купюрами по 100 та 50 грн. для проведення оперативної закупки - придбання особливо-небезпечної речовини PVP-солі у ОСОБА_4 .. Також був проведений огляд покупця ОСОБА_6 , останній отримані грошові кошти поклав у кишеню чорної сумки, яка висіла у нього на плечі, і близько 13:35 год. поїхав на автомобілі таксі на зустріч із ОСОБА_4 .. Біля одного з домоволодінь по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_4 , який чекав його на вулиці, повідомивши по телефону раніше, що він знаходиться вдома у своєї матері. ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 отримані грошові кошти в сумі 1600 грн. для придбання PVP-солі. ОСОБА_4 перерахував гроші і поклав їх до кишені шортів, а в ході розмови повідомив, що наступного дня він поїде до м. Харків, щоб придбати PVP-сіль для ОСОБА_6 .. Після цього ОСОБА_6 поїхав на автомобілі таксі до центру м. Богодухів. 17.06.2020 близько 19:20 год. ОСОБА_6 за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 у лісовому масиві по вул. Космічній в м. Богодухів Харківської області зустрівся з ОСОБА_4 і останній під час рукостискання передав йому згорток PVP-солі в ізоляційній стрічці синього кольору, яку він придбав за грошові кошти в сумі 1600 грн., які ОСОБА_14 отримав для проведення оперативної закупки та передав йому напередодні, вони поговорили, ОСОБА_4 , сказав ОСОБА_15 , що це саме те, що він обіцяв йому надати. Близько 19 год. 55 хв. ОСОБА_6 поїхав на автомобілі таксі на вул. Оверченка в м. Богодухів Харківської області, де о 20 год. 00 хв. у присутності понятих добровільно видав пакунок з психотропною речовиною PVP-сіллю, який він придбав у ОСОБА_4 за надані йому для проведення оперативної закупки грошові кошти в сумі 1600 грн. При огляді згортку під ізоляційною стрічкою синього кольору було виявлено 4 прозорі полімерні пакети з написом «0,7» на кожному, із застібками, в кожному з них знаходилась речовина жовто-коричневого кольору, зовні схожа на психотропну речовину PVP-сіль. В ході контролю за вчиненням злочину вилучено згорток в ізоляційній стрічці синього кольору, в якому знаходяться 4 прозорі полімері пакети, в кожному з яких знаходиться речовина жовто-коричневого кольору, зовні схожа на психотропну речовину PVP-сіль (т. 1 а.с. 147-148).

Протоколом огляду місця події від 17.06.2020, проведеного у лісовому масиві поблизу вул. Харківської в м. Богодухів Харківської області в присутності понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , підтверджено, що ОСОБА_6 , перебуваючи у вказаному лісовому масиві, добровільно видав працівникам поліції пакунок, обмотаний ізоляційною стрічкою синього кольору. При огляді пакунку під стрічкою виявлено 4 (чотири) прозорі полімерні пакети із застібками, у кожному з яких мається речовина жовто-коричневого кольору, зовні схожа на психотропну речовину «солі». На кожному пакеті мається напис чорнилом чорного кольору «0,7». Як пояснив ОСОБА_6 , видані пакети з психотропною речовиною «Солі PVP» загальною вагою близько 3 грамів він придбав 17.06.2020 у ОСОБА_4 за гроші в сумі 1600 грн., які були йому надані працівниками поліції для проведення закупки психотропної речовини.

Вказаним протоколом зафіксовано вилучення 4 прозорих полімерних пакетів з написом 0,7 на кожному, в кожному з яких знаходиться речовина жовто-коричневого кольору, зовні схожі на психотропну речовину «Солі», ізоляційної стрічки синього кольору (т. 1 а.с. 149-150).

Розпискою ОСОБА_6 від 17.06.2020 підтверджується добровільна видача ОСОБА_6 працівникам поліції в присутності двох понятих 4 (чотирьох) пакетів з психотропною речовиною «Солі PVP» з написом «0,7» на кожному пакеті, загальною вагою приблизно 3 грами, які він придбав 17.06.2020 у ОСОБА_4 за гроші в сумі 1600 грн., які були йому надані працівниками поліції для проведення закупки психотропної речовини (т. 1 а.с. 151).

Вказані вище огляд речей (грошових коштів) від 16.06.2020, огляд покупця ОСОБА_6 та передача грошових коштів від 16.06.2020, контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 17.06.2020, огляд місця події від 17.06.2020 були проведені в рамках негласної слідчої дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, проведеної на підставі постанови прокурора Богодухівського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області від 15.05.2020, ухваленої за результатами розгляду клопотання слідчого від 15.05.2020.

Зазначеною постановою надано дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій контроль за вчиненням злочину ОСОБА_4 шляхом проведення контрольної (оперативної) закупки наркотичного засобу - PVP-сіль, за участі громадянина ОСОБА_16 під вигаданими анкетними даними ОСОБА_6 ..

Вказане вище клопотання слідчого було розсекречене 04.07.2020, а постанова прокурора про проведення негласної слідчої дії - 13.07.2020, тобто, до відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту (13.11.2020) (т. 1 а.с. 137-139).

Протоколом про результати проведення негласної слідчої розшукової дії аудіо-, відео контроль особи від 18.06.2020 та відеозаписом проведеної негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_4 , наявними на електронному накопичувачі «Kingston 32 GB Micro CD HC SDCS/32 GB 97003-T19/A00LF», підтверджено, що 16.06.2020 о 13:47 год. закупний ОСОБА_6 у с. Семенів Яр Богодухівського району передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1600 гривень, та 17.06.2020 о 19 год. 11 хв. ОСОБА_4 у лісосмузі добровільно передав ОСОБА_6 згорток ізоленти синього кольору, в якому знаходилася психотропна речовина.

Зокрема, відеозаписом проведеної негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_4 зафіксовано прибуття ОСОБА_6 на таксі до місця, вказаного ОСОБА_4 - будинку батьків останнього у с. Семенів Яр Богодухівського району Харківської області, розмову між ними, передачу ОСОБА_6 коштів у сумі 1600 грн. ОСОБА_4 , від`їзд ОСОБА_6 .. Крім того, наступним відеозаписом, наявним на цьому ж електронному накопичувачі, зафіксовано зустріч ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , який чекав на нього у лісопосадці, нетривалу розмову між ними, передачу ОСОБА_4 . ОСОБА_6 згортку ізоленти синього кольору при рукостисканні, подальшу нетривалу розмову та прощання.

Факту спільного вживання психотропної речовини ОСОБА_6 та ОСОБА_4 цим відеозаписом не зафіксовано.

Вказану негласну слідчу (розшукову) дію проведено на підставі ухвали слідчого судді Харківського апеляційного суду від 19.05.2020, строком дії до 19.07.2020, постановленою за результати розгляду клопотання слідчого, якою надано дозвіл на проведення аудіо-, відеоконтролю ОСОБА_4 за місцем перебування останнього, шляхом втручання у приватне спілкування з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження (т.1, а.с.127-134).

Зазначене клопотання слідчого було розсекречено 04.07.2020, ухвала слідчого судді Харківського апеляційного суду - 13.07.2020, протокол про результати проведення НСРД - 04.07.2020, тобто, до відкриття матеріалів досудового розслідування стороні захисту (13.11.2020).

Відповідно до висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 21.07.2020 № 13/1/1798СЕ-20, речовини масою 0,3860 грама, 0,4086 грама, 0,3701 грама, 0,3699 грама містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яка згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, віднесена до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено. Маса PVP в перерахунку на масу представленої речовини склала 0,2400 грама, 0,2540 грама, 0,2301 грама, 02300 грама (т.1, а.с.153-156).

Протоколом обшуку від 28.07.2020, проведеного за адресою фактичного проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_2 та протоколом тимчасового вилучення майна від 28.07.2020 зафіксовано вилучення у ОСОБА_4 мобільного телефону «Samsung A 320 f» IMEI 1: НОМЕР_3 , 2 : НОМЕР_4 з сім-картою ПрАТ «Vodafon» абонентський номер НОМЕР_1 (т.1, а.с.150-162, 163).

Крім того, в ході обшуку від 28.07.2020 за місцем мешкання ОСОБА_4 було вилучено пластмасову ємність з насінням, яку постановою слідчого від 28.07.2020 було визнано речовим доказом.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.09.2020, та відеозаписом слідчого експерименту, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 , підтверджено, що в ході слідчого експерименту ОСОБА_4 надав детальні показання з приводу обставин, які мали місце 16.06.2020 та 17.06.2020.

Надані ОСОБА_4 пояснення не відповідають тим показанням, що були надані ним у судовому засіданні.

Так, в ході слідчого експерименту ОСОБА_4 пояснив, що 16.06.2020 на його телефон НОМЕР_1 йому зателефонував ОСОБА_6 (якого обвинувачений назвав іншим прізвищем), запитав, чи можна замовити «солі», вони визначились, що останній буде замовляти 2 грама на суму 1600 грн., ОСОБА_4 запропонував йому зустрітися біля будинку його батьків у АДРЕСА_1 , 16.06.2020 в обідній час. ОСОБА_6 приїхав 16.06.2020 о 12 або о 13 годині за вказаною адресою, біля двору передав ОСОБА_4 кошти в сумі 1600 грн. купюрами по 100 і 50 грн., вони поговорили і ОСОБА_14 поїхав. ОСОБА_4 обіцяв за ці гроші придбати солі і привезти її наступного дня. Після цього ОСОБА_4 замовив у месенджері «Телеграм» у невстановленої особи 2 грами солі, ця особа скинула йому номер гаманця, ОСОБА_4 близько 17 години пішов на автостанцію м. Богодухів за адресою : АДРЕСА_4 , і через термінал EasyPay скинув гроші в сумі 1600 грн., відразу після цього сів на автобус та поїхав до м. Харків. Дорогою ОСОБА_4 отримав по телефону фотографію та координати місця, де необхідно було забрати замовлення, поїхав на це місце, яке знаходилось на Московському проспекті, забрав «солі» та відразу поїхав додому. Замовлені солі виглядали як 4 прозорі пакетики в синій ізоленті. Приїхавши до м. Богодухів, ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_6 , запропонував зустрітися, щоб віддати замовлення, однак, ОСОБА_6 сказав, що його зараз немає, та запропонував зустрітися увечері наступного дня, 17.06.2020. ОСОБА_4 сказав, що йому буде зручно біля дому, в посадці. Коли ОСОБА_4 приїхав з м. Харків додому, він розгортав пакетики з солями, дивився на них, побачив, що вони розтали. Частину солі він відсипав собі, потім знову загорнув так, як вони були згорнуті, та зберігав їх у холодильнику вдома до наступного дня. 17.06.2020 ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_6 увечері, останній прийшов на місце близько 19 години. Коли ОСОБА_4 підійшов, ОСОБА_6 його уже чекав. ОСОБА_4 підійшов, привітався, в цей час передав йому солі в пакеті, не розгортаючи нічого, вони поговорили 5 хвилин і розійшлися.

Перебуваючи у АДРЕСА_1 під час слідчого експерименту ОСОБА_4 показав, де саме 16.06.2020 на лавочці біля будинку батьків обвинуваченого ОСОБА_14 передав йому гроші, ОСОБА_4 ці гроші перерахував, поклав у кишеню, вони поговорили і ОСОБА_6 поїхав.

Перебуваючи на автостанції по вул. Леонова, 1 у м. Богодухів Харківської області, ОСОБА_4 показав на термінал, через який він поповнив рахунок особи, у якої замовив

PVP-сіль, розповів, як вінскинув на гаманець 1600 грн., ті, які привіз ОСОБА_14 , пояснив, що номер гаманця йому скинули, та поїхав до м. Харків забирати PVP-сіль.

Перебуваючи в посадці на вул. Космічній у м. Богодухів, ОСОБА_4 показав, де він передав ОСОБА_14 його пакет з 4 пакетиками в ізоленті - «сіль», які він йому привіз з м. Харків, пояснив, що віддав сіль 17.06.2020 близько 19:00-19:20 год. у посадці, де вони домовилися зустрітися, місце він назвав недалеко від дому. Підтвердив, що пакет він передав під час рукостискання (т.1, а.с.174-175).

Достовірність та об`єктивність зазначених доказів у суду сумніву не викликають, адже вони отримані з дотриманням закону, узгоджуються один з одним (крім показань свідка ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_4 , наданих у судовому засіданні), допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази. У відповідності до вимог ст.ст. 85, 86 КПК України, суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК України.

Щодо доводів обвинуваченого та його захисника про те, що дії ОСОБА_4 не можуть бути кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України як збут психотропної речовини, оскільки таку речовину ОСОБА_4 придбав за спільні з ОСОБА_6 кошти та придбану психотропну речовину вони вжили разом, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.4.Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 26.04.2002 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів", під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (стаття 307 КК) потрібно розуміти будь-які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч законам "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою тощо). Обопільне введення ін`єкцій

наркотичного засобу, психотропної речовини чи їх аналогу особами, які їх придбали за спільні кошти, збуту не утворюють.

Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.

Водночас, слід відмітити, що за змістом цієї Постанови Пленуму під незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів (стаття 307 КК) потрібно розуміти як оплатні, так і безоплатні форми їх реалізації.

Дослідженим у судовому засіданні відеозаписом негласної слідчої розшукової дії - аудіо-відеоконтроль особи ОСОБА_4 від 17.06.2020, підтверджується, що на місці передачі психотропного засобу ані ОСОБА_4 , ані ОСОБА_6 цього засобу не вживали, чим спростовуються доводи обвинуваченого про спільне вживання психотропного засобу на місці його передачі шляхом куріння за допомогою виготовлення саморобного пристрою з пластикової пляшки.

Крім того, такі вищенаведені доводи обвинуваченого суперечать його поясненням, наданим в ході проведення з ним слідчого експерименту 23.09.2020, проведеного в присутності захисника, в ході якого ОСОБА_4 фактично підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, та нічого не зазначав про спільне вживання психотропного засобу.

Жодних доказів спільного вживання психотропного засобу, придбаного ОСОБА_4 16.06.2020, разом із ОСОБА_6 , матеріали справи не містять.

Пояснення свідка ОСОБА_12 саме про спільне вживання психотропної речовини ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (якого ОСОБА_12 знає за іншим прізвищем та іменем) судом не беруться до уваги, оскільки чітко назвати джерело таких відомостей свідок не змогла, спочатку сказавши, що дізналася про це від самого ОСОБА_6 , а потім - від працівників поліції під час обшуку, згодом зазначила, що з ОСОБА_6 вона після обшуку взагалі не розмовляла, а про спільне вживання наркотичних засобів їй стало відомо лише від працівників поліції. При цьому, свідок зазначила, що безпосередньо при передачі наркотичних засобів її цивільним чоловіком ОСОБА_6 та спільному вживанні наркотичних засобів вона не була присутня.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 було придбано психотропної речовини саме на ту суму, що була передана йому ОСОБА_6 - 1600 грн.. Розмови про те, що ОСОБА_4 буде додавати свої власні кошти для придбання психотропної речовини, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 не було, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні аудіозаписами.

Як пояснив у судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_6 , психотропна речовина була передана йому саме у замовленій кількості. Дозволу на те, щоб ОСОБА_4 вживав сіль з ним разом або відсипав собі РVР-солі з тих пакетів, які згодом були передані ОСОБА_6 , останній не надавав.

Враховуючи викладене, твердження обвинуваченого про придбання психотропного засобу за спільні кошти та спільне його вживання із ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та оцінюються судом як спосіб захисту та уникнення від кримінальної відповідальності за ст.307 КК України.

З огляду на наведене вище, суд вважає необгрунтованими доводи обвинуваченого та захисника про відсутність у ОСОБА_4 наміру на збут психотропних речовин, та не вбачає підстав для кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання, перевезення та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Також, надаючи оцінку кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК України, суд зазначає, що за змістом цієї норми, нею охоплюються, в тому числі, незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинене особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310 КК України.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.07.2019 по справі № 640/13006/19, який набрав законної сили 08.08.2019, було визнано ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України (незаконне придбанні та зберігання психотропних речовин без мети збуту) (т.1, а.с. 181).

З огляду на це, суд вважає обґрунтованою кваліфікацію дій обвинуваченого саме за ч.2 ст.307 КК України як незаконне придбання, перевезення та зберігання психотропних речовин з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України.

Щодо тверджень захисника про вчинення працівниками правоохоронних органів провокації ОСОБА_4 на вчинення інкримінованого йому злочину, суд зазначає наступне.

За визначенням п.55 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Раманаускас протии Литви», на яке послався захисник, підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

У рішенні «Матановіч проти Хорватії» ЄСПЛ зазначив, що «підбурювання, за змістом кримінального процесуального закону, мало б місце тільки тоді, коли таємний агент перед тим, … як було прийнято рішення про закупку і продаж наркотиків разом з іншими співвиконавцями злочину, неодноразово б заохочував [обвинуваченого] до вчинення злочину (або сприяв утвердженню у прийнятті такого початкового рішення обвинуваченим). Втім, докази ясно показують, що така пропозиція була лише загальним абстрактним виразом готовності таємного агента платити певну суму грошей за поставлені наркотики, після чого скаржник добровільно продовжував спілкуватися з ним, щоб отримати особисту користь від абстрактної готовності «покупця» [купувати наркотики]. Звернення таємного агента в даному випадку не було обов`язковою умовою для злочинної діяльності скаржника, тобто дія, яку б в іншому випадку він би не вчинив. Навпаки, суди дійшли висновку, що навіть без [агентів під прикриттям] він мав намір вчинити злочин, за який він був засуджений».

У своєму рішенні «Банніков проти Росії» на обґрунтування факту порушення вимог п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод ЄСПЛ посилається на своє рішення «Худобін проти Російської Федерації», «Тейшейро де Кастро проти Португалії», однак зміст цих рішень зводиться до вислову «не було б скоєно, як би не було спровоковано».

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів є ряд критеріїв. Під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним критерієм - наявність у суду можливостей перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням вимог рівності та змагальності сторін.

Для визначення провокації злочину ЄСПЛ установив у тому числі такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції, незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи було би скоєно злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупівлі, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особу було втягнуто у злочинну діяльність і ймовірність вчинення нею злочину була суттєвою.

Постановляючи рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» (п. 38), Суд дійшов висновку, що працівники поліції не обмежилися «пасивним розслідуванням протиправної діяльності п. Тейксейра де Кастро, а вплинули на нього, підбуривши до вчинення злочину». Він установив, що їхні дії вийшли за межі функцій негласних агентів, оскільки вони спровокували злочин і не було підстав вважати, що його було б вчинено без їхнього втручання (п. 39).

У справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» Суд наголосив, зокрема, на тому, що втручання працівників поліції не здійснювалося в межах операції з боротьби з торгівлею наркотиками, яка б проводилася згідно з постановою та під наглядом судді, і що вони не мали підстав підозрювати заявника в торгівлі наркотиками, оскільки раніше він не притягався до кримінальної відповідальності і до моменту, коли до нього підійшли працівники поліції, не було підстав вважати, що він може бути причетний до вчинення цього злочину (пункти 37, 38).

Крім того, Суд визнав, що об`єктивних підстав підозрювати заявника у протиправній діяльності не було. Доказів на підтвердження доводів Уряду Португалії про схильність заявника до вчинення злочинів також не було. Навпаки, поліція не мала даних щодо нього, він не мав при собі наркотиків на момент, коли працівники поліції запитали про їх наявність. Відповідно, заявник лише зміг дістати для них наркотики через знайомого, який отримав їх від продавця, особу якого встановити не вдалося. Хоча заявник потенційно міг вчинити злочин, об`єктивних доказів того, що він приступив до його вчинення до втручання відповідних працівників поліції, не було.

У справі «Раманаускас проти Литви» ЄСПЛ дійшов висновку про порушення ст.6 Конвенції та роз`яснив, що для того, щоб встановити, чи обмежилися A.Z. та V.S. лише «пасивним розслідуванням протиправної діяльності», слід врахувати, що: у справі немає доказів, які б підтверджували, що заявник раніше вчиняв злочини, зокрема пов`язані з корупцією; заявник неодноразово зустрічався із A.Z. з ініціативи останнього; через контакти, встановлені з ініціативи A.Z. та V.S., правоохоронні органи явно схиляли заявника до протиправних дій, хоча, крім чуток, не було об`єктивних доказів для припущення, що заявник займається незаконною діяльністю.

За змістом цього рішення, ЄСПЛ дійшов висновку про порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з тим, що з огляду на втручання держави у вигляді підбурювання заявника до вчинення злочину та використання його результатів у кримінальному процесі судовий розгляд справи щодо заявника не мав ознак справедливості, які він повинен мати за змістом ст. 6 Конвенції (п.73, 74).

Так, за висновком Суду, заявник протягом усього провадження у справі стверджував про підбурювання його до вчинення злочину, а відтак, органи державної влади та суди повинні були принаймні ретельно перевірити, чи перевищили правоохоронні органи межі, визначені у зв`язку з використанням моделі симулювання, тобто чи підбурювали вони заявника до вчинення злочину; з цією метою вони повинні були, зокрема, встановити причини, з яких було розпочато використання цієї моделі, ступінь співучасті поліції у вчиненні злочину та характер підбурювання чи тиску, який чинили на заявника. Ці вимоги є особливо важливими з огляду на те, що одну з осіб, яка відігравала значну роль у подіях, що спричинили передання хабара, ніколи не викликали як свідка у справі (п.71).

Натомість, органи державної влади заперечували факт підбурювання з боку поліції, а суд не вжив жодних заходів з перевірки відповідних доводів заявника (п.72).

Разом з тим, в даному випадку, судом встановлено, що про діяльність ОСОБА_4 з розповсюдження наркотичних засобів та психотропних речовин на території Богодухівського району Харківської області працівникам поліції було відомо задовго до того, як ОСОБА_6 погодився співпрацювати з поліцією (14.05.2020), про що свідчить зміст телефонних розмов, проведених обвинуваченим у лютому 2020 року, які були досліджені працівниками поліції в ході НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем), та зафіксовані у протоколі від 03.03.2020. Як зазначалось вище, ухвала про надання дозволу на проведення такої НСРД була надана Харківським апеляційним судом ще 23.12.2019, на підставі клопотання працівників поліції, поданого 06.12.2019. При цьому, виходячи зі змісту такого клопотання, первісна оперативна інформація, яка слугувала підставою для внесення такого клопотання, з`явилася у працівників поліції принаймні 05.12.2019.

Кримінальне провадження за ч.2 ст.307 КК України відносно ОСОБА_4 за фактом розповсюдження наркотичних засобів та психотропних речовин було порушено 08.04.2020, тобто, задовго до того, як було проведено оперативну закупку та за певний час до того, як ОСОБА_6 погодився співпрацювати з працівниками поліції та взяти участь в оперативній закупці.

Щодо доводів захисника про пасивну роль ОСОБА_4 у вчиненні епізоду збуту психотропної речовини, контрольованого в рамках оперативної закупки, суд зазначає, що дійсно ініціативу щодо купівлі PVP-солі виявив ОСОБА_6 , який зателефонував ОСОБА_4 та запитав щодо можливості замовити вказаний психотропний засіб, однак, він не наполягав на цьому та не схиляв до цього обвинуваченого, лише повідомив про наявність у нього грошових коштів та готовність придбати PVP-сіль.

У свою чергу, обвинувачений не відповів йому категоричною відмовою та погодився купити психотропний засіб на двох.

Згодом ОСОБА_4 також проводив переговори з ОСОБА_6 , не відмовився від наміру купити для нього психотропний засіб та від зустрічі з ним.

Твердження обвинуваченого та захисника про те, що до цього ОСОБА_4 неодноразово вживав разом із ОСОБА_6 наркотичні засоби, і сприймав його не як замовника, а як компаньйона по вживанню наркотиків, підтримуючи з ним товариські відносин, в даному випадку не впливає на протиправний характер дій обвинуваченого.

При цьому, як зазначив у ході допиту в судовому засіданні ОСОБА_6 , у даному випадку між ними не було домовленості про спільне вживання або про те, що ОСОБА_4 зможе взяти собі частину із замовленого обсягу PVP-солі.

Також, під час допиту в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_4 допомагав людям придбавати наркотичні речовини та психотропні засоби протягом кількох років.

Виходячи зі змісту телефонних розмов, зафіксованих в ході проведення НСРД - зняття інформації з каналів зв`язку, за результатами якої складено протокол від 03.03.2020, саме ОСОБА_4 виявляв ініціативу щодо пропонування ймовірним покупцям наркотичних засобів.

Враховуючи викладене, доводи захисника про виключно пасивну роль ОСОБА_4 у вчиненні епізоду збуту психотропної речовини в рамках оперативної закупки, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду кримінального провадження, не вказують на наявність провокації вчинення злочину з боку працівників поліції та не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК України.

При цьому, у відповідності до приписів ЄСПЛ, викладеними в рішенні «Раманаускас проти Литви», в ході судового розгляду ОСОБА_6 було допитано в якості свідка, і обвинуваченому та його захисникові було надано можливість поставити питання цьому свідку, що і було зроблено останніми у судовому засіданні.

Також суд зазначає, що виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 21.10.2010 у справі «Корнєв і Карпенко проти України», особа, яка приймає участь в проведенні оперативної закупівлі наркотичних засобів під вигаданими анкетними даними, є єдиною особою, яка безпосередньо бере участь у відповідній закупівлі наркотиків і може засвідчити, що обвинувачений їй їх продав. Свідчення цієї особи є вирішальними, а тому стороні захисту має бути надано можливість допитати вказану особу та поставити їй питання, що було зроблено в судовому засіданні. В п. 56 цього рішення Європейський суд також вказав, що показання свідка, який під контролем правоохоронних органів придбав наркотичний засіб, є вагомими для вирішення справи, оскільки вона була особою, яка безпосередньо брала участь у купівлі наркотиків у обвинуваченого і могла засвідчити, що він придбав їй наркотики.

Посилання захисника на правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 14.05.2019 по справі № 602/253/14-к, від 12.06.2019 по справі № 676/3183/15-к, від 13.02.2019 по справі № 161/8633/17, від 21.05.2020 по справі № 648/1477/17, суд відхиляє, оскільки вказані постанови ухвалені Верховним Судом у справах з фактичними обставинами, які суттєво відрізняються від обставин даної справи.

Так, у постанові від 14.05.2019 по справі № 602/253/14-к Верховний Суд вказав на наявність провокації злочину та правильність визнання у зв`язку з цим недопустимими усіх доказів у справі з огляду на те, що декілька оперативних закупок були проведені за участю однієї і тієї самої особи, яка в подальшому вступила на службу до органів поліції; інкриміновані епізоди збуту наркотичних засобів, у яких брала участь ця особа, були вчинені в період між поданням останнім заяви на службу в органи внутрішніх справи та безпосереднім прийомом його на службу; обвинувачених не було затримано безпосередньо після фіксації факту збуту наркотичних засобів; особа, яка брала участь у проведенні оперативних закупок, спонукала обвинувачених до вживання наркотичних засобів, розповідала про місце придбання наркотичних засобів та схиляла до їх придбання; стороною обвинувачення не було забезпечено присутності в суді апеляційної інстанції для допиту в якості свідка цієї особи.

У постанові від 12.06.2019 по справі № 676/3183/15-к Верховний Суд зазначив, що про провокаційні дії працівників поліції щодо обвинуваченого свідчить той факт, що після проведення однієї оперативної закупки та виявлення кримінального правопорушення, працівники поліції не затримали обвинуваченого, а повторно провели ще дві оперативні закупки, що відповідно до практики ЄСПЛ є неприпустимим (рішення «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Ваньян проти Росії»); ініціатором розмови щодо придбання наркотичного засобу був саме закупний (залегендована особа), оскільки він неодноразово телефонував обвинуваченому та просив придбати для нього нові види наркотиків, яких він ще не вживав; всі три оперативні закупки були здійснені за допомогою однієї особи, яка була знайома з обвинуваченим.

У постанові від 13.02.2019 по справі № 161/8633/17 Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції мав, у разі наявності ознак провокації злочину правоохоронними органами, перевірити це у судовому засіданні шляхом безпосереднього дослідження відповідних доказів і лише після цього зробити висновок щодо наявності (відсутності) факту провокації та, як наслідок, щодо належності допустимості та достатності доказів, наявних у справі для прийняття відповідного процесуального рішення.

Однак, апеляційний суд, визнавши неправильними висновки місцевого суду про провокацію злочину щодо обвинуваченого, послався на те, що факт оперативної закупки не є провокацією до вчинення злочину та може проводитися один або декілька разів, не спростував того, що організація правоохоронними органами повторної оперативної закупки у обвинуваченого є провокацією, та обмежився лише формальним зазначенням про те, що така версія є стратегією захисту сторони обвинувачення та способом уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, скасовуючи виправдувальний вирок місцевого суду та ухвалюючи свій вирок в частині засудження обвинуваченого за відповідним епізодом, апеляційний суд обмежився лише загальними фразами про відсутність ознак провокації зі сторони правоохоронних органів, однак не навів жодних доказів на спростування того, що провокація не мала місця, як це визнав суд першої інстанції.

Порушення апеляційним судом принципу безпосередності (нездійснення безпосереднього дослідження доказів), за висновком Верховного Суду в цій справі, слугувало підставою для скасування вироку апеляційного суду та направлення кримінального провадження на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

У постанові від 21.05.2020 по справі № 648/1477/17 Верховний Суд визнав відсутньою провокацію злочину, з огляду на те, що саме обвинувачена (засуджена) проявляла активні дії у спілкуванні з покупцем наркотичних засобів, особисто сама встановила умови вчинення нею дій щодо доставки наркотичних засобів до місця позбавлення волі, в тому числі вартість послуги, умови та транспорт, на якому її мають привезти до виправної колонії, чим підтверджується її протиправна діяльність.

Разом з тим, на відміну від вищевикладених фактичних обставин, у даній справі обставини щодо «штатного закупного», на чому наголошував захисник та що було висвітлено апеляційним та Верховним Судом у справі № 602/253/14-к, в даному випадку очевидно не мали місця.

Щодо ОСОБА_4 була проведена лише одна оперативна закупка за участю однієї особи - ОСОБА_6 , після цього жодної оперативної закупки у ОСОБА_4 ані за участю ОСОБА_6 , ані за участю іншого покупця не проводилось.

При цьому, проведенню єдиної оперативної закупки передувало отримання працівниками поліції достатніх відомостей про збут ОСОБА_4 наркотичних засобів та психотропних речовин.

Досліджені у судовому засіданні протоколи за результатами НСРД свідчать про те, що у лютому-березні 2020 року саме ОСОБА_4 виявляв ініціативу при розмові з ймовірними споживачами наркотичних засобів, пропонуючи їм придбання.

Також слід вказати, що виходячи зі змісту показань самого обвинуваченого, його цивільної дружини ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , сам обвинувачений неодноразово раніше замовляв та вживав наркотичні засоби, у т.ч. в компанії ОСОБА_6 , тобто, його до цього не треба було схиляти.

Натомість, як зазначалось вище, на пропозицію ОСОБА_6 . ОСОБА_4 відповів готовністю придбати певний обсяг PVP-солі на двох.

Зміст показань свідка ОСОБА_6 свідчить про те, що саме ОСОБА_4 встановлював ціну придбання психотропної речовини PVP-солі.

Викриття ОСОБА_4 було здійснено в ході проведення оперативних заходів, що проводились у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 08 квітня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, зокрема під час проведення негласних слідчих (розшукової) дій, а саме: зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; аудіо, відеоконтролю місця з отриманими відповідними дозволами для цього. При цьому в зафіксованих телефонних розмовах ОСОБА_4 було висловлено намір здійснити збут наркотичних засобів.

Разом із цим, підставою для внесення відомостей до ЄРДР 08.04.2020 про злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, став рапорт о/у СКП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області про те, що ОСОБА_4 займається збутом наркотичних та психотропних засобів. В подальшому оперативним працівником було подано рапорт про те, що ОСОБА_4 протягом останніх півроку розповсюджує на території м. Богодухів серед населення наркотичні та психотропні речовини за ціною 1 грам PVP-солі - 300 грн. (т.1, а.с.102, 113).

Отже, встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, свідчать про те, що кримінальна діяльність обвинуваченого ґрунтувалась виключно на його волі й не була наслідком провокації з боку працівників поліції чи залегендованої особи. Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують, що на момент проведення негласних слідчих дій з контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, орган досудового розслідування володів достатнім обсягом інформації про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був знайомий з «закупною» особою ще до початку здійснення заходів оперативної закупки в рамках вказаного кримінального провадження, що він підтвердив під час судового розгляду, а, отже, доводи сторони захисту не свідчать про те, що без участі «закупної» особи, якою виступає ОСОБА_6 , обвинувачений не вчинив би злочин, в якому він обвинувачується.

Фактів, які би свідчили про підбурювання обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому злочину, не виявлено. У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження щодо обвинуваченого було встановлено, що органи досудового розслідування діяли у пасивний спосіб і не підбурювали ОСОБА_4 до вчинення злочину.

При цьому, такі дії працівників поліції самі по собі не призвели до вчинення злочину, який би не було вчинено, якби не було спровоковано, а відтак, в даному випадку відсутнє підбурювання вчинення злочину через призму прецедентної практики ЄСПЛ стосовно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, доводи захисника про провокацію злочину з боку правоохоронних органів не знайшли свого підтвердження.

Також щодо посилання захисника на постанову Верховного Суду від 12.06.2019 по справі № 676/3183/15-к слід зазначити, що за змістом цієї постанови, три НСРД у формі оперативної закупки були вчинені оперативним працівником за відсутності будь-якого доручення слідчого чи прокурора; за однієї оперативною закупкою не складено протоколу та в матеріалах справи відсутні процесуальні рішення, на підставі яких її було проведено, відсутні свідки та поняті, які б підтвердили законність огляду грошових коштів покупця та автомобіля; огляд грошових коштів відбувався за відсутності закупника. За іншою оперативною закупкою відсутня ухвала апеляційного суду, а ще за однією оперативною закупкою свідки підтвердили, що не брали участь у проведенні огляду грошових коштів, покупця та автомобіля як поняті, а підписали пусті бланки.

Разом з тим, в даному випадку слідчі дії в рамках оперативної закупки були проведені на підставі відповідної постанови прокурора, прийнятої за результатами розгляду відповідного клопотання слідчого, а допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили факт участі у проведенні слідчих дій, в яких вони були запрошені як поняті, зокрема, огляді місця події з вилученням у ОСОБА_6 4 однакових пакетиків з речовиною жовтуватого кольору, які він придбав у ході оперативної закупки за кошти, надані працівниками поліції. Огляд грошових коштів проводився за участю закупного ОСОБА_6 ..

У постанові від 14.05.2019 по справі № 602/253/14-к Верховний Суд вказав на недотримання вимог ст.290 КПК України як на підставу визнання недопустимими ряду доказів, отримані в ході НСРД, з огляду на те, що документи та рішення, які стали правовою підставою проведення НСРД (клопотання та ухвали, постанови), не були вчасно розсекречені та відкриті стороні захисту.

Однак, в даному випадку, як зазначалось вище, усі клопотання працівників поліції про надання дозволу на проведення НСРД (зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, аудіо-, відео контроль особи, оперативна закупка) та ухвали суддів Харківського апеляційного суду про надання дозволу на проведення таких НСРД, постанова прокурора про проведення оперативної закупки були розсекречені задовго до моменту відкриття стороні захисту матеріалів кримінального провадження (13.11.2020), доводів про нездійснення відкриття їх стороні захисту захисник жодного разу не наводив.

Аналізуючи зібрані по кримінальному провадженню та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд приходить до висновку, що вину обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджено в ході судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, судом також не встановлено.

Так, щодо вказаного в обвинувальному акті рецидиву злочинів, як обставини, що обтяжує покарання, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» від 04.06.2010 № 7, передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину.

Згідно з п.16 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України в окремих статтях Особливої частини КК рецидив злочинів передбачено як різновид повторності злочинів і, крім таких кваліфікуючих ознак, як вчинення злочину повторно або його вчинення особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, може бути виражений і такою кваліфікуючою ознакою, як вчинення злочину особою, раніше судимою за відповідний злочин.

Відповідно до п.19 вказаної Постанови, якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

З огляду на наведене, суд вказує, що засудження ОСОБА_4 раніше за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 КК України, вже було враховано при кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.307 КК України (в даному випадку, є саме кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України), тому не повинне братися судом до уваги як обставина, що обтяжує покарання.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, тяжких (хронічних) захворювань чи інвалідності не має, не одружений, проживає у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_12 , має малолітнього сина, 2021 року народження, за місцем фактичного проживання характеризується нейтрально, працює у ТОВ «Сталекс» шліфувальником, за місцем роботи характеризується позитивно.

Відповідно до висновку КНП «Богодухівська ЦРЛ» від 17.08.2020, ОСОБА_4 станом на 08 год. 30 хв. 28.07.2020 перебував у стані наркотичного сп`яніння (фенілалкінамін) (т.1, а.с.173).

Щодо доводів захисника та обвинуваченого про зміну поведінки ОСОБА_4 протягом строку розгляду даного кримінального провадження судом, зокрема, народження у нього дитини та повне припинення вживання наркотичне засобів та психотропних речовин, суд зазначає, що такі обставини, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання, є підставою для призначення покарання у мінімальному розмірі, визначеному санкцією частини 2 статті 307 КК України.

При цьому, покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, про що просили захисник та обвинувачений, частина 2 статті 307 КК України не передбачає.

Підстави для застосування статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням) судом не встановлено.

Так, необхідною умовою для звільнення від відбування покарання з випробуванням є призначення основного покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Разом з тим, санкція частини 2 статті 307 КК України передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Застосування ст.69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) можливе лише за умови наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Однак, таких обставин, з урахуванням невизнання обвинуваченим своєї вини в ході судового розгляду справи та зміни своєї позиції в ході досудового розслідування, судом не встановлено.

Беручи до уваги наведене, з урахуванням наведених вище даних про особу обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого злочину, сукупності усіх обставин, що його характеризують, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років (у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.307 КК України) з конфіскацією майна, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку (після набрання вироком суду законної сили).

З урахуванням поведінки обвинуваченого під час судового розгляду та відомостей про його особу, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язок не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду, та повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме витрати на проведення судових експертиз матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 21.07.2020 № 13/1/1798СЕ-20 в сумі 1634 грн. 50 коп. витрат та від 31.07.2020 № 13/1/2285СЕ-20 в сумі 653 грн. 80 коп..

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 29.07.2020 було накладено арешт на майно - мобільний телефон марки «Samsung А 320 F» ІМЕІ : 1. НОМЕР_5 , 2. НОМЕР_4 , з сім-картою мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafon» абонентський номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 .

У зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст.100, 124, ч.4 ст.174, ст.ст.179, 194, 368-371, 374-376, 392, 393, 395, ч.15 ст.615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

Початок строку відбуття основого покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком суду законної сили (в порядку приведення вироку у виконання).

До набрання вироком законної сили застосувати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язок не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає (м. Богодухів), без дозволу суду, та повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_6 ) на користь держави витрати на проведення судових експертиз матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціальністю 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 21.07.2020 № 13/1/1798СЕ-20 в сумі 1634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) грн. 50 коп. та від 31.07.2020 № 13/1/2285СЕ-20 в сумі 653 (шістсот п`ятдесят три) грн. 80 коп..

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 29.07.2020 на майно - мобільний телефон марки «Samsung А 320 F» ІМЕІ : 1. НОМЕР_5 , 2. НОМЕР_4 , з сім-картою мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafon» абонентський номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 .

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung А 320 F» ІМЕІ; 1. НОМЕР_5 , 2. НОМЕР_4 , з сім-картою мобільного зв`язку ПрАТ «Vodafon» абонентський номер НОМЕР_1 , який зберігається у камері зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області - повернути власнику ОСОБА_4 ;

- накопичувач Kingston 32 GB Місro CD HC SDCS/ 32 GВ 97003-Т19/A00LF з матеріалами аудіо-відео запису, проведеної негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відео контроль особи ОСОБА_4 - залишити у матеріалах кримінального провадження;

- особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, загальною масою 0, 9541 грам, яка зберігається на складі Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Харківській області - знищити;

- паперовий конверт з однією пластиковою ємністю з речовиною рослинного походження (насінням), масою 0,8773 грам, яка зберігається у камері зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області - знищити;

- диск DVD-R «TITANUM» 120 min 4.7 І6Х, з відеозаписом 00003 об`ємом 3,70 ГБ, до протоколу обшуку від 28.07.2020 за місцем мешкання ОСОБА_4 - залишити у матеріалах кримінального провадження;

- диск DVD-R «TITANUM» 120 min 4.7 16Х, з відеозаписами слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 - залишити у матеріалах кримінального провадження;

- диск DVD-R, 4,7 Gb, № 144, з аудіозаписами - додаток до протоколу проведення оперативно-технічного заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 03.03.2020 - залишити у матеріалах кримінального провадження;

- диск DVD-R, 4,7 Gb, № 156т з аудіозаписами - додаток до протоколу проведення оперативно-технічного заходу - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 02.07.2020 - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 395 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення, а для обвинуваченого, який утримується під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст вироку складено та підписано 24.05.2023.

Суддя ОСОБА_1