Справа № 357/6010/23
У Х В А Л А

про призначення справи до судового розгляду

31.05.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду, в залі судових засідань № 1 м. Біла Церква, Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001114, внесеному 06.03.2023 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що надійшов від прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області 23.05.2023, по якому призначено підготовче судове засідання на 31.05.2023,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

потерпіла: ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою.

23.05.2023 до судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою суду від 24.05.2023 за вищевказаним кримінальним провадженням призначено підготовче судове засідання на 31.05.2023, під час якого на розгляд винесено питання регламентовані статтями 314-316 КПК України.

Позиція сторін та інших учасників.

Сторони кримінального провадження з боку обвинувачення та захисту, а також потерпіла вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає.

Крім цього прокурором на виконання вимог ч. 3 ст. 315 КПК України заявлене клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 днів, посилаючись на те, що ризики, передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області при обранні та продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком більше десяти років, що може призвести до уникнення кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженніз метою спонукати останніх змінити покази для уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності, оскільки свідки є його знайомими, також прокурор наполягав, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала клопотання прокурора, просила запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити.

Захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні просила змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки останній має на утриманні неповнолітніх дітей, мати похилого віку, а також хоча і офіційно не працевлаштований, але має постійний дохід, оскільки не офіційно надає разу оплатну допомогу іншим особам у приватному секторі.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію свого захисника та просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешту. Крім цього просив розглядати кримінальне провадження стосовно нього одноособово, відмовився в порядку ч. 4 ст. 315 КПК України щодо розгляду кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із вказаних питань.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що згідно зі статтями 315, 316 КПК України, справа підлягає призначенню до судового розгляду, з огляду на таке.

Під час підготовчого судового засідання не встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України.

Отже суд вважає, що підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України немає.

Підстав для закриття провадження немає. Обвинувальний акт складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Серед іншого, визначено, що судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Так, у підготовчому судовому засіданні, відповідно до положень ч. 2 ст. 318, пунктів 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення, потерпілої та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Отже, після з`ясування позиції обвинуваченого, суд вважає за можливе розглядати кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 115 КК України, одноособово.

Враховуючи, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав, при вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого, вислухавши думку учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали судового провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Так, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 закінчується 06.06.2023, а розглянути та прийняти рішення по справі до вказаного строку не представляється можливим, тому виникло питання про доцільність продовження строків тримання під вартою обвинуваченому.

Враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому злочину за ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів та враховуючи дані про особу обвинуваченого, а також те, що відповідно до ч. 3 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, суд приходить до висновку, що ризики та обставини відповідно до статей 177, 178 КПК України, які враховував слідчий суддя при обранні та продовженні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на сьогодні не зменшилися, а також те, що усі докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення, захисту та потерпілої у цей час, не досліджені, у світлі чого, з урахуванням наведених даних суд вважає, що обставини, регламентовані п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194 КПК України є дійсними.

При цьому, вони обумовлені у світлі, як вказаних відомостей, так і факторів пов`язаних з характером вказаної особи, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій він піддається до кримінальної відповідальності, з огляду на що об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу.

Обставини регламентовані ст. 178 КПК України, у світлі даних про обвинуваченого, у поєднанні з характером висунутого обвинувачення та проведеним комплексом досліджених, у цій справі доказів, та тих, які тільки мають бути в ньому вчинені, самі по собі, навіть, при їх дійсній наявності, не можуть бути такими, що вказують на відсутність передумови визначеної п. 3 ч. 1 ст. 194 зазначеного Кодексу, у цій ситуації, так як є доведеною наявність обставин визначених ст. 177 КПК України.

Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 315 КПК України.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступень втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, а також не обґрунтована можливість обрання іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою.

Отже, відносно питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом обрання іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаної особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосуванням більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявних ризиків.

Стороною захисту на підтвердження свої доводів не надано жодних матеріалів які підтверджують їх, а тому суд не має можливості надати оцінку доводам сторони захисту.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення відсутності визначених вище ризиків.

Враховуючи всі обставини по справі, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 повинен бути продовжений на 60 днів.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314-318, 369-372, 376, 177, 183, 194, 197 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001114, внесеному 06.03.2023 відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 06.06.2023 об 11.00 год.

В судове засідання викликати прокурора, потерпілу, захисника, обвинуваченого.

Прийняти відмову ОСОБА_3 про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Кримінальне провадження розглядати одноособово.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України продовжити на 60 днів, тобто по 29.07.2023 включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду в іншій частині оскарженню не підлягає. Заперечення щодо неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

СуддяОСОБА_1