Справа № 646/1992/23
№ провадження 1-в/646/101/2023
П О С Т А Н О В А

іменем України

18.05.2023 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі судді ОСОБА_1 , розглянувши клопотання представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :

15.05.2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.03.2003 року ОСОБА_2 була визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України та звільнена від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію» від 11.05.2000 року. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26.09.2003 року вказане судове рішення скасоване, а кримінальне провадження закрито в зв`язку із закінченням строків давності. Разом з тим апеляційною інстанцією питання про скасування арешту майна ОСОБА_2 вирішено не було.

Посилаючись на ч. 1 ст. 409 КПК України (в ред. 1960 року), п. 9 перехідних положень КПК України, просив скасувати арешт всього майна ОСОБА_2 , який було накладено постановою СВ УСБУ у Харківській області від 08.05.2001 року в рамках вказаної кримінальної справи.

В обґрунтування клопотання представник заявника зазначив, що ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26.09.2003 року питання про скасування арешту майна ОСОБА_2 , який було накладено постановою СВ УСБУ в Харківській області від 08.05.2001 року, вирішено не було, що порушує гарантоване Конституцією України та чинним законодавством України право ОСОБА_2 на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Дослідивши клопотання про скасування арешту та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 315054569 від 14.11.2022 року, на майно (невизначене майно, все майно) ОСОБА_2 було накладено арешт постановою СВ УСБУ в Харківській області від 08.05.2001 року.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.03.2003 року ОСОБА_2 була визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України та звільнена від відбування покарання на підставі ЗУ «Про амністію» від 11.05.2000 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26.09.2003 року вказаний вирок від 14.03.2003 року скасовано, кримінальне провадження закрито у зв`язку із закінченням строків давності.

З клопотання та доданих до нього документів вбачається, що арешт на все майно ОСОБА_2 було накладено постановою СВ УСБУ в Харківській області від 08.05.2001 року відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства України (в ред. 1960 року), відомостей щодо звернення/не звернення з цивільними позовами в порядку цивільного судочинства потерпілих до ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 9 розділу 11 перехідних положень КПК України (в ред. 2012 року) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Саме до цього зводяться роз`яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 року за № 6 (в ред. від 30.06.1978 року за № 5).

Така правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 15.05.2013 року, у справі 6-26цс13, про звільнення майна з-під арешту та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, де зазначено, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Крім того, відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року (справа № 727/2878/19, провадження № 14-516цс19), Велика Палата Верховного Суду вважає, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання про скасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінального провадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства (п. 42).

Відповідно до розділу (3) вищезазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду: «Висновки щодо застосування норм права»: 51. Спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Слід зазначити, що у кримінальному судочинстві в порядку ст. 409 КПК України в ред. 1960 року розглядаються тільки заяви боржників про неправильність опису майна, а не вимоги про право на майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.06.1978 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису»).

В даному випадку ОСОБА_2 оскаржує не неправильність арешту майна, а просить Червонозаводський районний суд м. Харкова скасувати арешт, накладений постановою СВ УСБУ в Харківській області від 08.05.2001 року, а тому заявлене клопотання про скасування арешту слід розглядати за правилами цивільного судочинства, а не в порядку КПК України (в ред. 2012 року).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 409, 411 КПК України (в ред. 1960 року), п. п. 9, 11 розділу 11 перехідних положень КПК України (в ред. 2012 року), суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника заявника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про скасування арешту майна повернути заявнику.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 15 діб з моменту її проголошення.

Суддя