Провадження №11-кп/824/144/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Хмельницької області, Старосинявського р-ну, с. Бабино, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого не офіційно вантажником, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,-

визнано винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 , 21 червня 2021 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебував біля блок-контейнеру по АДРЕСА_2 , де на кострі варив собі їсти та в цей час, до нього підійшов ОСОБА_10 та між ними, на ґрунті особистих неприязних відносин, виник конфлікт, у ході якого, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 . У подальшому, після вирішення суті конфлікту, ОСОБА_10 пішов до місця фактичного проживання ОСОБА_8 , а саме, до вказаного блок-контейнеру, де ліг на матрац останнього та заснув. У той же час, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, свідомо допускаючи їх настання, направився до вказаного вище блок-контейнеру та, зайшовши до нього, направився до матрацу, на якому лежав ОСОБА_10 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне протиправне заподіяння смерті, ОСОБА_8 взяв до правої руки зі столу кухонний ніж та підійшов до матрацу, на якому знаходився ОСОБА_10 , після чого, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, наніс два цілеспрямованих удари в грудну клітину потерпілому ОСОБА_10 , одразу після яких, настала смерть потерпілого. У подальшому, ОСОБА_8 , з метою відвернення підозри щодо його причетності до вчиненого діяння, відтягнув тіло ОСОБА_10 з блок-контейнеру на вулицю та неподалік вказаного приміщення кинув його до ями. Смерть ОСОБА_10 настала від проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітки з ушкодженням верхньої частки лівої легені та трахеї, що супроводжувалося масивною внутрішньою кровотечею, яка призвела до загальної крововтрати.

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим за ч.1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України залишено без змін та ухвалено вважати його продовженим до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 22 червня 2021 року.Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1 422 грн 20 коп: за проведення висновку № 042/1-360-2021 від 24.06.2021 від 10.06.2019 в розмірі 273 гривень 80 копійок; висновку № СЕ-19/111-21/32835-БД від 19.08.2021 в розмірі 1 148 гривень 40 копійок. Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до ОСОБА_8 вимоги ст.69 КК України та змінити вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року, яким остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у виді 5 років позбавлення волі.

Обґрунтовуючи свої вимоги захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 зазначає, що при призначені покарання суд першої інстанції зазначив, що обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 є щире каяття. Однак, дане не відповідає обставинам кримінального провадження. Так, затриманий ОСОБА_8 ще не маючи статусу підозрюваного почав активно співпрацювати із слідством, надаючи логічні та правдиві покази, виявив бажання на проведення слідчого експерименту для встановлення всіх обставин та їх перевірки на місцевості, в якому зазначив всі обставини вчиненого кримінального правопорушення та добровільно видав знаряддя вчиненого кримінального правопорушення. Зазначене не враховано судом першої інстанції як пом`якшуючу обставину.

Крім того, ще однією із обставин, що пом`якшує покарання є перебування у складних життєвих обставинах та те, що обвинувачений ОСОБА_8 систематично піддавався побоям з боку загиблого ОСОБА_10 . Дані про це містяться у матеріалах кримінального провадження, досліджені судом, однак не враховані при винесені вироку.

Враховуючи вищевикладені обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, захисник вважає, що призначене покарання є занадто суворим та не відповідає особі ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити в повному обсязі,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Оскільки вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в частині доведеності вини та кваліфікації його дій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюються, тому вирок в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, у ч. 2 ст. 50 КК України закріплено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

У п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку вказаних вимог було дотримано в повному обсязі.

Зокрема,. ч. 1 ст. 69 КК України передбачає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

При цьому, застосування норм вищенаведеної статті може мати місце лише за наявності певних обставин, а саме - наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому судом першої інстанції було враховано характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, ставлення ОСОБА_8 до вчиненого, зокрема, що він визнав вину і розкаявся, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Враховуючи зазначені обставини, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку щодо можливості призначення мінімального за санкцією статті покарання.

Як обставину, що, відповідно до положень ст. 66 КК України, пом`якшує покарання, судом першої інстанції було визнано щире каяття. Інших підстав для пом`якшення покарання встановлено не було. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до стс.67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо того, що, враховуючи данні про обвинуваченого, обставини вчиненого злочину, до нього не може бути застосовано покарання нижче від найнижчої межі.

Що стосується посилання апелянтів щодо того, що судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано пом`якшуючу обставину, а саме активне сприяння розкриттю злочину та, колегія вважає безпідставними. Так, активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. Отже, визнання ОСОБА_8 своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

Що стосується не врахування судом першої інстанції як пом`якшуючої покарання обставин - вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи обставини, колегія суддів зазначає наступне. Так, можливість врахування судом обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин обґрунтовується тим, що поєднання несприятливих для особи обставин фізичного, матеріального або морального характеру, що негативно впливають на основні умови її життя, заподіюють особі страждання, негативно впливають на її психіку, можуть викликати у неї стан розпачу, надмірну дратівливість, що не сприяє належному здійсненню самоконтролю поведінки, послаблюють волю особи, знижують її опірність негативним умовам, підсилюють роль ситуативних моментів. Юридична теорія та судова практика тяжкими особистими, сімейними чи іншими обставинами визнає: тяжку хворобу винного, його рідних, близьких або інших осіб; складні взаємовідносини в сім`ї; пережиту душевну травму; стихійне лихо, гострий конфлікт в сім`ї, на роботі; відсутність заробітку; неможливість утримувати сім`ю; негативні життєві умови; складне матеріальне становище; безробіття; несприятливі житлові умови. Збіг цих обставин здійснює вплив на формування мотивів вчинення злочину, послаблює волю особи та обумовлює вибір злочинної поведінки. Особа вчиняє злочин з метою усунення або послаблення впливу тяжких обставин, їх негативних наслідків, або в результаті того, що вплив цих обставин на психіку особи послабив її вольовий контроль, знизив її увагу, обережність, здатність керувати своїми діями. В даному кримінальному провадженні не міститься будь-яких доказів у підтвердження того, що ОСОБА_8 вчинив злочин для того, щоб уникнути подальшого негативного впливу цих обставин (обставини) , або внаслідок того, що вплив цих обставин (обставини) на психіку ОСОБА_8 знизив його здатність керувати своїми діями, вчинення злочину під впливом тяжкої особистої, сімейної чи іншої обставини (обставин). За даних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для поблажливого ставлення до ОСОБА_8 з боку суду та визнання цієї обставини такою, що пом`якшує покарання відсутні.

Доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі про призначення менш суворого покарання, колегія судів вважає необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Інших істотних порушень вимог кримінального чи кримінально-процесуального закону, які б давали безумовні підстави для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду встановлено не було.

За даних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 не підлягає до задоволення, а вирок Дніпровського районного суду міста Києва необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 21 грудня 2021 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4