ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24617/18

Провадження № 11-кп/4820/612/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді- доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого за ч. ч. 2, 4 ст. 189, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 190 КК України ОСОБА_6 , на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року про продовження строку тримання під вартою,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволено, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 07 жовтня 2023 року, включно.

Місцевий суд мотивував своє рішення тим, що враховуючи відомості про особу обвинуваченого, а також особливу суспільну небезпеку інкримінованих йому злочинів та кількість епізодів, а також позицію потерпілих, які бояться обвинуваченого, є підстави для продовження ОСОБА_6 терміну дії, раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки наявність ризиків, на підставі яких такий запобіжний захід було обрано, не відпала. Будь-яких доказів на спростування таких висновків суду не представлено. Підстав для зміни обвинуваченому міри запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід, не має, так як обставини, враховані при обранні запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою, не змінились.

Не погоджуючись з оскаржуваною ухвалою, захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_6 , на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та визначити йому обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, носити електронний засіб контролю.

Уважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, так як, ОСОБА_6 перебуває під вартою більше 5 років, при цьому судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції затягується начебто з поважних причин, що є суттєвим порушенням прав обвинуваченого та діючого законодавства, в частині строків розгляду.

Крім того, на думку апелянта, матеріали кримінального провадження містять достатньо підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 , у даному кримінальному провадженні, мав роль лише виконавця, при цьому має постійне місце проживання, батька, який потребує догляду та піклування, а ризики, які були враховані при обрані запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою більше п`яти років назад, вже зменшились або зовсім відпали. Останній не має наміру переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілих, чи затягувати розгляд даного кримінального провадження, оскільки, в зв`язку із складною обстановкою в країні, він змінив свої наміри та пріоритети.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має розцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Ухвала місцевого суду, на думку колегії суддів, відповідає зазначеним критеріям.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як убачається з матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність, визначених ст. 177 КПК України, ризиків, а саме: переховування ОСОБА_6 від суду, оскільки він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду умисних особливо тяжких кримінальних правопорушень і йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років; перебуваючи на волі матиме змогу незаконно впливати на потерпілих та свідків, інших співучасників кримінальних правопорушень шляхом умовлянь, чинення тиску на них або будь-яким іншим чином щодо зміни їх показань про обставини провадження, оскільки усіх цих осіб ще не допитано у ході судового розгляду по суті обвинувачення; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як обвинувачений, в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд першої інстанції взяв до уваги підстави, які були враховані при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та які не змінились.

Тому, суд прийшов до правильного висновку про те, що ризики: переховування від суду; незаконного впливу на потерпілих, свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; продовження злочинної діяльності продовжують існувати та не зменшились.

Як у суді першої інстанції, так і апеляційної інстанції, прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.

Доводи апелянта про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду; вплив на свідків, потерпілих, інших обвинувачених; перешкоджання кримінальному провадженню; продовження злочинної діяльності, не підтверджені жодними доказами та з часом, який обчислюється у строк більше п`яти років відпали, є безпідставними.

Так, наявність вищезазначених ризиків, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Суд першої інстанції, врахувавши всі ризики та обставини, визначені ст. 178 КПК України, в їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку, що лише найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з чим погоджується апеляційний суд.

Будь-яких доказів на спростування таких висновків суду обвинуваченим та його захисником не представлено.

Посилання сторони захисту на те, що матеріали кримінального провадження містять достатньо доказів для застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, позбавлені підстав та спростовуються змістом клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу.

Так, у поданому до суду клопотанні прокурор мотивував, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, сприятиме можливості останнього переховуватись від суду, що в свою чергу перешкоджатиме всебічному, повному і об`єктивному дослідженню обставин вчинення кримінальних правопорушень; незаконного впливу на потерпілих, свідків; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; продовження злочинної діяльності.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на те, що у обвинуваченого є постійне місце проживання, батько, який потребує догляду та піклування, то такі обставини існували у нього і на момент інкримінованих йому кримінальних правопорушень, і не стали підставою для відмови від їх вчинення, та не можуть бути беззаперечними підставами, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки такі враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні, визначеними ст. 178 КПК України, а також ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Посилання апелянта на те, що обвинувачений утримується під вартою більше 5 років і подальше застосування найсуворішого запобіжного заходу є безпідставним, оскільки у справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи кількість епізодів злочинної діяльності, по яких ОСОБА_6 висунуто обвинувачення, а також те, що останньому інкриміновано вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб та у складі організованої групи, неможливість з об`єктивних причин оперативно розглянути кримінальне провадження судом першої інстанції через великий об`єм матеріалів кримінального провадження, кількість учасників судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою протягом тривалого часу є виправданим.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому запобіжного заходу є виправданою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 серпня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 07 жовтня 2023 року, включно, залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2