Справа № 306/386/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

08.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження №11-сс/4806/138/23, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 (далі - прокурор) про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000097, внесеному 21.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 22 лютого 2023 року до слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000097, внесеному 21.02.2023 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про накладення арешту на майно: деревину породи «Бук» загальною кубомасою 20,933 м3; ТТН № 258079 від 21.02.2023 року; накладну № 21/02 СІ від 21.02.2023 року; копії ТТН (ліс) серії ЮІЕ № 130016 від 14.02.2023; серії ЮІЕ № 130012 від 14.02.2023; серії ЮІЕ № 130045 від 20.02.2023 серії ЮІЕ №130015 від 14.02.2023; серії ЮІЕ № 130012 від 14.02.2023 року; два аркуші паперу А4 на яких наявні написи номерів бирок та відповідні характеристики деревини. З клопотання убачається, що 21.02.2023, приблизно о 12 год 26 хв, до відділення поліції надійшло повідомлення на лінію «102» від працівників управління патрульної поліції, якими, того ж дня, у с. Оленево, Мукачівського району, зупинено транспортний засіб марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом «Doll» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який перевозив на вказаному транспортному засобі деревину породи «бук», законність походження якої викликає сумніви, оскільки обсяг деревини не відповідав обсягу деревини зазначеному у супровідних документах, наданих водієм. Під час огляду місця події, 21.02.2023, а саме ділянки місцевості, що знаходиться на узбіччі вулиці навпроти житлового будинку № 29 в с. Оленьово, Мукачівського району, Закарпатської області виявлено та вилучено: транспортний засіб марки «Man» моделі «F28» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом марки «Doll» моделі «А-302» червоного кольору, на якому наявна деревина породи «Бук» загальною кубомасою 20,933 м3; ТТН № 258079 від 21.02.2023; накладна № 21/02 СІ від 21.02.2023; копії ТТН (ліс) серії ЮІЕ № 130016 від 14.02.2023; серії ЮІЕ № 130012 від 14.02.2023; серії ЮІЕ № 130045 від 20.02.2023; серії ЮІЕ №130015 від 14.02.2023; серії ЮІЕ № 130012 від 14.02.2023; два аркуші паперу А4 на яких наявні написи номерів бирок та відповідні характеристики деревини; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 . Зазначена деревина, транспортний засіб з напівпричіпом, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, товаро-транспортні накладні та два аркуші паперу А4, на яких наявні написи номерів бирок та відповідні характеристики деревини визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Деревина породи «Бук» загальною кубомасою 20,933 м3 - передана на відповідальне зберігання майстрові ПВД «Свалява» філії «Свалявське ЛГ» ДП «Ліси України» ОСОБА_8 до вирішення кримінального провадження по суті; транспортний засіб марки «Man» моделі «F28» зеленого кольору д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Doll» моделі «А-302» червоного кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 - передано на відповідальне зберігання водієві-користувачу ОСОБА_7 до вирішення кримінального провадження по суті; інше майно - залишено на зберіганні у матеріалах кримінального провадження №0000097 за ч. 1 ст. 246 КК України до вирішення кримінального провадження по суті. Прокурор у клопотанні також зазначає, що з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, проведення необхідних експертиз, є необхідність у накладенні арешту на деревину породи «Бук», товарно-транспортні накладні, два аркуші паперу А4, на яких наявні написи номерів бирок та відповідні характеристики деревини. Відтак, прокурор просить накласти на зазначене у клопотанні майно арешт із забороною розпоряджатися та користуватися ним.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що клопотання про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 171 КПК України. У судовому засіданні доведено, що зазначене у клопотанні майно: автомобіль, причеп та деревина, на які прокурор просить накласти арешт, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Слідчий суддя вважає, що слідчим безпідставно визнано речовим доказом у справі вантажний автомобіль та деревину об`ємом близько 20,933 м?, оскільки за змістом ст. 98 КПК України - речовими доказами у справі можуть бути речі (майно), які набуті кримінально-протиправним шляхом. Речі які набуті правомірно, не можуть бути речовими доказами у справі. Враховуючи те, що на деревину є підтверджуючі документи, така деревина є правомірно набутою і не може бути речовим доказом у справі. Не бере до уваги слідчий суддя і доводи клопотання про те, що під час огляду вилученої деревини її кількість виявилася 20,933 м?, а відповідно до ТТН № 258079 від 21.02.2023 кількість деревини виявилася 25,7 м?, тобто не могло бути оглянуто та вилучено менше деревини, ніж яка дійсно перевозилася. Також слідчий суддя не взяв до уваги і доводи клопотання про те, що арешт є необхідним, з тих підстав, що відповідальність за ч. 1 ст. 246 КК України настає при наявності порушення, що завдало істотної шкоди (ч. 1 ст. 246 КК України - незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду). Відповідно до накладної № 21/02 СІ від 21.02.2023 року - вартість деревини становить 95090 грн. На час розгляду клопотання органом досудового розслідування не вжито будь-яких заходів для визначення довжини, діаметру та інших родових ознак деревини, що перевозилася і таким чином не встановлено розбіжностей між деревиною, зазначеною у ТТН і яка перевозилася на вантажному автомобілі марки «Man» моделі «F28», д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Doll» моделі «А-302». Слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні №0000097 підозра жодній особі не повідомлена. У матеріалах клопотання прокурором зазначено, що деревина породи «Бук» загальною кубомасою 20,933 м3 - передана на відповідальне зберігання майстрові ПВД «Свалява» філії «Свалявське ЛГ» ДП «Ліси України» ОСОБА_8 , тобто перебування вилученого майна у фактичному володінні та користуванні особи, не перешкоджає досудовому слідству у проведенні відповідних судових експертиз, для якої необхідно об`єкт дослідження, а саме деревина в первинному стані та може бути наданий для потреб досудового розслідування за першою вимогою. На переконання слідчого судді, з урахуванням того, що прокурором, всупереч вищенаведеним нормам Закону, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених у клопотанні щодо незаконності походження деревини, необхідності арешту майна, не обґрунтовано підстав та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України і таких не здобуто протягом судового розгляду, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні клопотання, не взяв до уваги те, що відсутність арешту на вищевказане майно перешкоджає проведенню слідчих дій та позбавить можливості об`єктивного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, як це передбачено ст. 22 КПК України. Апелянт вказує на те, що арешт майна має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на вказане у клопотанні майно із забороною розпоряджатися та користуватися ним.

Заслухавши доповідь судді про зміст ухвали, вимоги і доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що про час та місце розгляду апеляційної скарги сторони кримінального провадження повідомлені належним чином і даних про поважність причин їх неявки та заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день від них не надходило.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги наступне.

Так, за змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів ; 2) спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000097 за ч. 1 ст. 246 КК України (деревину породи «Бук» загальною кубомасою 20,933 м3; ТТН № 258079 від 21.02.2023; накладну № 21/02 СІ від 21.02.2023; копії ТТН (ліс) серії ЮІЕ № 130016 від 14.02.2023, серії ЮІЕ № 130012 від 14.02.2023, серії ЮІЕ № 130045 від 20.02.2023, серії ЮІЕ №130015 від 14.02.2023, серії ЮІЕ № 130012 від 14.02.2023; два аркуші паперу А4, на яких наявні написи номерів бирок та відповідні характеристики деревини), слідчим суддею належним чином були враховані вимоги Конституції України, кримінального процесуального закону та принцип верховенства права, закладені в Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Рішеннях Європейського Суду з прав людини, ретельно перевірені доводи клопотання й постановлено судове рішення, яке з огляду на вказані норми права визнається законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів також вважає, що, відмовивши в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя при розгляді клопотання та прийнятті судового рішення взяв до уваги положення ст. ст. 233, 167-169, 170-173 КПК України, і дав належну оцінку як доводам клопотання, так і фактичним обставинам, на підставі яких слідчий вніс клопотання. Зокрема, проаналізувавши доводи клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дав належну оцінку тому факту, що на деревину об`ємом близько 20,933 м?, є підтверджуючі документи, така деревина є правомірно набутою і не може бути речовим доказом у справі.

При цьому, слідчий суддя обґрунтовано не взяв до уваги доводи про те, що під час огляду вилученої деревини її кількість виявилася 20,933 м?, а відповідно до ТТН № 258079 від 21.02.2023 кількість деревини виявилася 25,7 м?, тобто не могло бути оглянуто та вилучено менше деревини, ніж яка дійсно перевозилася.

Також на переконання апеляційного суду слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги те, що на час розгляду клопотання органом досудового розслідування не вжито будь-яких заходів для визначення довжини, діаметру та інших родових ознак деревини, що перевозилася, і таким чином не встановлено розбіжностей між деревиною, зазначеною у ТТН, та яка перевозилася на вантажному автомобілі марки «Man» моделі «F28», д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричіпом марки «Doll» моделі «А-302».

Разом із тим, слідчий суддя дав належну оцінку тому факту, що у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

Тому, апеляційний суд погоджується і з висновком слідчого судді про те, що перебування вилученого майна у фактичному володінні та користуванні особи, не перешкоджає досудовому слідству у проведенні відповідних судових експертиз, для якої необхідно об`єкт дослідження, а саме деревина в первинному стані та може бути наданий для потреб досудового розслідування за першою вимогою, так як деревина породи «Бук» загальною кубомасою 20,933 м3 - передана на відповідальне зберігання майстрові ПВД «Свалява» філії «Свалявське ЛГ» ДП «Ліси України» ОСОБА_8 .

За таких обставин, знайшов своє підтвердження і висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених у клопотанні щодо незаконності походження деревини, необхідності арешту майна, не обґрунтовано підстав та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України і таких не здобуто протягом судового розгляду.

При цьому, органом досудового розслідування не надано будь-яких даних про те, що ним з`ясовувались питання, пов`язані з незаконним походженням деревини.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що факт перевезення деревини на транспортному засобі, на даний момент не свідчить про існування правових підстав для накладення арешту на майно.

Тому, апеляційний суд вважає, що тимчасово вилучене майно, не підтверджує зазначених у клопотанні обставин, що в свою чергу, на переконання апеляційного суду, свідчить про те, що органом досудового розслідування не доведено зазначених у клопотанні обставин, а це ставить під сумнів відповідність майна, про яке в ньому йдеться, критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд також вважає, що органом досудового розслідування не наведено достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно, не доведено існування ризиків, визначених у абзаці 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, належним чином не обґрунтовано мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд також вважає, що в матеріалах провадження немає будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на конкретне майно.

Також апеляційний суд бере до уваги і те, що будь-які докази, які б підтверджували можливість відчуження тимчасово вилученого майна, в органа досудового розслідування відсутні, що у свою чергу свідчить про те, що клопотання базується на припущеннях за усіма, наведеними у ньому правовими позиціями.

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність арешту на вищевказане майно перешкоджає проведенню слідчих дій та позбавить можливості об`єктивного здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, як це передбачено ст. 22 КПК України, - апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, оскільки не підтверджені жодними доказами, та спростовуються наведеним вище, а відповідно і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

Із цих підстав, як такі, що жодним чином не впливають на висновки слідчого судді про необхідність відмови в задоволенні клопотання про арешт майна, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що арешт майна має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Тому, наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи апеляційний суд визнає такими, що не можуть слугувати підставами для накладення арешту на майно.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги і те, що на даній стадії досудового розслідування, жодній посадовій особі (юридичній особі) не повідомлено про підозру, а органом досудового розслідування не доведено фактів того, що існують підстави вважати, що вищевказаному майну загрожує знищення, чи воно підлягає спеціальній конфіскації, або конфіскації, як виду покарання, або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, і цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що клопотання про необхідність накладення арешту на майно із метою збереження речових доказів, є необґрунтованим, таким, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та фактичних обставинах, на підставі яких слідчий вніс клопотання.

При цьому, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано враховано й відсутність підстав вважати, що вищевказане майно буде пошкоджуватися, псуватися, знищуватися, перетворюватися або відчужуватись, а також вірно оцінено розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Тому, колегія суддів вважає, що накладення арешту на майно, з викладених у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку із чим, як клопотання, так і апеляційна скарга задоволенню не підлягають.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що відмова у задоволенні клопотання слідчого є ефективним засобом юридичного захисту від можливого свавілля правоохоронних органів щодо майна, про що констатується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Зосимов проти України».

З огляду на наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, а тому, з огляду на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді як законна та обґрунтована, залишається без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; положення ст. ст. 220, 317 цього ж Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу - сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого, підозрюваного чи їхніх захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що стороною обвинувачення до апеляційної скарги не приєднані будь-які докази (документи), які б істотно могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх; що прокурор, не з`явившись на розгляд клопотання позбавив себе можливості довести обґрунтованість доводів як клопотання, так і апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000097, внесеному 21.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню касаційним порядком не підлягає.

Судді: