Справа № 991/7531/23
Провадження 1-кс/991/7564/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

31 серпня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах Громадської організації «Центр захисту інвалідів» на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2023 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подана в інтересах Громадської організації «Центр захисту інвалідів» на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за заявою від 16.08.2023.

Вказана скарга на підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 28.08.2023 була передана на розгляд слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

1.Зміст поданої скарги

У своїй скарзі адвокат ОСОБА_3 вказує, що вона 17.08.2023, як представник Громадської організації «Центр захисту інвалідів» звернулася до Національного антикорупційного бюро України з заявою про вчинення кримінальних правопорушень. Однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості за вказаною заявою до ЄРДР не внесені, про початок досудового розслідування не повідомлено, витяг з Реєстру не надано.

Так, у поданій заяві зазначено про обставини можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. З чт. 209 КК України та ч. З ст. 365 КК України до яких причетні працівники правоохоронних органів, зокрема заступник Генерального прокурора, прокурор Офісу Генерального прокурора та слідчий ВП №2 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області.

Зокрема, заявник зазначає, що вказаними особами умисно вчиняються дії спрямовані на затягування досудового розслідування кримінального провадження №0000384 та фальсифікації отриманих в ході розслідування доказів, приймаються незаконні процесуальні рішення та порушуються права потерпілого ГО «Центр захисту інвалідів».

На переконання заявника, вказані дії вчиняються з метою легалізації майна, яке незаконно вибуло з володіння ГО «Центр захисту інвалідів» та приховування незаконного заволодіння майном таким майном.

Враховуючи викладені обставини, представник заявника просить задовольнити його скаргу, визнати незаконною бездіяльність уповноважених осіб НАБУ та зобов`язати останніх внести до ЄРДР відомості за його заявою про вчинення злочинів.

2.Позиція учасників судового засідання

Представник заявник - адвокат ОСОБА_3 підтримала доводи викладені в скарзі та просила її задовільнити.

Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, однак до його початку надіслав письмові пояснення, в яких повідомив, що за результатами розгляду заяви адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах Громадської організації «Центр захисту інвалідів», не встановлено підстав для внесення відомостей до ЄРДР, про що адвокату ОСОБА_3 надано Національним бюро відповідь лист від 31.08.2023. У зв`язку з зазначеним просив відмовити в задоволенні скарги та проводити її розгляд за відсутності представника НАБУ.

Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності представника органу, бездіяльність уповноваженої особи якого оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду відповідної скарги.

3.Мотиви та оцінка слідчого судді

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, право на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.

3.1. Щодо предметної підсудності

Порядок звернення із такими скаргами та їх розгляду слідчим суддею врегульовано ст. 304-307 КПК України.

Частиною 1 статті 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС), - слідчим суддею ВАКС.

Питання предметної підсудності ВАКС врегульоване нормами ст. 33-1 КПК України, яка передбачає перелік кримінальних правопорушень та умови, за яких вони віднесені до предметної підсудності ВАКС. До вказаного переліку не належить, зокрема, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 365 КК України.

У зв`язку з цим, слідчий суддя не розглядатиме доводи скарги, які стосуються невнесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 365 КК України, що не відносяться до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, а тому обмежується розглядом вказаної скарги лише у частині невнесення відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ст. 209 КК України, яке, за доводами заявника, вчинене працівниками правоохоронних органів.

3.2. Щодо відсутності бездіяльності

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Так, згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому:

(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18);

(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Як вбачається із поданої заяви, скаржник вказує про вчинення працівниками правоохоронних органів, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України, що на думку заявника, полягає у штучному створенні перешкод у здійсненні ефективного досудового розслідування, зокрема фальшування слідчим доказів у кримінальному проваджені, з метою накладення незаконного арешту на майно ГО «Центр захисту інвалідів», внесення неправдивих відомостей до клопотання про накладення арешту на таке майно, не розгляд скарг та заяв потерпілого - ГО «Центр захисту інвалідів», приховування факту заволодіння майном ГО «Центр захисту інвалідів» та легалізація такого майна.

Проаналізувавши подану скаргу та долучену до неї заяву, слідчий суддя вважає, що в них відсутні відомості, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення вказаними особами кримінального корупційного правопорушення, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування.

У поданій заяві відсутні конкретні відомі заявнику обставини вчинення працівниками правоохоронних органів дій, які б містили хоча б загальні ознаки об`єктивної сторони вказаного ним злочину, передбаченого статтею 209 КК України. Так, заявник не зазначає, які конкретні дії чи бездіяльність вказують про набуття, володіння, використання чи розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, або вчинення дій, спрямованих на приховування чи маскування походження такого майна.

На переконання слідчого судді, у заяві висловлене загальне припущення про ймовірне вчинення протиправних дій, які зроблені заявником, ґрунтуючись виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності процесуальних рішень та дій працівників правоохоронних органів при здійсненні ними досудового розслідування.

Окремо, слідчий суддя звертає увагу, що в разі незгоди з процесуальними рішеннями, діями або бездіяльністю, які приймаються або вчиняються слідчим чи прокурором в межах досудового розслідування кримінального провадження, заявник може оскаржити їх в порядку ст. 303 КПК України до слідчого судді місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що самих лише припущень заявника про наявність у працівників правоохоронних органів умислу на заволодіння майном, яке належить ГО «Центр захисту інвалідів» шляхом його привласнення та подальшої легалізації, недостатньо для висновку про наявність вказаних кримінальних правопорушень, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування відносно вказаних осіб.

У даному випадку невиправданим є застосування механізму кримінального переслідування та процесуального примусу для дослідження інформації, зазначеної у поданій колективній заяві.

Керуючись ст.214, 303-304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

1.Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах Громадської організації «Центр захисту інвалідів» на бездіяльність уповноваженої особи Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - залишити без задоволення.

2.Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня її оголошення.

3.Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1