1Справа № 335/3479/23 1-кс/335/1177/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 22.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 22.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється СВ відділу поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, в обгрунтування якого зазначив наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.01.2023 року надійшла заява ОСОБА_8 про те, що невідома особа (тел.моб.: НОМЕР_1 ), під приводом працевлаштування її чоловіка на роботу за кордоном, шляхом обману, шахрайським шляхом, заволоділа її грошовими коштами на суму 21 300 гривень, які вона 27.12.2022 перевела на карту № НОМЕР_2 .

02.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді в період часу з 11 год. 10 хв. по 13 год. 33 хв. проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 1,2 офісне приміщення за місцем здійснення діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено наступне:

- системний блок «Lenovo thinkcentre» М93р, S4C82818 із шнуром живлення, упаковано до спец. пакету PSP 4246495;

- відеокамеру «KERUI» 70512969 із флеш носієм «MICRO SD» на 16 GB;

- системний блок «Футджитсу» YLST039625 із шнуром живлення, упаковано до спец. пакету PSP 4246496;

- системний блок «НР» ZS 0121NMT із блоком живлення до нього, упаковано до спец. пакету PSP 4246497;

- системний блок «НР» CZC 8132ds4 зі шнуром живлення до нього, упаковано до спец. пакету PSP 4246498;

- системний блок «НР» CZC0319546 зі шнуром до нього, упаковано до спец. пакету PSP 4246499;

- системний блок «DELL» WYSE5070 zj9hrt2 зі шнуром до нього, упаковано до спец. пакету PSP 3087997;

- системний блок «DELL» WYSE5070 js7HRT2 зі шнуром до нього, упаковано до спец. пакету PSP 3087996;

- системний блок «DELL» WYSE5070 3b7hrt2 зі шнуром до нього, упаковано до спец. пакету PSP 3087995;

- мобільний телефон Redmi A1 в корпусі зеленого кольору, IMEI: НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 ;

- системний блок «Lenovo thinkcenter m83 S4T67404, із шнуром живлення та 3 (три) шнура HDM, упаковано до спец. пакету PSP 4246500;

- документи (договори) спец. пакет PSP 3087991;

- відеокамеру «kerui» із флеш-носієм «Micro sd», упаковано до спец. пакету PSP 3087989.

Вищевказані речі, були визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Посилаючись на те, що вилучене майно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням про арешт вищезазначеного майна.

Прокурор у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та наполягав на його задоволенні. В обгрунтування вимог клопотання посилався на те, що обшук було проведено за місцем діяльності ОСОБА_4 , відносно якого є обгрунтовані підстави вважати про його причетність до вчинення кримінального правопорушення, вилучені договори містять його підписи, отже вилучене майно може бути доказом його причетності до кримінального правопорушення, що підлягає встановленню шляхом проведення слідчих дій. А також вважає, що під час огляду вилученого майна можливо будуть встановлені нові епізоди злочинної діяльності.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , проти клопотання заперечував. Наполягав на тому, що у даному кримінальному провадженні не здобуто доказів, які б свідчили про те, що офісне приміщення, у якому було проведено обшук, є місцем діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яка могла бути пов`язана із вчиненням кримінального правопорушення. Підставами проведення обшуку слідчий зазначав, що у своїй діяльності ОСОБА_4 використовує відповідний сайт у мережі Інтернет, але ним особисто встановлено, що зазначений сайт не є активним та не працює. Вважає, що органом досудового розслідування не наведено жодних об`єктивних даних про те, що кримінальне правопорушення, за фактом якого проводиться досудове розслідування, випливає із діяльності ОСОБА_4 або ОСОБА_5 . Крім того, вважає клопотання необгрунтованим, оскільки у даному кримінальному провадженні потерпіла особа не допитана, жодних слідчих дій не проведено, обставини кримінального правопорушення не встановлені.

Для розгляду клопотання викликалася адвокат ОСОБА_9 , яка була присутня під час проведення обшуку, згідно з протоколом обшуку, однак у судове засідання вона не з`явилася.

Дані щодо інших осіб, які б підлягали виклику у судове засідання, як володільці тимчасово вилученого майна, встановити не представилося можливим.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ухвалою слідчого судді від 01.05.2023 року у кримінальному провадженні № 0000024 було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем здійснення діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , метою якого, відповідно до ст. 234 КПК України, є виявлення та фіксація відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення.

Вбачається, що, надаючи дозвіл на проведення обшуку, слідчий суддя виходив з наданих на час його розгляду матеріалів, з яких вбачалося, що діяльність гр. ОСОБА_4 , який є фізичною особою-підприємцем, полягала в укладенні договорів з клієнтами з приводу їх працевлаштування за кордоном, які сплачували грошові кошти шляхом перерахування на банківські картки, і існували об`єктивні підстави вважати, що за вищевказаною адресою можуть знаходитись дані, які мають значення для досудового розслідування.

Під час розгляду клопотання про арешт майна з наданих слідчому судді матеріалів не встановлено будь-яких даних про те, що вилучене в ході обшуку майно містить дані про його використання у будь-яких правовідносинах між ОСОБА_4 або ОСОБА_5 з гр. ОСОБА_8 , за заявою якої було внесено відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000024, за фактом заволодіння її грошовими коштами. Отже, з вилученого в ході обшуку майна не можливо встановити, які саме документи містять ознаки речових доказів та доводять укладення угоди з певною особою, та з якою саме.

Присутній у судовому засіданні представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечував здійснення діяльності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за зазначеною адресою та належність їм вищезазначеного майна. Ці доводи органом досудового розслідування не спростовані.

Наданими слідчому судді матеріалами клопотання про арешт вилученого майна не доведено, яке доказове значення воно має у даному кримінальному провадженні. В ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено, які відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, містяться у вилученому майні.

Як вбачається з наданих матеріалів та не спростовано прокурором у судовому засіданні, органом досудового розслідування не було проведено першочергових слідчих дій відносно зазначеного вилученого майна, з метою встановлення його відповідності критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, яким воно не відповідає на час розгляду клопотання.

Будь-яких даних щодо призначення судових експертиз або інших процесуальних дій, з метою встановлення у вилученому майні ознак речових доказів, а також даних щодо можливої причетності осіб, у яких воно було вилучено, до вчинення кримінального правопорушення, будь-яких доказів обставин, які б обумовлювали мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на це майно, в ході розгляду клопотання слідчому судді не надано.

На переконання слідчого судді, припущення щодо наявності у вилученому майні даних можливого вчинення інших кримінальних правопорушень, не обґрунтовують підстави накладення арешту на вилучене майно, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, у межах даного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вилучене майно, зазначене у клопотанні, не обгрунтовано, отже не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи, у зв`язку з цим клопотання слідчого про накладення арешту є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 167, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна, вилученого 02.05.2023 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , у кримінальному провадженні № 0000024 від 22.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України залишити без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено , за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1