справа № 570/2583/23
провадження № 1-кс/570/507/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1

з участю слідчого ОСОБА_2 ,

власника майна ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри,10) клопотання ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0000351, внесеному 21 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України,

про скасування арешту майна,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що 21 травня 2023 року слідчим суддею накладено арешт на автомобіль «Volksvagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , а наразі відсутня в цьому необхідність та вона не була присутня при винесенні ухвали, власник майна ОСОБА_6 у поданому 27 червня 2023 року клопотанні просить скасувати арешт на транспортний засіб.

В суді власник майна клопотання підтримує повністю і по аналогічних мотивах, заперечує проти продовження арешту на вказане майно, оскільки мета, для якої накладався арешт на майно, на даний час досягнута, а подальше його зберігання порушує майнові права власника щодо користування та володіння майном.

Слідчий заперечує проти зняття арешту з транспортного засобу, разом з тим по ньому всі слідчі дії вже проведені.

Прокурор до суду не з"явився.

Враховуючи відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення, їх позицію, те, що неприбуття слідчого та прокурора не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя, беручи до уваги встановлені строки розгляду, дійшов висновку про можливість розглянути клопотання за відсутності вказаних осіб.

Слідчий суддя, заслухавши їх пояснення, дослідивши матеріали справи, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Згідно п.18 ст.3, ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя здійснює у порядку, передбаченому цим Кодексом, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом вирішення питань, винесених на його розгляд сторонами та віднесених до його повноважень цим Кодексом.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у ст.41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в ч.1 ст.321 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована ст.391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» конкретизовано, що у разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст.174 КПК України. За таких обставин очевидно, що власник майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою, прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення.

Суд вважає, що на даний час вказана заборона в цілому не відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, тому порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданнями цього кримінального провадження.

Арешт майна, як правило, полягає у забороні розпоряджатися майном. Заборона на використання майна (вилучати корисні властивості речі для задоволення потреб власника чи інших осіб), а також заборона володіння таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Само по собі накладення арешту на належне відповідачу майно без передачі його на відповідальне зберігання іншій особі, не обмежує його права користування вказаним майном. Вважаю, що це забезпечує справедливу рівновагу між інтересами сторін, що узгоджується з положеннями ст.6, 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, так як незняття арешту з майна за таких обставин порушує передбачені ст.1 Протоколу міжнародної конвенції з прав людини та ст.ст.21, 41 Конституції України права на свободу володіння майном.

Відповідно до роз"яснень п.13 листа ВССУ №223-558/0/4-13 від 05 квітня 2013 року, рішення за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п.9 ч.1 ст.309 КПК України), оскарженню не підлягає. Чинний КПК України не передбачає можливості оскарження в апеляційному порядку даного рішення слідчого судді. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Разом з тим, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на справедливий суд, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.

З огляду на викладене, керуючись ст.174, 307 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

клопотання задоволити частково.

Скасувати арешт майна у виді заборони користування автомобілем марки «Volksvagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Заборонити відчудження автомобіля марки «Volksvagen LT35», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Слідчий суддя ОСОБА_1