Справа № 953/3875/23
н/п 1-кс/953/5969/23
"14" серпня 2023 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
ВСТАНОВИВ:
02.08.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, в якому заявник просить:
- скасувати арешт майна, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: мобільний телефон «Iphone 11 Pro», imei 1: НОМЕР_6 , imei 2: НОМЕР_7 , s/n НОМЕР_8 з встановленим паролем 137900»; планшет «Ipad», моделі 7, s/n DMPCQ7YNMF3V, встановлений пароль НОМЕР_9 ; Sim-картка «Lifecell» НОМЕР_10 ; Sim-картка «Lifecell» НОМЕР_11 ; Sim-картка «Vodafone» НОМЕР_12 ,
зобов`язати слідчого відділу УСБУ в Харківській області повернути зазначене вище майно.
На обґрунтування клопотання заявник зазначає, зокрема, що 18.05.2023 проведено обшук у квартирі, де фактично проживає ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами чого вилучено вказане в клопотанні майно. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.06.2023 накладено арешт на вказане в клопотанні майно. Досудовим слідством були проведені всі необхідні слідчі дії стосовно вилученого майна, тобто на сьогоднішній день відпала потреба в подальшому застосуванні арешту майна.
В судове засідання представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до канцелярії суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , в якому вона просить провести судове засідання без її участі. Клопотання просить задовольнити в повному обсязі (а.с. 22).
Прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання, на електрону адресу суду надійшла заява прокурора, в якій він зазначає, що у зв`язку із значною завантаженістю просить провести розгляд клопотання без його участі. Не заперечує проти задоволення клопотання щодо зняття арешту з майна, майно, що вилучено під час обшуку оглянуто, будь яких відомостей, які мають значення для розслідування кримінального провадження під час огляду не виявлено, експертизи, щодо дослідження майна не призначались. Необхідності у арешті майна на теперішній час немає (а.с. 11).
Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, матеріали справи № 953/3127/23 н/п 1-кс/953/4160/23 за клопотанням про арешт майна, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Тобто, захід забезпечення у вигляді арешту майна було вжито виключно з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності доведених на час накладення арешту ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявник скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.
Згідно заяви прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , майно, що вилучено під час обшуку оглянуто, будь яких відомостей, які мають значення для розслідування кримінального провадження під час огляду не виявлено, експертизи, щодо дослідження майна не призначались. Необхідності у арешті майна на теперішній час немає (а.с. 11).
Отже, арешт на вказане майно було накладено з метою забезпечення доказової бази у даному кримінальному провадженні, яка на теперішній час, як встановлено вище, досягнута.
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним заявником, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту з вказаного в клопотанні майна, арештованого ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.06.2023. За встановлених обставин, враховуючи позицію прокурора щодо відсутності необхідності вказаного майна як речового доказу, скасування арешту з вказаного майна не створить будь-яких перешкод для подальшого розслідування кримінального провадження.
Таким чином, наявні правові підстави до задоволення клопотання заявника та скасування арешту з вказаного майна.
Однак, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав до додаткового зобов`язання слідчого повернути вказане майно, та відсутність підстав до задоволення клопотання представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 у вказаній частині, виходячи з наступного.
Згідно положень п. 4 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту. Таким чином, у разі скасування арешту, майно підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучено, та не потребується додаткового зобов`язання слідчим суддею слідчого вчинити такі дії. Враховуючи викладене, вимоги заявника щодо зобов`язання слідчого повернути вказане в клопотанні майно є передчасними та ґрунтуються на припущеннях заявників щодо можливого неповернення їм вказаного майна, а тому у вказаній частині клопотання є передчасною та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 174, 309, 372 КПК України,
Клопотання представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.
В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1