Пр-ня по справі № 1-кп/521/641/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА:

Дата і місце постановлення вироку:

14 квітня 2023 року, м. Одеса.

Назва та склад суду, секретар судового засідання:

Малиновський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2

Найменування (номер) кримінального провадження:

Кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за №0001020 від 02.06.2021 року, №0001028 від 05.10.2021 року, №0000025 від 05.01.2022 року, №0000918 від 06.08.2022 року.

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштований, з неповною середньою освітою, не одружений.

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа:

Кримінальні правопорушення, передбачені ст. 126-1, ч.1 ст. 125, ч.3 ст. 185 КК.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

Прокурор - ОСОБА_4 , обвинувачений - ОСОБА_3 , захисник - ОСОБА_5 , потерпіла - ОСОБА_6

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

ОСОБА_3 , будучи тричі притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства 10.03.2021 року, 11.03.2021 року та 13.06.2021 року, діючи з прямим умислом, з мотивів спричинення моральних страждань, 02.08.2021 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. М. Малиновського, 146, розпочав конфлікт зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , вчинив психологічне насильство, що проявилось у словесних образах відносно потерпілої, висловлюванні на її адресу нецензурних слів, принижування честі та гідності, погроз, тим самим завдав шкоду психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 , так як це призвело до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи тричі притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства 28.07.2021 року, 26.09.2021 року та 28.09.2021 року, діючи з прямим умислом, з мотивів спричинення моральних страждань, психологічного болю, 01.12.2021 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 23В, розпочав конфлікт зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , з якою він перебуває у сімейних відносинах, вчинив психологічне насилля, що проявилось у словесних образах потерпілої, висловлюванні на її адресу нецензурних слів, принижуванні честі та гідності, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю.

Крім того, ОСОБА_3 , 29.09.2021 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1, діючи з прямим умислом, з мотивів особистої неприязні, повалив на землю ОСОБА_6 , яка є його матір`ю, повалив її на землю, та, сівши на живіт, наніс їй чотири удари в область голови за допомогою металевого ковша, завдавши легкі тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_3 , переслідуючи єдиний умисел на заволодіння майном ОСОБА_6 наприкінці січня 2022 року, знаходячись в однієї з кімнат будинку АДРЕСА_1 діючи з прямим умислом, з мотивів заволодіння чужим майном, таємно викрав мультиварку сірого кольору «Zelmer EK 1300», мікрохвильову піч білого кольору «LG MH-6324D», завдавши ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 6184 гривні. Продовжуючи виконання умислу на заволодіння майном ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , наприкінці січня 2022 року, через два дні, повернувшись на місце скоєння правопорушення, знаходячись в тій самій кімнаті за адресою: АДРЕСА_1, діючи з прямим умислом, з мотивів заволодіння чужим майном, таємно викрав хлібопічку білого кольору «Kenwood BM 250», блендер білого кольору «Bosch MSM66», завдавши матеріальну шкоду ОСОБА_6 у сумі 8459 гривень. Продовжуючи виконання умислу на заволодіння майном ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , наприкінці січня 2022 року, на наступний день, повернувшись до місця скоєння правопорушення, знаходячись в тій самій кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, з мотивів заволодіння чужим майном, таємно викрав телевізор чорного кольору «Samsung UE32N4500F», завдавши ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 11399 гривень. Завдавши матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 26042 гривні.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений:

Стаття 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

Частина 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Частина 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх іншими доказами, шляхом дослідження допиту осіб, документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав та показав, що він з дому забрав техніку. Причини з яких він погано ставиться до матері на його думку, пов`язані з відсутністю прояви турботи з боку матері в його дитинстві. Розкаявся, цивільний позов визнав;

- допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що її син ОСОБА_3 проживав разом з нею та був у будинку зареєстрований. Також, там проживав квартирант ОСОБА_7 , з яким договору немає. Свою кімнату вона закривала на ключ. Двері в будинок були відчинені, зачинялася тільки її кімната. Обвинувачений під час проживання погано поводився, не давав відпочивати орендатору. Після декілька конфліктних ситуацій ОСОБА_3 пішов жити до друзів. Незабаром квартирант почав скаржитися, що ОСОБА_3 пробирається до будинку, коли нікого немає дома. Вона особисто бачила тільки те, що був зламаний замок та відсунуті речі. Також, сусіди казали, що ОСОБА_3 вивозить речі. Ключі від будинку вона обвинуваченому не давала. Ключі до кімнати, звідки були викрадені речі, були тільки в неї. На праві власності будинок належить їй. На момент крадіжки, ОСОБА_3 був прописаний в будинку. Щодо користування приміщенням, то коли ОСОБА_3 виповнилося 18 років, він сказав їй, що вона йому не мати, а чужа жінка. Вона добудувала будинок та вирішила, що до цієї кімнати не буде його пускати. Причини з яких ОСОБА_3 агресивно ставиться до неї на її думку, пов`язані з тим, що вона намагалася вберегти його від спілкування із злочинцями;

- у ОСОБА_6 виявлені легкі тілесні ушкодження, які виникли приблизно за 7-12 діб до початку проведення огляду (висновок експерта №1923 від 07.10.2021 року);

- 08.09.2022 року ОСОБА_8 добровільно видав співробітникам поліції мікрохвильову піч «LG MH-6324D», яка була визнана речовим доказом, на неї був накладений арешт та вона була передана на зберігання потерпілій (протокол отримання добровільно наданих предметів від 08.09.2022 року; постанова про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 08.09.2022 року; ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2022 року про накладення арешту; протокол отримання речового доказу на зберігання від 16.09.2022 року);

- ринкова вартість майна, станом на 27.01.2022 року становила: телевізор чорного кольору «Samsung UE32N4500F» - 11399 гривень; хлібопічка білого кольору «Kenwood BM 250» - 6860 гривень; мультиварка сірого кольору «Zelmer EK 1300» - 2614 гривень; блендер білого кольору «Bosch MSM66» - 1599 гривень; мікрохвильова піч білого кольору «LG MH-6324D» - 3570 гривень (висновок експерта №2542/22 від 19.09.2022 року);

- обвинувачений раніше не судимий в силу ст. 89 КК України (вимога від 09.08.2022 року); на обліку в КУ «ООМЦПЗ» не значиться (запит).

Інших доказів сторони не надавали. Клопотань щодо визнання доказів недопустимим від сторін не надходило. При цьому за ініціативою суду прокурор надав всі докази, які на її думку підтверджують кваліфікацію злочину, передбаченого ст. 185 за ч.3, тобто вчинення крадіжки із проникненням у житло.

При цьому суд керується рішенням ВС (справа №521/11693/16-к провадження №51-380 км 17), в якому у мотивувальній частині вироку зазначено Висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме «Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин».

Вказаний висновок був зроблений в зв`язку з тим, що на думку ВС місцевий суд при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, допустив невиправдане спрощення, усупереч ст. 374 КПК України не зазначив чіткого місця вчинення злочину (м. Одеса), а також спосіб проникнення до житла та перелік викраденого майна, тобто, не зазначив обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та які, незважаючи на розгляд кримінального провадження у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, мають бути встановлені в рішенні суду.

В даному випадку у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним суд на підставі наданих сторонами доказів встановив всі відомості відповідно до вимог ст. 374 КПК України та в такому випадку ані законодавець, ані позиція ВС, ані загальні засади кримінального провадження не зобов`язує суд вимагати від прокурора надання додаткових доказів на підтвердження правової позиції.

Принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивності (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України), а також ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини забороняє вимагати від сторін подання доказів на підтвердження правової позиції та вимагає від суду прийняття рішення на підставі наданих доказів. Під час розгляду кримінального провадження - це рішення про визнання особи виправданою або винуватою.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.

При визначенні наявності правової кваліфікації дій ОСОБА_3 , необхідно виділяти фізичний та юридичний критерії розуміння поняття "проникнення".

Фізичний критерій - судом безумовно встановлено факт входження (потрапляння) ОСОБА_3 до житла.

Для з`ясування юридичного критерію суд встановлював наявність ознак законності або незаконності входження (потрапляння) в житло та перебування в ньому ОСОБА_3 що обумовлюється відсутністю або наявністю в особи права на перебування там, де знаходиться майно, яким вона бажає незаконно заволодіти.

Відповідно до показів потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що ОСОБА_3 є її сином та на момент скоєння кримінального правопорушення був прописаний за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 156 Житлового кодексу України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Суд встановив, що ОСОБА_3 є сином власниці будинку, на момент скоєння кримінального правопорушення був прописаний за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно до ч.1 ст. 156 Житлового кодексу України користувався жилим приміщенням нарівні з власником будинку. При цьому, відповідно до матеріалів кримінального провадження не вбачається, що була інша угода про порядок користування будинком. Тимчасове мешкання потерпілої або обвинуваченого за іншою адресою та проведена реконструкція будинку на думку суду, не змінює того факту, що ОСОБА_3 мав право користуватися приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 визнав себе винним у скоєні злочинів, не заперечував сам факт скоєння дій щодо викрадення майна саме із зачиненої кімнати, проте суд зазначає, що ОСОБА_3 є юридично не обізнаною особою, адвокат будучи обмеженим в правовій позиції думкою обвинуваченого під час дослідження доказів з`ясовувала обставини наявності права ОСОБА_3 перебувати в зачиненій кімнаті. Суд наполягав на досліджені доказів, які підтверджують кваліфікацію дій ОСОБА_3 за таємним викраденням майна саме із проникненням.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне, відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, так як це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження та виключити кваліфікуючу ознаку як проникнення до житла та перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч.3 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України з кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При цьому, перекваліфіковуючи дії ОСОБА_3 з ч.3 ст. 185 КК України на ч.1 ст. 185 КК України, суд виходить з того, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 щодо викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 , кваліфіковані єдиним епізодом та охоплені єдиним умислом, без зазначення повторності, як кваліфікуючої ознаки.

Таким чином, суд, дослідивши обставини кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що вони є достатніми для прийняття рішення про винуватістьОСОБА_9 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 185 КК.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Відповідно до ст. 66 КК, суд встановлює обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК, суд встановлює обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Крім того, необхідно зазначити, що в обвинувальному акті за епізодом від 29.09.2021 року зазначена обтяжуюча провину обставина, як вчиненнякримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Необхідно зазначити, що відповідно до обвинувального акту, а саме викладу фактичних обставин кримінального проступку та формулювання обвинувачення не вбачається, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок у стані алкогольного сп`яніння, тому суд вважає за необхідне виключити цю обтяжуючи провину обставину, так як відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що фактично за кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 126-1 КК України було вчинено два правопорушення за двома обвинувальними актами. В обвинувальному акті, щодо скоєння правопорушення 01.12.2021 року зазначено як обтяжуючу провину обставину, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Відповідно до ч.4 ст. 76 КК якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини КК України як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Таким чином, необхідно зазначити, що вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах є ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК та впливає на його кваліфікацію, тому суд не може визнати вказану обставину, що обтяжує покарання за скоєння кримінального правопорушення 01.12.2021 року.

Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання:

Призначаючи покарання суд керується вимогами ч.2 ст. 65 КК, якою встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення (постанова Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі N 298/95/16-к провадження N 51-2501км18).

Крім того, суд керується загальними засадами кримінального провадження: змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.15 ч.1 ст. 7 та ст. 22 КПК України) та диспозитивність (п.19 ч.1 ст. 7 та ст. 26 КПК України).

При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення - згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків; особу винного, а саме те, що він раніше не судимий в силу ст. 89 КК України;його вік - 33 роки та соціальне положення - не одружений; характер, мотиви та обставини вчинених кримінальних правопорушень, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання та вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання за ст. 126-1, ч.1 ст. 125 КК у вигляді виправних робіт , а за ч.1 ст. 185 КК у вигляді обмеження волі.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду:

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_6 в частині стягнення з ОСОБА_3 , матеріальної шкоди в розмірі 22472 гривні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як доведений матеріалами кримінального провадження.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

Суд вважає за необхідне, з урахуванням призначеного покарання, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважати продовженим.

Суд вважає за необхідне арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2022 року скасувати та відповідно до ст. 100 КПК України, речовий доказі вважати повернутим.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рішення про визнання його винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 185 КК.

Покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, та остаточна міра покарання, обрана судом:

Призначити за ст. 126-1 КК покарання у вигляді виправних робіт строком на 1 рік.

Призначити за ч.1 ст. 125 КК покарання у вигляді виправних робіт строком на 1 рік.

Призначити за ч.1 ст. 185 КК покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України визначити покарання ОСОБА_3 по сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, та остаточно призначити 2 роки обмеження волі.

Початок строку відбування покарання:

Строк відбування покарання рахувати з дати оголошення вироку, а саме з 14.04.2023 року.

Рішення про цивільний позов:

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 задовольнити на суму матеріальної шкоди 22472 гривні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 22472 гривні.

Рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації:

Речовий доказ - мікрохвильову піч «LG MH-6324D» - вважати повернутим.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважати продовженим.

Арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2022 року-скасувати.

Рішення про залік досудового тримання під вартою:

Зарахувати у строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, з урахуванням п.б ч.1 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі, а саме з 01.11.2022 року по набрання вироком законної сили.

Строк і порядок набрання вироком законної сили та його оскарження:

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Порядок отримання копій вироку та інші відомості:

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1