ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1929/23 Справа № 206/2878/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі

відеоконференції)

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ст. 348 КК України,

та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Селезнівка Перевальського району Луганської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ст. 348, ч.3 ст. 185 КК України,

у кримінальному провадженні № 0001465,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 17 червня 2023 року.

Клопотання захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу на альтернативний, не пов`язаний з триманням під вартою залишено без задоволення.

Рішення суду обґрунтовано тим, що в судовому засіданні було доведено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, у виді можливості вчинити спроби переховування від суду, який було встановлено під час обрання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який на даний час не змінився і не відпав, оскільки останні обвинувачуються у вчиненні умисних злочинів, які відносяться до категорії тяжкого та особливо тяжкого, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретних осіб, а й для суспільства в цілому. Також судом враховано суворість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі доведення їх винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів.

Враховуючи викладені обставини в сукупності, та з врахуванням продовження на території України правового режиму воєнного стану, суд прийшов до висновку, що інші альтернативні види запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , тому клопотання захисників про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягають.

При цьому судом зазначено, що судом систематично призначаються судові засідання, дати та час яких заздалегідь погоджувалися із захисниками ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , однак, у більшості випадків, зокрема у березні та квітні 2023 року, судовий розгляд переносився саме за заявами захисників, що перешкодило суду у розумні строки закінчити дослідження доказів сторони обвинувачення.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не погодились за даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просять дослідити відеозапис засідання від 19.04.2023 року та встановити факт прохання адвоката Копйової побачитися з обвинуваченим та ігнорування суду такого прохання та фактичний недопуск адвоката до клієнта; дослідити бодікамери старшого конвою ОСОБА_11 та інших співробітників конвою та встановити відсутність відмови від участі в судовому засіданні; надати оцінку кожному з аргументів апелянта; ухвалу скасувати та обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що обвинувачені тримаються під вартою понад 5 років та 2 місяці без судового рішення.

19.04.2023 року обвинувачених доставили до Дніпропетровського районного суду, але не вивели до зали судових засідань, і, у порушення вимог ст. 193 КПК України, суд продовжив застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Копію оскаржуваної ухвали в день її винесення обвинуваченим не вручили, отримали її вони лише 20.04.2023 року.

В судовому засіданні 19.04.2023 року обвинуваченого ОСОБА_12 представляла адвокат за призначенням ОСОБА_9 , яка повідомила суду, що вона має обов`язок зустрітися з підзахисним, проте суд таке прохання проігнорував.

Також апелянти зазначають, що відповідно до змісту оскаржуваної ухвали, обвинувачені відмовилися підійматися до зали судового засідання, але це неправда.

Крім того, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, обвинувачені не отримували.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється апеляційним судом за відсутності прокурора та захисника ОСОБА_10 , які про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Під час апеляційного перегляду справи обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили ухвалу скасувати та застосувати до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В судовий дебатах учасники кримінального провадженні підтримали свої вимоги.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши надані матеріали та обговоривши скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні вимоги обвинуваченого не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, у провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0001465 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ст. 348 КК України та ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч.4 ст. 187, ст. 348, ч.3 ст. 185 КК України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до наданих матеріалів, 19 квітня 2023 року до суду першої інстанції прокурором подано клопотання про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, в якому зазначено, що встановлені ризики та суспільна небезпека ОСОБА_7 та ОСОБА_13 не відпали і продовжують існувати.

Оскаржуваною ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року клопотання прокурора було задоволено та продовжено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, за відсутності обвинувачених, які були доставлені до суду, однак, відповідно до повідомлення конвою, відмовилися підійматися до зали судового засідання.

Враховуючи викладене, колегія суддів не може погодитися з таким рішенням суду першої інстанції, оскільки воно в повній мірі не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, тому підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких, які мають високий ступінь суспільної небезпеки.

Досліджуючи наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, на який у своєму клопотанні послався прокурор, суд апеляційної інстанції встановив його наявність виходячи з наступного.

Підставами застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, хоча зміст поняття «достатні підстави» не має чіткого законодавчого визначення, аналіз кримінального процесуального судочинства свідчить про те, що такими підставами є передбачувана небезпека вчинення обвинуваченим протиправних дій, зазначених у ч. 1 ст. 177 КПК України, та дозволять суду на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність обрання запобіжного заходу.

У кримінальному судочинстві поняття ризиків передбачає як тактичні ризики, так і конкретні небажані для кримінального провадження наслідки поведінки підозрюваних та обвинувачених.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою є заходом забезпечення кримінального провадження, тобто заходом кримінального процесуального примусу, оскільки такий захід дає можливість виявляти та зберігати докази, запобігти прогнозованій протиправній поведінці чи унеможливити ухилення від слідства та суду обвинуваченого. Такий превентивний та забезпечувальний захід спрямований на недопущення можливої протидії з боку обвинуваченого провадженню у кримінальній справі, та є ефективним засобом коригування його неправомірної поведінки.

Обмежуючи конституційні права обвинуваченого у вчиненні злочину, запобіжні заходи виконують позитивну роль, реалізуючи у кримінальному процесі матеріально-правовий принцип крайньої необхідності: завдання меншої шкоди, щоб запобігти більшій шкоді.

На думку суду апеляційної інстанції, ризик переховування обвинувачених від суду є підтвердженим, оскільки тяжкість імовірного покарання можна вважати істотним фактором на підтвердження цього ризику. Цей ризик приймається до уваги (поряд з іншими обставинами) з урахуванням імовірності суворого покарання. Як наголошено у сталій практиці ЄСПЛ, яка висловлена у численних рішеннях тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Досліджуючи особи обвинувачених, колегія суддів зазначає, що останні раніше не судимі, офіційно не працевлаштовані, ОСОБА_6 - одружений.

Отже, існування ризику, передбаченого п. ч.1 ст. 177 КПК України у сукупності із фактичними обставинами висунутого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачення, даними про їх особи, відповідно до вимог кримінального процесуального закону на підставі ст.ст. 177, 178 КПК України із дотриманням вимог ст. 194 КПК України, колегія суддів приходить до висновку про неможливість застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне часткового задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе запобігти встановленому ризику, який передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України та буде відповідати завданням кримінального провадження. Тому апеляційну скаргу обвинувачених необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановивши нову.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ст. 348 КК України, та ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, ст. 348, ч.3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0001465 - скасувати.

Постановити нову, якою клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_14 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачений ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 24 дні, тобто до 17 червня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4