справа № 208/1385/22
№ провадження 1-кп/208/198/23
ВИРОК

Іменем України

15 серпня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0001340 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, одруженого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Близько 09.00 годин 24.09.2020 року, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , рухався в Заводському районі міста Кам`янського по вулиці Сергія Слісаренка з боку вулиці Каштанів в напрямку вулиці Михайла Грушевського.

Під час руху ОСОБА_5 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, перед виконанням маневру повороту ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи поворот ліворуч на вулицю Михайла Грушевського, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину вулиці Михайла Грушевського по регульованому пішохідному переходу, справа наліво за напрямком його руху, на яку він повертав, внаслідок чого, в районі перехрестя вулиці Михайла Грушевського та вулиці Сергія Слісаренка скоїв на неї наїзд.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу Дробот спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більш 21 дня.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом порушив вимоги п. 16.2 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

п. 16.2 - «на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає»,

невиконання якого, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні злочину при визначених в обвинувальному акті обставинах визнав повністю та пояснив суду, що раніше з потерпілою знайомий. Потерпіла ОСОБА_9 його сусідка. Неприязливих стосунків з нею не мав.

В ранковий час 20.09.2020 року, він керуючи автомобілем «Мітсубісі», рухався через перехрестя вулиці Слісаревського та вулиці Грушевського. Повертаючи ліворуч, не помітив потерпілу та скоїв на неї наїзд. Після ДТП одразу вийшов з автомобілю та підійшов до останньої. Зателефонував донці потерпілої та повідомив про скоєне. Потім, після ДТП дав потерпілій 100 доларів США та купив лангет. На теперішній час він не має роботи. Цивільний позов визнає. В подальшому зобов`язується виплачувати потерпілій завдану шкоду.

Свою вину визнає повністю та щиро кається у скоєному, просить вибачення у потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_5 раніше знайома. Раніше батьки останнього мешкали з неї по сусідству.

24.09.2020 року приблизно о 09.00 годині, вона вийшла з дому до магазину «АТБ», скупитися. Підійшла до перехрестя вулиць Грушевського та Ніколенка . Був великий наплив транспорту. На деякій відстані до перехрестя знаходився автомобіль, на якому як виявилося рухався обвинувачений. Вона почала переходити пішохідний перехід першою та не дійшовши приблизно 40 см. до середини дороги, побачила як автомобіль обвинуваченого різко здійснив поворот та скоїв на неї наїзд. Від удару вона на деякий час вона втратила свідомість. Отямившись побачила що лежить на дорожньому покритті а ОСОБА_5 вийшов з автомобілю та підійшов до неї. Також підійшли перехожі. Вона попросила зателефонувати доньці. Потім на місце події приїхала поліція та ШМД. Її повезли до лікарні, де наклали гіпс та поклали на витяжку. 2 дні потому, ОСОБА_5 прийшов до лікарні та приніс їй 100 доларів США. Останній попрохав забрати з поліції заяву. Потім її виписали з лікарні та ще приблизно місяць вона лежала вдома. В неї сильно боліло коліно, тому її відвезли до травматолога. В подальшому обвинувачений ще приходив до неї додому 2 рази, просив забрати заяву з поліції. Взагалі вона пролежала на протязі всієї зими. Телефонувала ОСОБА_5 , хотіла щоб він відвіз її до лікарні, але останній на дзвінки не відповідав. Навесні вже почала виходити на вулицю. Від сусідів дізналася, що ОСОБА_5 розповідав, що вона начебто взагалі сама кинулася під його машину чим спричинила ДТП. В подальшому, відвідувала лікаря травматолога та виявилося, що їй потрібна операція. Від обвинуваченого ніякої допомоги не надходить. Окрім цього останній уникає її. Їй потрібні гроші на операцію. При призначенні покарання покладається на розсуд суду. Заявлений цивільний позов підтримує, просить його задовольнити.

Окрім повного визнання ОСОБА_5 вини у пред`явленому йому обвинуваченні, вона встановлена в судовому засіданні та підтверджена відповідними доказами, які були предметом дослідження у цьому кримінальному провадженні, а саме:

- витягом з ЄРДР від 24.09.2020 року, як підстави початку досудового слідства, з правовою кваліфікацією за ч.1 ст. 286 КК України, з фабулою, що 24.09.2020 року, близько о 09.00 годині, на вулиці М.Грушевського в м. Кам`янське, автомобіль «Mitsubishi Lancer» д/з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переході справа наліво за напрямком руху транспортного засобу, внаслідок чого остання отримала травму з діагнозом забій лівого колінного суглобу, закритий перелом верхньої треті лівої гомілки, госпіталізовано до реанімаційного відділення КЗ «КМЛШМД» (т.2 а.с. 1);

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.09.2020 року, згідно якого зафіксована обстановка на місці ДТП - ділянці місцевості розташованої на перехресті вулиці Слісаренка та вулиці Грушевського в м. Кам`янське. На зазначеній ділянці розташований автомобіль «Mitsubishi Lancer» д/з НОМЕР_1 з пошкодженням переднього бамперу, схемою ДТП та фотознімками (т.2 а.с.11-18);

- речовими доказами по справі - вищезазначеним транспортним засобом (т.2 а.с.20);

- висновками судово-медичних експертиз № 316-Е від 31.03.2021 року та № 316-Е-2 від 14.07.2021 року, згідно яких, з урахуванням медичних документів, у ОСОБА_4 виявлене тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому зовнішнього мищелку лівої великогомілкової кістки, яке відноситься до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більш 21 дня, так як зазвичай термін загоєння подібного пошкодження понад 21-ї доби.

Ушкодження виникло внаслідок дії тупого твердого предмета по зовнішній поверхні лівої гомілки, більш конкретно характерологічні властивості котрого не відобразились. Враховуючи характер ушкоджень, процеси їх загоєння, данні медичних документів, експерт вважає давність їх утворення незадовго до потрапляння в лікарню, 24.09.2020 року.

При потраплянні в лікарню, взяті кров та сеча на наявність алкоголю, етанол в крові не виявлено.

Враховуючи локалізацію ушкодження, експерт вважає, що воно виникло внаслідок дії тупого т твердого предмета по зовнішній поверхні лівої гомілки, більш вірогідно в напрямку зліва направо відносно вертикальної вісі потерпілої.

Під час отримання травми, потерпіла знаходилась в вертикальному положенні, про що свідчить характер та локалізація ушкодження (т.2 а.с.32-33);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.02.2022 року, який проводився на місці події, а саме на пішохідному переході по вул. Грушевського, за участю потерпілої ОСОБА_4 , під час якого потерпіла вказала на місце наїзду, змоделювала темп свого руху, яким вона йшла під час ДТП, продемонструвала де саме знаходився автомобіль чорного кольору який здійснив на неї наїзд після відновлення руху (т.2 а.с. 53-59);

- висновком автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-22/4911-ІТ від 16.02.2022 року, згідно якого, в даній дорожній обстановці водій автомобіля «MITSUBISHI LANCER» ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.2 Правил дорожнього руху України.

Технічна можливість уникнути наїзду на пішохода для водія автомобіля «MITSUBISHI LANCER» ОСОБА_5 при заданому механізмі події, визначалось виконанням ним вимог п. 16.2 Правил дорожнього руху та для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому виконати їх.

При заданому механізмові події, дії водія автомобіля «MITSUBISHI LANCER» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 16.2 ПДР України, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. (т.2 а.с.65-66)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає визнання своєї вини, щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлені.

Питання про призначення покарання при постановленні вироку суд вирішує в залежності від доведеності винуватості особи у вчиненні злочинних дій за обставин, пред`явлених в обвинуваченні, з урахуванням вимог статей 50, 65 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації, ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та ризик його небезпеки для суспільства та для окремих осіб, визначені як низькі. На думку органу пробації виправлення обвинуваченого без обмеження волі на певний строк можливе, та не становить високої небезпеки для суспільства.

Досудова доповідь не будучі обов`язковою для прокурора та суду, враховується при вирішенні питання щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченій особі.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, яке визначено законодавством як нетяжкий злочин, що характеризується неумисною формою вини, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину визнав повністю, скарг за місцем мешкання на останнього не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховує обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначає, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Враховуючи принцип індивідуалізації покарання, суд вважає що покарання обвинуваченому повинно призначатись у межах санкції ст. 286 ч.1 КК України, а подальше перевиховання та виправлення ОСОБА_5 можливо шляхом призначення йому покарання у виді обмеження волі, з встановленням строку випробування.

Згідно із ч.3 ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5-ти років, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до дотримання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд відповідно до ст. 76 КК України покладає на засудженого відповідні обов`язки.

Розглядаючи питання призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи його обов`язковість та відсутність обставин для застосування ст. 69 КК України, суд вважає його призначення необхідним.

На думку суду, саме таке покарання є законним, справедливим, цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового злочину.

Розглядаючи позовні вимоги цивільного позивача ОСОБА_4 до обвинуваченого та страховика про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Злочин тягне за собою ряд юридичних наслідків, з яких для потерпілого найважливішим є відновлення його порушеного права, яке досягається за допомогою цивільного позову. У відповідності зі ст. 128 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано збитків, має право під час кримінального провадження, проте виключно до суду, пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Стаття 1166 ЦК України, якою визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлює, що така шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно правової позиції викладеної в п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи такі позови, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

В зазначеному Законі України закріплено основні поняття, які використовуються у даному виді відносин зі страхування.

Страхувальники - дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Враховуючи викладені в позові вимоги про стягнення матеріальної шкоди, їх належне обґрунтування, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю СК «Альфа-Гарант» підлягають повному задоволенню, у визначеному позивачем розмірі, в сумі 46 600 гривень.

Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та встановлює, що така шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Конституцією України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Чітких механізмів встановлення наявності моральної шкоди спричиненої внаслідок кримінального правопорушення, визначення її розміру, механізму доказування, в законодавстві України не визначено, але в будь-якому випадку, для стягнення моральної шкоди необхідно першочергово довести саме її наявність, обґрунтувати розмір моральної шкоди.

У відповідності до Постанова Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до п. 9 зазначеної вище Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивачу заподіяні моральні страждання у виді фізичного болю під час травмування та наступного тривалого лікування, яке не закінчено дотепер. Внаслідок заподіяного тілесного ушкодження перерваний істотний, звичний для позивача ритм життя та майбутніх планів, виникла необхідність їх перегляду та відновлення, що потребує від неї значних зусиль, негативно впливають на її емоційний стан.

Вина обвинуваченого, причинний зв`язок між злочинними діями та бездіяльністю, заподіянням моральної шкоди, в судовому засіданні встановлено.

Суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають повному задоволенню у визначеному позивачем розмірі, стягненню з ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 15 000 гривень.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України. Згідно ст. 124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 рік.

Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого протягом іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Позовні вимоги позивача - потерпілої ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю СК «Альфа-Гарант», задовольнити повністю, стягнувши з ТДВ СК «Альфа Гарант» на користь ОСОБА_4 в якості відшкодування матеріальної шкоди 46 600 гривень.

Позовні вимоги позивача - потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , задовольнити повністю, стягнувши з останнього на користь ОСОБА_4 в якості відшкодування моральної шкоди 15 000 гривень.

Стягнути з засудженого ОСОБА_5 процесуальні витрати по проведенню судової експертизи в сумі 1 372 гривень 96 копійок.

Речові докази по справі:

- автомобіль «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 , знявши арешт з майна залишити в його користуванні.

До набрання вироком законної сили, захід забезпечення кримінального провадження відносно засудженого ОСОБА_5 , не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1