Справа № 517/281/23
Провадження № 1-кп/517/27/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року смт Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Захарівка кримінальне провадження, внесене 18 квітня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глибокояр Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, із базовою загальною середньою освітою, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 15.04.2023 близько 10 год 00 хв., перебуваючи у будинку, в якому він проживає, що розташований за адресою: с. Войничеве Роздільнянського району Одеської області, де під час розпивання алкогольні напої разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли внаслідок суперечки, маючи умисел спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс останньому два удари рукою в область обличчя від чого останній впав на землю.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 24 від 25.04.2023 ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритого двостороннього перелому нижньої щелепи з невеликим зміщенням відламків, які призвели до тривалого розладу здоров`я понад три тижні (більш ніж 21 день) і за цим критерієм, відповідно до п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав та суду пояснив, що 15.04.2023 він разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували в будинку, що розташований в с. Войничеве Роздільнянського району Одеської області, де вони розпивали спритні напої. У подальшому між ним та ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої наніс останньому два удари рукою по обличчю. Обвинувачений суду повідомив, що він у вчиненні вказаного правопорушення розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 15.04.2023 він перебував разом з ОСОБА_7 перебував у гостях у ОСОБА_4 , де вони разом розпивали спиртні напої. Через деякий час між ними виникла суперечка з приводу коштів, які йому надав ОСОБА_4 . В ході сварки ОСОБА_4 вдарив його два раки рукою по обличчю. Щодо міри покарання обвинуваченому, потерпілий просив призначити суворе покарання.

Судом дослідженні наступні докази, надані прокурором під час судового провадження.

З досліджених в судовому засіданні доказів, що надані сторонами вбачається, що 18.04.2023 з заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся ОСОБА_6 . Згідно вказаної заяви, він просить притягнути до відповідальності ОСОБА_4 , який 15.04.2023 біля 10 год 00 хв. завдав йому тілесні ушкодження.

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 18.04.2023, номер кримінального провадження 0000025, що підтверджується витягом з ЄРДР від 18.04.2023.

Згідно з висновком експерта № 24 від 25.04.2023 встановлено, що у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження: синці правої навколо очної ділянки на обличчі в ділянці правої вилиці, у зовнішнього кута рота праворуч; закритий двосторонній перелом нижньої щелепи з невеликим зміщенням відламків.

Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_6 виникли від дії тупого предмета, та могли утворитися 15.04.2023.

Синці правої навколо очної ділянки на обличчі в ділянці правої вилиці, у зовнішнього кута рота праворуч відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Закритий перелом двостороннього перелому нижньої щелепи з невеликим зміщенням відламків призвели до тривалого розладу здоров`я понад три тижні (більш ніж 21 день) і за цим критерієм, відповідно до п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена, оскільки підтверджена показаннями обвинуваченого, потерпілого та письмовими доказами у справі, які узгоджуються між собою. Вказані докази суд приймає до уваги як належні та допустимі, та вважає їх достатніми для висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 .

Так, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду всі обставини вчинення кримінального правопорушення, його об`єктивні дії, які підтверджують наявність умислу в його діях на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 . Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно 15.04.2023 умисно наніс ОСОБА_6 два удари рукою по обличчю.

Вказані показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілого, який підтвердив обставини повідомлені обвинуваченим щодо способу, часу, місця вчинення кримінального правопорушення, характеру та локалізації ударів, механізму отримання ним тілесного ушкодження, та висновком експерта, яким підтверджено отримання потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до довідки лікаря-психіатра Захарівської багатопрофільної лікарні від 21.04.2023 вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.

Згідно довідки Захарівської багатопрофільної лікарні ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

З характеристики наданої за місцем проживання обвинуваченого вбачається, що ОСОБА_4 характеризується посередньо.

З вимоги про судимість ГУНП в Одеській області від 26.04.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив умисне нетяжке кримінальне правопорушення, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, за місцем проживання характеризується посередньо.

Таким чином, обвинувачений вину визнав повністю, розкаявся, що суд оцінює як обставину, що пом`якшує покарання у виді щирого каяття.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПКтУкраїни суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді від 25.05.2023, підготовленої Роздільнянським районним сектором № 2 Філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення - середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб - середній. Виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, думки потерпілого, який просив призначити суворе покарання, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.122 КК України, оскільки призначенні інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим.

Судом не встановлено наявності обставин, визначених ст. 69 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які б з урахуванням особи винного дали можливість призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу України за це кримінальне правопорушення.

Разом з тим, суд, враховуючи, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся, вперше притягується до кримінальної відповідальності, відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, вважає за можливе застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід у вказаному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 122 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Фрунзівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: