1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7740/20 1-кс/335/1506/2023

27 червня 2023 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя в залі суду заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 , -
Заявник ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відвід слідчому судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 , у провадженні якої перебуває зазначене клопотання, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України. В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_3 зазначив, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Заявник зазначає, що його клопотання (заяви) передані в провадження слідчого судді ОСОБА_5 з порушенням автоматичного розподілу, зокрема п. 2.4.9 Засад використання автоматизованої системи документообігу в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя (додаткові пояснення у справі від 26.06.2023).. Також, вказав на те, що слідчий суддя раніше приймала рішення за схожими його вимогами, та не може брати участь у повторному розгляді клопотання, оскільки відмовляла йому у відкритті провадження за його зверненнями. При цьому, ухвала про відмову у відкритті провадження була скасована відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду. Крім того, при розгляді його клопотань суддя ОСОБА_5 не призначала йому захисника. Посилаючись на вищенаведене, заявник зазначає, що такі дії судді викликають у нього сумніви в її об`єктивності та неупередженості.
У судовому засіданні у режимі відеоконфереції ОСОБА_3 заяву про відвід підтримав з підстав викладених у самій заяві та у додаткових поясненнях. Пояснив, що він вважає, що був порушений порядок розподілу його клопотань між слідчими суддями, тому вони надійшли на розгляд судді ОСОБА_5 .. Таким чином заявник вважає, що є три блоки підстави для відводу слідчого судді ОСОБА_5 : по-перше, це порушення порядку визначення слідчого судді у відповідності до ст. 35 КПК України, оскільки передача раніше визначеному судді була не дотримана. Так, суддею, який підпадає під такі ознаки повинен бути слідчий суддя ОСОБА_6 , а не суддя ОСОБА_5 ; по-друге, слідчим суддею ОСОБА_5 раніше було розглянуто 5 його скарг (заяв) і в чотирьох з них було відмовлено. Два рішення прийнятих суддею ОСОБА_5 були діаметрально протилежними рішенням інших слідчих судді цього ж суду та суду вищої інстанції. При цьому він вважає, що при розгляді його скарг (клопотань) суддя не мотивувала свої рішення, безпідставно відмовляла в їх задоволенні, відмовляла у відкритті провадження. Після чого Запорізький апеляційний суд скасував ухвалу судді ОСОБА_5 про відмову у відкритті провадження. На його думку суддя є необ`єктивною та має особисту антипатію до нього, а тому підлягає відводу; по-третє, рішення прийняті слідчим суддею ОСОБА_5 вже набули законної сили, але він може включити свої заперечення на них у випадку оскарження основного рішення за кримінальним провадженням, а тому вважає, що в особистих інтересах судді ОСОБА_5 відмовляти йому в задоволення його звернень і надалі. При цьому, він погоджується з тим, що рішення інших суддів не мають наперед визначеного значення для будь-якого іншого судді, але вважає через те, що він не вбачає в рішеннях судді ОСОБА_5 мотивів, з яких вона виходить при їх прийнятті, вважає її упередженою до нього.
У судовому засіданні прокурор проти задоволення заяви заперечував, вважає що підстави для відводу слідчого судді ОСОБА_5 відсутні, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді слід відмовити. Доводи заяви ґрунтуються лише на припущеннях самого заявника. Додатково зазначив, що ОСОБА_3 подав три ідентичні заяви про відвід слідчому судді ОСОБА_5 , які розглядаються іншими суддями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, тому вважає, що з боку заявника вбачається зловживання правом на відвід.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до положень ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.
Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні визначені ст. 75 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя не має право брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості (п. 4); у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (п. 5).
Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
Частиною 1 ст. 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ч.1 ст.75 КПК України.
З огляду на нормативний зміст пункту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України відвід судді може бути заявлений і з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 3 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.
Як на підставу для відводу слідчого судді, ОСОБА_3 посилається на обставини, наявність яких для відводу слідчого судді підлягають доведенню.
Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.
Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.
Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.
Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду даної скарги, суд також бере до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, за яких заявлення відводу «a priori» не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.
Суд вважає, що викладені заявником обставини не свідчать про упередженість слідчого судді. Упередженість це думка, що склалася заздалегідь, без урахування об`єктивних фактів, а таких обставин заявником не вказано.
Крім того, заявником не наведено фактів прояву слідчим суддею ОСОБА_5 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність при розгляді скарги, а заява містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.
Що стосується тверджень заявника про скасування 31.01.2023 року Запорізьким апеляційним судом ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12.07.2022 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_3 , то зазначена обставина не входить до визначеного ст. 75 КПК України переліку підстав для відводу судді і не є обставиною, яка може викликати сумнів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 і виключає участь слідчого судді у кримінальному провадженні в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, що узгоджується з позицією, висловленою в рішення Ради суддів України від 08 червня 2017 року № 34 (зі змінами, внесеними рішенням Ради суддів України № 13 від 01 березня 2019 року).
При цьому суд зазначає, що суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, не зважаючи на будь - які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику, а право подавати скарги на дії судді можна віднести до одного із засобів контролю за діяльністю судді під час здійснення ним правосуддя, і в жодному разі можливість скористатися таким правом не є способом усунення певного судді від здійснення посадових обов`язків у конкретній справі за бажанням конкретних осіб і може бути розцінене як намагання здійснити тиск на суд при здійсненні правосуддя.
Процесуальна діяльність слідчого судді ОСОБА_5 (у тому числі, процедура розгляду заяв та клопотань) та судові рішення підлягають оскарженню в передбаченому процесуальним законодавством порядку. Наявність у осіб, які приймають участь у справі, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду справи чинному законодавству України не можуть бути підставою для відводу судді, і всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням у справі.
При цьому, суд приймає до уваги те, що заявник не оскаржував в установленому порядку рішення, які прийняті слідчим суддею та сам зазначає, що вони набрали законної сили з чи він погоджується.
Доводи заяви ОСОБА_3 про відвід фактично зводяться до незгоди заявника з процесуальними рішеннями слідчого судді, зокрема ухвалами слідчого судді від 13.05.2021, 04.06.2021, 12.07.2022, 04.04.2023, що по суті є позасудовим порядком їх оскарження і є недопустимим.
Як на одну з таких підстав є посилання заявника на невідповідність (діаметральну протилежність), на його думку, рішень слідчого судді ОСОБА_5 рішенням інших суддів цього суду чи суду вищої інстанції.
В той же час, сам заявник стверджує, що будь-які інші рішення судів не мають наперед визначеного значення для конкретного судді, зокрема і для судді ОСОБА_5 ..
Судове рішення у широкому значенні акт судового розгляду справи будь-якого виду провадження. Судове рішення також називають актом реалізації судової влади. Метою судового рішення є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, яке переконує сторони і суспільство у справедливості суду, утвердженні ним прав людини та запобігає стану невизначеності в аналогічних ситуаціях.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У зв`язку з цим, заслуговує на увагу позиція, згідно з якою вмотивованість рішень суду необхідно розглядати як самостійну вимогу, яка не є тотожною вимогам законності й обґрунтованості.
Згідно з існуючим науковим підходом, обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене судом на підставі обставин у судовій справі, які повно і всебічно з`ясовані на основі доказів, що були досліджені судом. Вмотивованим є судове рішення, в якому належним чином зазначені підстави, на яких воно ґрунтується. Під умотивованістю розуміється повне і всебічне відображення в рішенні суду мотивів, якими він керувався при ухваленні свого рішення, при оцінюванні доказів для встановлення наявності або відсутності обставин, на які сторони посилалися як на підґрунтя своїх вимог і заперечень, із зазначенням, чому певні докази були взяті до уваги або відхилені, й віддзеркалення мотивів щодо позиції суду при застосуванні норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до положень ст. 380 КПК України існує можливість роз`ясненя судового рішення. Так, відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Додатково суд звертає увагу на те, що у своїй діяльності суддя керується лише законом, але він також має повноваження тлумачити закон.
Фактична незалежність передбачає незалежність судді при здійсненні своєї діяльності.
Незалежність судді визначається не лише законом, а й особистістю самого судді та його компетентністю. Незалежність означає, що суддя при прийнятті рішення є вільним від впливу: інших гілок влади; політичних чи суспільних груп; осіб чи сторін у процесі, окрім представництва їх у справі; колег (з того ж або вищого суду), окрім професійних чи колегіальних консультацій; власних упереджень.
Така незалежність судді презюмується, і за наявності протилежних обставин потребує мотивованого доведення.
Доводи заявника щодо недопустимості повторної участі слідчого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, передбаченій ч.2 ст.76 КПК України, є неспроможними, оскільки в даному випадку правила цієї статті не застосовуються.
Отже, обставини, що визначені статтею 75 КПК України та які виключають участь слідчого судді в кримінальному провадженні під час досудового розслідування, відсутні, жодних доказів упередженості чи наданні переваг в реалізації принципу змагальності сторін будь-кому із учасників процесу з боку слідчого судді не надано, а наведенні заявником обставини не є обставинами, які викликають сумнів в неупередженості судді в рамках розгляду зазначеного клопотання, а тому підстав для задоволення заяви про відвід слідчого судді з цих підстав суд не вбачає і у цій частині остання задоволенню не підлягає.
Щодо доводів заявника ОСОБА_3 про визначення слідчого судді з порушенням порядку встановленого ст.35 КПК України, суд зазначає наступне.
В своїх додаткових поясненнях заявник ОСОБА_3 вважав наявним порушення п. 24.9 Засад використання автоматизованої системи документообігу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, затвердженого рішенням зборів суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.06.2021 (далі Засад). Зі змісту даного документу вбачається, що такого пункту він не містить. Натомість, наведені положення відповідають змісту п. 2.4.9 цього документу. Заявник вказує на те, що застосовуючи дані приписи при розподілі його скарг та клопотань повинен був визначений слідчим суддею ОСОБА_6 , як суддя, якому першому були передані його звернення з 2020 року.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь в кримінальному провадженні у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до п. 2.3.21 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, судові справи підлягають автоматизованому розподілу між суддями, які мають на момент автоматизованого розподілу судових справ повноваження для здійснення процесуальних дій.
Згідно п. 2.3.3. цього Положення не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли, зокрема, за чотирнадцять днів, якщо інше не встановлено зборами суддів відповідного суду, до початку відпустки (якщо її тривалість становить не менше чотирнадцяти календарних днів).
Відповідно до п. 2.1 зазначених Засад, розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.
Згідно п. 2.4.9 цих Засад клопотання (скарга), подане в межах кримінального провадження, передається на розгляд слідчому судді, визначеному в порядку автоматизованого розподілу (за правилами розділу 2.3. «Розподіл судових справ між суддями» Положення про автоматизовану систему документообігу суду, в редакції Рішення Ради суддів України від 15.09.2016 року). Усі наступні клопотання (скарги), подані в межах цього ж кримінального провадження, передаються цьому ж слідчому судді як раніше визначеному шляхом використання функції АСДС «поєднання обліково-статистичних карток».
У разі відсутності раніше визначеного слідчого судді у кримінальному провадженні, при надходженні до суду клопотання (скарги) в рамках цього ж кримінального провадження, воно підлягає повторному автоматизованому розподілу між слідчими суддями (за правилами розділу «Повторний автоматизований розподіл судових справ між суддями» Положення про автоматизовану систему документообігу суду, в редакції Рішення Ради суддів України від 15.09.2016 року). Всі наступні клопотання (скарги) в межах цього кримінального провадження передаються цьому ж слідчому судді як раніше визначеному шляхом використання функції АСДС «поєднання обліково-статистичних карток».
У разі одночасної відсутності слідчих суддів, визначених за результатами автоматизованого розподілу справи та повторного автоматизованого розподілу справи, такі клопотання (скарги) підлягають повторному автоматизованому розподілу з урахуванням абзацу другого цього пункту.
У разі, коли за наслідками автоматизованого розподілу та повторного автоматизованого розподілу клопотань (скарг) визначено більше двох слідчих суддів в межах одного і того самого кримінального провадження, усі наступні клопотання (скарги) в межах цього ж кримінального провадження розподіляються в порядку хронології визначення таких слідчих суддів з урахуванням їх наявності на робочому місці (раніше визначеному складу, яким вважається перший). Відповідно до рішення зборів суддів від 22.04.2019 року.
Пункт 2.4.11 Засад передбачає, що у період відсутності слідчого судді та у період який передує обставинам його відсутності, з урахуванням вимог Типового Положення АСДС, судові справи з індексом «КС» розподіляються на інших слідчих суддів відповідно до п. 2.4.9 цих Засад. Відповідно до рішення зборів суддів від 16.06.2021 року.
На момент авторозподілу клопотання ОСОБА_3 , з яким він звернувся до суду через «Електронний суд» 11.06.2023 слідчий суддя ОСОБА_6 був відключений від такого розподілу за два тижні до своєї відпустки.
Враховуючи, що на момент автоматизованого розподілу судових справ, а саме клопотання ОСОБА_3 в даному провадженні, слідчий суддя ОСОБА_5 мала повноваження для здійснення процесуальних дій та в хронологічному порядку підлягала визначенню, тому порушень норм, передбачених частиною третьою статті 35 цього Кодексу, під час визначення слідчого судді для розгляду справи, судом не встановлено.
Дослідивши підстави відводу слідчому судді, суд дійшов висновку, що вони зводяться до не погодження із прийнятими суддею процесуальними діями та рішеннями при здійсненні судового контролю в якості слідчого судді під час досудового розслідування кримінального провадження.
Проаналізувавши наведені норми Кримінального процесуального кодексу України, суд зазначає, що в ході судового розгляду заяви про відвід не встановлено існування обставин, які б виключали участь слідчого судді в розгляді клопотання заявника, тому заява про відвід слідчого судді ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 35, 75, 81, 376 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви про відвід слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_5 від розгляду скарги у справі № 335/7740/20 (1-кс/335/1476/2023) , - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та окремо оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду виготовлено та проголошено 30.06.2023 о 10.00 год.

Суддя: ОСОБА_1