Справа № 521/6583/22
Провадження №1-кп/521/809/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченої - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 29.04.2022 року за № 0000324, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася у м. Трускавець Львівської області, має середню освіту, офіційно не працевлаштована, не заміжня, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але за вказаною адресою не проживає і зареєстрована як безпритульна особа, судима:

1) 29.09.2021 року Суворовським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

2) 29.07.2022 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 4, із застосуванням ст.ст. 69, 70, 71 КК України до 2 років 1 дня позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

04.04.2022 року о 16 години 37 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні торгівельного залу магазину «Єва № 4011» ТОВ «РУШ» за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 139-А, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, запровадженого в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року та продовженого у встановленому порядку, переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає і її дії залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу взяла з полиці тестер «Дольче Габбана Імператриця 100мл» вартістю 431 грн. і поклала вказаний товар у кишеню одягу. Після цього, не оплативши товар, ОСОБА_5 вийшла з магазину, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, тобто заволоділа належним ТОВ «РУШ» майном на вказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнала себе винною у вчиненні інкримінованого злочину і показала, що 04.04.2022 року після 16 години прийшла до магазину «Єва» на вул. Балківській, де викрала тестер парфумів, сховавши у кишеню, пройшла повз касу, не розрахувавшись, і винесла викрадені парфуми з магазину. В подальшому викрадене майно продала. Повністю визнає всі обставини, викладені в обвинуваченні. У скоєному розкаюється, жалкує про вчинене, бажає виправити свою поведінку.

Відповідно до ч. 3 с т. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази сторони обвинувачення на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченої у його вчиненні та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, які маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінального правопорушення, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 винна у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачена ОСОБА_5 раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, зареєстрована у філії Всеукраїнського благодійного фонду «Деполь Україна» як безпритульна особа і отримує відповідні соціальні послуги. Обвинувачена самостійно виховує неповнолітнього сина, який потребує материнської опіки, має слабкий стан здоров`я і перебував на стаціонарному лікуванні у квітні 2023 року. Мати обвинуваченої, яка наразі опікується дитиною, страждає на тяжку хронічну хворобу, а її близька людина бабуся померла у період перебування ОСОБА_5 під вартою.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , є щире каяття, оскільки вона повністю визнала вину і надала правдиві показання про обставини скоєння злочинів, а також повне добровільне відшкодування спричиненої шкоди, що підтверджується відповідною заявою представника потерпілого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує, що нею вчинено тяжкий злочини, особу винної, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і вважає необхідним і достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої обвинувачена не уникала, ураховуючи другорядну роль кари як мети покарання, а також фактичну тяжкість вчиненого злочину і вартість викраденого майна, повне визнання ОСОБА_5 вини і наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди), з урахуванням особи винної, яка є соціально незахищеною (безпритульною) особою, вчинила злочин у зв`язку зі складними життєвими обставинами, утримує і виховує неповнолітню дитину, також враховуючи її вкрай негативне ставлення до своєї поведінки і бажання її змінити і виправити, суд вважає за можливе пом`якшити основне покарання та призначити його із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Приймаючи рішення щодо застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд керується висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постанові від 20.03.2018 (справа № 695/1446/16): як випливає із законодавчих приписів, значення заходу примусу для досягнення його мети (ст. 50 КК), визначається не лише його суворістю, а й справедливістю. Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають врахуванню ступінь тяжкості вчиненого суспільно небезпечного діяння, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням покарання, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 29.07.2022 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком суду та утримується (тимчасово залишена) в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на підставі ухвали суду від 19.09.2022 року у зв`язку з розглядом кримінального провадження в суді, суд вважає за можливе не застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Представником потерпілої юридичної особи ТОВ «РУШ» ОСОБА_8 на стадії досудового розслідування на ім`я слідчого подано цивільний позов про стягнення з особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, суми спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 431 грн. Після цього представником потерпілого до суду надана заява про повне відшкодування спричиненої шкоди родичем обвинуваченої.

Оскільки в ході судового розгляду позовні вимоги потерпілого були задоволені добровільно у повному обсязі, суд вважає, що цивільний позов представника потерпілого ТОВ «РУШ» слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки один місяць.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 29.07.2022 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк два роки один місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

У строк призначеного ОСОБА_5 покарання зарахувати покарання, відбуте нею частково за попереднім вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 29.07.2022 року, за період з 13.07.2022 року до набрання законної сили цим вироком.

Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувати, але до набрання вироком законної сили на підставі п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України тимчасово залишити її в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» у зв`язку з розглядом кримінального провадження в суді.

Цивільний позов представника потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_8 про стягнення 431 грн. залишити без задоволення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя Ірина МОРОЗОВА