Справа №465/1574/17
Провадження1-в/465/344/23
Ухвала

про прийняття до провадження та

призначення захисника

25.07.23 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши заяву заступника медичного директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно - небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України

встановив:

Заступник медичного директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_3 звернувся із письмовою заявою на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

23.02.2017, близько 10 год. 00 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснив втечу із спеціалізованого лікувального закладу, а саме із стаціонарного чоловічого відділення № 23 для примусового лікувального психічно хворих (із звичайним наглядом) КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», що по вул. Кульпарківській, 95 у м. Львові, де перебував згідно Ухвали Галицького районного суду м. Львова від 15.12.2016, якою до нього було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом (як до особи, що вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 187 КК України).

За цим фактом було відкрито кримінальне провадження за ст. 394 КК України.

У зв`язку з попереднім кримінальним провадженням (за ст. ч. 1 ст. 187 КК України) проходив стаціонарну судово-психіатричну експертизу (Висновок судово-психіатричного експерта № 175 від 16.11.2016). Експертна комісія прийшла до висновку, що: « ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії з вираженим змінами (дефектом) особистості, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також страждав хронічним психічним захворюванням у формі параноїдної шизофренії з вираженими змінами (дефектом) особистості, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення до психіатричної лікарні із звичайним наглядом».

За даним кримінальним провадженням (ст. 394 ККУ) судово-психіатрична експертиза не проводилась.

16.03.2018 Франківський районний суд м. Львова постановив Ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_4 , що була отримана лікувальним закладом 20.04.2018 вх. № 710/01.4.18.

Однак на той час ОСОБА_4 в заклад на лікування не прибував та 20.02.2018р. на виконання Ухвали Франківського районного суду м. Львова від 01.02.2018, ОСОБА_4 був виписаний для застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

14.08.2018 пацієнт був доставлений до приймального відділення лікувального закладу бригадою ШМД № 5, у зв`язку з загостренням психічного стану: висловлював ідеї суїцидального характеру («дайте пістолет, мені треба застрелитись, або дайте якусь таблетку, щоб я вмер»), розмовляв сам з собою, перестав вживати їжу та воду, не доглядав за собою, відмічалися численні стереотипії.

У зв`язку з тим, що 20.04.2018 канцелярією установи було отримано та зареєстровано копію Ухвали Франківського районного суду м. Львова від 16.03.2018 про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, він був одразу госпіталізований до 23-го відділення для виконання вище згаданої ухвали.

На підставі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» гр. ОСОБА_4 неодноразово оглядався комісіями лікарів-психіатрів нашої установи, які щоразу приходили до висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідні заяви на предмет продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_4 були задоволені Ухвалами Франківського районного суду про продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На фоні проведеного комплексного обстеження та лікування - нейролептиками (Трифтазин, Аміназин, Рисполепт, Флуксен, Арипразол), загальнозміцнюючим та симптоматичним лікуванням, вітамінотерапією, та реабілітаційних заходів у межах відділення: перегляд телепередач, бесіди з психологом відділення, прогулянки по внутрішньому дворику відділення, - психічний стан пацієнта в деякій мірі покращився та дещо стабілізувався: впорядкувався в поведінці, покращився нічний сон, на тривалі періоди відновився апетит. Проте наявні фрагментарні маячні ідеї відношення, нанесення шкоди та впливу на тлі паралогічності, різноплановості, розірваності мислення, які активно не висловлює. Режиму у відділенні не порушував, виконував вказівки та рекомендацій медперсоналу. Лікування протягом усього періоду перебування в стаціонарі приймає під наглядом медичного персоналу. В емоційній сфері сплощений, неадекватний, парадоксальний. Вольові процеси виражено знижені. З оточуючими майже не спілкувався, час проводить переважно усамітнено. Коло інтересів значно знижене. Вольові процеси виражено знижені. Будує формальні плани на майбутнє. Щодо стосунків з рідними не байдужий. Пише листи сестрі з проханням забрати його з лікарні. До реабілітаційних заходів самостійно не залучається. Антисоціальних тенденцій з моменту госпіталізації до даного часу не виявляв та не виявляє. З пацієнтами та медичним персоналом не конфліктував. До скоєного критика практично відсутня. На перший план виступають ознаки вираженого дефекту особистості внаслідок безперервного шизофренічного процесу.

Хворого за весь час перебування в лікарні на примусовому лікуванні родичі не провідували, його станом здоров`я не цікавляться та на зв`язок з лікарем не виходять. Періодично, з продуктовою передачею приходить його сусідка, яка також не висловлює можливості доглядати за ним на момент амбулаторного лікування. У зв`язку з неможливістю вирішити соціальні питання пацієнта, виписати в супроводі родичів чи відповідальної особи для налагодження побутових питань та підтримки в процесі амбулаторного примусового лікування, зважаючи на попередні обставини вчинення кримінального злочину та необхідність контрольованого, щоденного прийому, ліків потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На підставі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» 19.07.2023р. гр. ОСОБА_4 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 157 від 19.07.2023р.), що прийшла до висновку: «на момент огляду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг з вираженим емоційно-вольовим дефектом особистості. Період формування ремісії. За своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом».

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 52 та ст.507 КПК України, участь захисника у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру є обов`язковою.

Згідно з ст. 49 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках коли участь захисника є обов`язковою.

За змістом ч. 3 ст. 20 КПК України, у випадках передбачених цим кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.

На виконання вказаних норм Закону, слідчий суддя та суд постановляють ухвалу, якою доручають відповідному органу (установі), уповноваженому законом на надання безоплатної допомоги, призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням та забезпечити його прибуття у зазначені в ухвалі час, і місце для участі у кримінальному провадженні.

У відповідності з вимогами ст.ст. 512, 514 КПК України, судовий розгляд проваджень даної категорії справ здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника та захисника.

З урахуванням наведеного, вважаю за необхідне доручити регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області призначити захисника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проведення окремої процесуальної дії - надання правової допомоги в судовому засіданні під час вирішення питання щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру.

Положеннями статті 336 КПК України встановлений чіткий порядок та зазначені основні умови проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Зокрема, судове провадження у режимі відеоконференції, так зване дистанційне судове провадження, може здійснюватися у разі: неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; необхідності забезпечення безпеки осіб; проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Аналіз наведеної норми свідчить, що прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов`язку проведення судового засідання в режимі відеоконференції в разі наявності про це клопотання сторони.

Питання участі в судовому засіданні сторони в режимі відеоконференції суд має право вирішувати з урахуванням всіх об`єктивних обставин, які складаються при розгляді справи, до початку певного судового засідання, в певному конкретному випадку. Разом з тим, клопотання має бути обґрунтованим причинами, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні, а також підтверджене відповідними доказами неможливості такої участі.

Зважаючи на викладене, з метою повного, всебічного та об"єктивного розгляду справи, вважаю за необхідне зобов"язати заявника забезпечити явку в судове засідання хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 20, 49, 52, ст. 369-372, 506, 507, 512, 514 КПК України,-

постановив:

Прийняти до розгляду судове провадження № 1-в/465/344/23, щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який скоїв суспільно - небезпечне діяння, передбачене ст. 394 КК України .

Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Львівській області призначити захисника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення окремої процесуальної дії - надання правової допомоги в судовому засіданні під час вирішення питання щодо продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Явку адвоката забезпечити в судове засідання, яке відбудеться об 10 год. 30 хв. 04.08.2023 року у приміщенні Франківського районного суду м. Львова за адресою: м. Львів вул.Генерала Чупринки, 69.

В судове засідання викликати прокурора, законного представника та представника медичного закладу, якого зобов`язати забезпечити в судове засідання хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та матеріали історії хвороби хворого.

Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5