Справа № 203/2289/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю адвоката - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська в порядку ст.303 КПК України надійшла вищезазначена скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , подана в порядку ст.303 КПК України, в якій поставлено питання про скасування постанови слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, від 30.12.2022 року про закриття кримінального провадження №0000195. В обгрунтування скарги заявник посилався на те, що під час досудового розслідування не було проведено всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, спрямованих на повне та всебічне дослідження обставин кримінального правопорушення.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав подану скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Слідчий в призначене судове засідання не з`явився.

Враховуючи положення ч.3 ст.306 КПК України, відповідно до якої неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги по суті за фактичної явки учасників.

Перевіривши викладені в скарзі доводи, заслухавши скаржника та дослідивши матеріали за скаргою, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст.9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною 1 ст.94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як встановлено під час розгляду скарги, Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000195, відомості за яким було внесено до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.365 КК України за заявою ОСОБА_4 .

Постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 30.12.2022 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Відповідно до ухвали від 01.05.2023 року судом, для перевірки доводів скарги з Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, було витребувано матеріали кримінального провадження №0000195, про направлення яких до суду також зазначалось в подальших судових повісток про виклик.

Проте, з моменту відкриття провадження за скаргою 01.05.2023 року та станом на 28.06.2023 року ухвала від 01.05.2023 року не виконана, матеріали кримінального провадження на адресу суду не направлено.

Оскільки ненадання матеріалів кримінального провадження органом досудового розслідування на протязі тривалого часу призводить до порушення розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя перевіряє правомірність оскаржуваного рішення слідчого виходячи із наявних матеріалів та неспростованих доводів скарги.

Так, з матеріалів за скаргою вбачається, що кримінальне провадження №0000195 було розпочато за заявою ОСОБА_4 , в якій остання зазначила, що 11.03.2022 року за місцем її проживання із чоловіком ОСОБА_6 озброєні особи, одягнуті у форму поліцейських, викрали її чоловіка, забравши також під час огляду будинку ноутбук у сумці із зарядним пристроєм, ліхтарик. Наступного дня, 12.03.2022 року, чоловік вийшов на зв`язок та повернувся до дому. Проте, вилучені ноутбук у сумці із зарядним пристроєм та ліхтарик повернуто не було. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_6 у поданій заяві просила притягнути до відповідальності осіб, що здійснили озброєний напад, викрали її чоловіка та викрали її робочу техніку.

Згідно оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 30.12.2022 року вбачається, що в ході досудового розслідування слідчий обмежився допитом ОСОБА_4 , а також матеріалами службового розслідування та відібраними в ході його проведення поясненнями працівників поліції, спираючись на які слідчий прийшов до висновку, що викладені в заяві ОСОБА_4 обставини не знайшли свого підтвердження. Також слідчий посилався на те, що в ході досудового розслідування не встановлено факту заподіяння істотної шкоди в розумінні п.3 примітки до ст.364 КК України, як обов`язковою ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Поряд з цим, виходячи із змісту постанови, слідчим не було допитано працівників поліції, не було допитано свідка ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на яких вказувала ОСОБА_4 в своїй заяві та показах під час допиту.

Не допитано безпосередньо ОСОБА_6 , якого згідно заяви було неправомірно затримано, покази якого мали важливе значення для встановлення фактичних обставин справи та який міг би надати свідчення щодо обставин його затримання, місця знаходження в період часу з 11 по 12.03.2022 року, обставин вилучення зникло в подальшому майна, причетних до цього осіб.

Не усунуто розбіжності в показах ОСОБА_4 та поясненнях співробітників поліції, які заперечували факт проникнення на територію домоволодіння, посилаючись на те, що ОСОБА_9 ними начебто був затриманий на вулиці.

При цьому, з постанови вбачається, що слідчим не було досліджено відеозапис з камер спостереження домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , який є в розпорядження ОСОБА_4 та було долучено до матеріалів кримінального провадження, на якому зафіксовано зазначені в заяві обставини щодо проникнення осіб на територію домоволодіння та який також міг підтвердити або спростувати свідчення заявниці або працівників поліції щодо проникнення домоволодіння, місця затримання ОСОБА_6 , та вилучення майна.

Також слідчим не перевірено пояснення працівників поліції щодо подальшого доставлення ОСОБА_6 до чергової частини УСБУ в Дніпропетровській області та передачі ОСОБА_6 з речами співробітникам цього управління.

З урахуванням проведених слідчий та процесуальних дій, слідчим не надано належну оцінку законності затримання ОСОБА_6 та позбавлення його свободи пересування в період з 11 по 12.03.2022 року, законності проникнення до домоволодіння останнього та вилучення майна, не вирішено питання щодо належної правової кваліфікації дій працівників правоохоронних органів.

За вказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого від 30.12.2022 року про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України прийнята передчасно, без проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій, спрямованих на всебічне та повне дослідження обставин кримінального провадження, а тому не може бути залишена в силі та підлягає скасуванню, а скарга - задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,9,91,93,94,303,304,306,307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 30 грудня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000195.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1