Справа № 724/747/23
Провадження № 1-кп/724/63/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині об`єднані кримінальні провадження № 0000005 від 04.01.2023 та № 0000252 від 04.11.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, тимчасово не працюючого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, уродженця с. Зарожани, Дністровського району, Чернівецької області, тимчасово проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.02.1997 року Хотинським районним судом Чернівецької області, за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-17.05.2000 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-24.02.2005 року Хотинським районний судом Чернівецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком на 2 роки;

-16.06.2005 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

-21.05.2009 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень;

-16.10.2009 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 06.04.2012 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту;

- 02.10.2012 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-24.04.2015 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ст. 395 КК України до 6 місяців арешту;

- 15.02.2016 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

-21.04.2016 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі;

- 06.08.2020 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч. 1 ст. 395 КК України до арешту терміном на 3 місяці;

- 11.11.2020 року Новоселицьким районним судом Чернівецької області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Хмельницького міськраййонного суду від 12.05.2022 року замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі терміном 1 місяць 28 днів на 200 годин громадських робіт;

- 08.09.2022 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст.389, ст.71 КК України до 1 року 6 місяців 4 днів обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Вироком Чернівецького апеляційного суду від 10.11.2022 року вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 08.09.2022 року в частині призначеного покарання скасовано, ухвалено новий вирок та призначено покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді трьох місяців арешту;

- 27.01.2023 року Хотинським районним судом Чернівецької області за ч.2 ст.190, ч.4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком 1 рік 2 місяці;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, належних для себе висновків не зробив та знову, повторно, вчинив умисний корисливий злочин проти власності в умовах воєнного стану за наступних обставин:

Так, 28 жовтня 2022 року, приблизно о 16 год, ОСОБА_5 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна прийшов до господарства, яке належить ОСОБА_4 та яке знаходиться на АДРЕСА_1 , де впевнившись, що його злочинні дії ніхто не викриває, діючи умисно з корисливих мотивів, зайшов на територію зазначеного господарства та в подальшому через незачинені двері проник в середину господарського приміщення на території цього господарства, звідки повторно, викрав двох кролів приблизною вагою 4 кг, кожен загальною вартістю 1333,34 грн, а із клітки яка знаходилася поруч із даним приміщенням викрав кроля приблизною вагою 6 кг, вартістю 960 грн. Після чого ОСОБА_5 , підійшов до нежитлового приміщення на території цього ж господарства та шляхом пошкодження врізного замка проник в середину вказаного приміщення, звідки таємно викрав 23 кг плодів неочищених від шкаралупи волоських горіхів, загальною вартістю 690 грн, а всього викрав майна на загальну суму 2983,34 грн.

Після цього ОСОБА_5 , із викраденим майном залишив господарство ОСОБА_4 , та викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши збитків потерпілій на загальну суму 2983,34 грн.

Крім того, 26.11.2022 близько 21 год.00хв., ОСОБА_5 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна прийшов до господарства, яке належить ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , де впевнившись, що його злочинні дії ніхто не викриває, діючи умисно з корисливих мотивів, зайшов на територію зазначеного господарства та в подальшому шляхом пошкодження віконної рами проник в середину господарського приміщення на території цього господарства, звідки повторно викрав майно ОСОБА_4 , а саме: бензопилу марки «GRUNНELM» моделі GS - 62 - 18 professional вартість якої згідно висновку експерта № СЕ - 19/126-23/182 - ТВ становить 3041 грн. 50 коп.

Після цього, ОСОБА_5 , із викраденим майном залишив господарство ОСОБА_4 , та викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю та пояснив суду, що 28 жовтня 2022 року, приблизно о 16 год, він зайшов на територію господарства, яке знаходиться на АДРЕСА_1 , через незачинені двері проник в середину господарського приміщення, звідки викрав двох кролів, а із клітки викрав одного кроля. Крім того, 26.11.2022 близько 21 год.00хв., він знову прийшов до господарства за адресою АДРЕСА_1 , де проник в середину господарського приміщення на території цього господарства, звідки викрав майно, а саме: бензопилу. Одного кроля та бензопилу повернуто потерпілій. Цивільний позов щодо стягнення матеріальної шкоди за викрадення двох ролів на суму 1333,34 грн. та горіхів на суму 690 грн визнає повністю, позов щодо стягення морльної шкоди на суму 30000 грн не визнає. Просить суворо не карати.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила суду, що вона повернулася в Україну 30.11.2023 року, та їй стало відомо, що із її господарства викрадено речі, звернулася до правоохоронних органів, а раніше також звернувся і її син, щодо крадіжки кролів та горіхів. Частину речей знайшли у ОСОБА_6 , а саме бензопилу та кроля, які їй повернуті. Просить призначити ОСОБА_5 суворе покарання, та задовольнити її позов щодо стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 1333,34 грн та 690 грн та моральної шкоди задовольнити. Зазначила, що вона понесла страждання, втратила здоровя та спокій.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, суд визнає необхідним допитати обвинуваченого, потерпілу та дослідити матеріали справи, а саме витяги з ЄРДР, протоколи прийняття заяв про кримінальне правопорушення, протоколів огляду місця подій, заяв ОСОБА_5 ,висновків експертів , протокол пред`явлення до впізнання, постанову про визнання речових доказів, розписка потерпілої ОСОБА_4 , характеризуючі дані.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали справи, а саме витяг з ЄРДР від 04.11.2022 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 03.11.2022 року,протокол огляду місця події від 03.11.2022 року, висновок експерта № СЕ -19/126-22/8239-ТВ від 14.11.2022 року, висновок експерта № СЕ -19/126-22/8586-ТВ від 28.11.2022 року, висновок експерта № СЕ -19/126-22/8479-ТВ від 22.11.2022 року, висновок експерта № СЕ -19/126-23/4049-ТВ від 11.05.2023 року, заяви ОСОБА_7 від 30.11.2022 року, протокол огляду від 04.11.2023 року, розписки ОСОБА_8 від 03.11.2022 року, витягу з ЄРДР від 04.01.2023 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 03.01.2023 року,протокол огляду місця події від 03.01.2023 року, заяви ОСОБА_7 від 04.01.2023 року, протокол огляду місця події від 04.01.2023 року, висновок експерта № СЕ -19/126-23/182-ТВ від 10.12.2023 року , протокол пред`явлення речей до впізнання від 18.01.2023 року, постанова про визнання речивих доказів від 04.01.2023 року, заяви ОСОБА_4 , характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_5 , прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно, поєднана із проникненням в інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, дії ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за кваліфікуючою ознакою вчинена повторно, поєднана із проникненням в інше приміщення, вчинена в умовах воєнного стану, кваліфіковані вірно.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Згідно ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Судом в повному об`ємі вивчена особа обвинуваченого ОСОБА_5 , який проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , проживає один; офіційно не працевлаштований, не одружений, за місцем проживання, згідно характеристики Недобоївської сільської ради Чернівецької області характеризується задовільно, схильний до вживання алкоголю; не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра; раніше судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню обвинуваченого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

З урахуванням обставин вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, обставин, що обтяжують його покарання та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд, погодившись з думкою прокурора, вважає, що покарання для обвинуваченого повинно бути з ізоляцією від суспільства у вигляді позбавлення волі в межах, встановлених в санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинене ним кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений раніше був неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, відбував покарання в місцях позбавлення волі, звідки був звільнений 13.05.2022 року на підставі ст.82 КК України внаслідок заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, однак на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність, вчинивши в короткий проміжок часу нове умисне кримінальне правопорушення, тому його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1 - 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими встатті 72цього Кодексу.

З вищевказаних положень закону вбачається, що при призначенні покарання на підставі ст.70 КК України до обвинуваченого застосовується принцип призначення покарань шляхом їх повного або часткового складання, чи шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Судом встановлено, що вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 січня 2023 року, який набрав законної сили, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та з урахування положень ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 08 вересня 2022 року за ч. 2 ст.389, ст.71 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців 4 днів обмеження волі, який скасовано вироком Чернівецького апеляційного суду від 10 листопада 2022 року в частині призначеного покарання та ухвалено новий вирок, яким призначено покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді трьох місяців арешту, більш суворим покаранням, призначеного даним вироком, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді одного року двох місяців позбавлення волі. Зарахувано в строк покарання, призначеного за цим вироком, покарання частково відбуте ОСОБА_5 за вироком Чернівецького апеляційного суду від 10.11.2022 року, з врахуванням ст.72 КК України, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту. Строк відбування покарання обчислено з 28 листопада 2022 року (з дня фактичного затримання ОСОБА_5 в порядку виконання вироку Чернівецького апеляційного суду від 10.11.2022 року).

Кримінальні правопорушення в даному об`єднаному провадженні ОСОБА_5 вчинив 28.10.2022 та 26.11.2022 року, тобто до ухвалення вироку Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 січня 2023 року.

За таких обстави суд приходить до висновку, що в даному випадку при призначенні обвинуваченому остаточного до відбування покарання слід застосувати положення ч.4 ст. 70 КК України.

На думку суду таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження вчинення ним новихкримінальних правопорушень.

Відносно заявленого потерпілою ОСОБА_4 цивільного позову про відшкодування з обвинуваченого майнової шкоди в розмірі 2023,34 грн, та моральної шкоди в розмірі 30000 грн спричиненої внаслідок заволодіння її майном, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та / або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У пункті 7 ч. 1 ст. 368 КПК України зазначено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при визначенні суми, що підлягає стягненню з засудженого або з цивільного відповідача, мають бути зараховані суми, добровільно передані цивільному позивачеві до постановлення вироку, а також вартість поверненого йому майна.

Відповідно до змісту вимог ст.82 ч.1 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав позовні вимоги потерпілого в частині завданої ним матеріальної шкоди на суму 2023,34 гривень та визнав обставини, які обґрунтовують дану вимогу.

З цих підстав, не підлягає доведенню розмір понесеної потерпілою матеріальної шкоди, у зв`язку з чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню та стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої.

Що стосується стягнення морльної шкоди в сумі 30000 грн, то суд вважає, що в цій чатсині позов підлягає частовому задоволенню, виходячи із наступного.

На підставі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого, Пленум ВСУ в п. 31 Постанови № 13 від 2 липня 2004 р. «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» орієнтує суди на необхідність керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, у п. 3 вказаної Постанови зазначається: «Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Серед основних обставин, що впливають на розмір компенсації моральної шкоди, зазначена Постанова Пленуму в п.9 та ч.3 ст.23 ЦК України визначають: характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Також враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи все вищевикладене, те, що по кримінальному провадженню доведено вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України і внаслідок його дій потерпілій ОСОБА_4 завдано моральні страждання, які полягають в перенесеному ним душевному стражданні, переживанні та нервовому потрясінні. Вказані обставини призвели до погіршення її морального та фізичного здоров`я. Розмір заподіяної потерпілій моральної шкоди суд визначає враховуючи характер скоєного обвинуваченим злочину, ступінь його вини та матеріальне становище, глибину фізичних та моральних страждань потерпілої, перенесеного нервового стресу. Враховуючи вимоги розумності та справедливості, того факту, що обвинуваченим частково відшкодовано майнову шкоду, суд вважає, що заявлений потерпілим цивільний позов в частині стягнення на її користь моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 2000 гривень.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів на проведення товарознавчих експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого в повному об`ємі на користь держави.

Долю речових доказів, належить вирішити у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст.ст. 124, 368, 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Визнати винуватим ОСОБА_5 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 27 січня 2023 року за ч.4 ст. 70, ч. 2 ст.190 КК України до покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеного даним вироком, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді: 5 (п`яти) років 4 (чотири) місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з 28 листопада 2022 року (з дня фактичного затримання ОСОБА_5 в порядку виконання вироку Чернівецького апеляційного суду від 10.11.2022 року).

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки: АДРЕСА_1 , спричинену кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в розмірі 2023 ( дві тисячі двадцять три) гривень 31 копійки та моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, а разом стягнути 4023 (чотири тисячі двадцять три) гривень 31 копійки.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ -19/126-22/8239-ТВ від 14.11.2022 року на суму 566,34 грн, № СЕ -19/126-22/8586-ТВ від 28.11.2022 року на суму 566,34 грн, № СЕ -19/126-22/8479-ТВ від 22.11.2022 року на суму 566,34 грн, № СЕ -19/126-23/4049-ТВ від 11.05.2023 року на суму 717 грн, № СЕ -19/126-23/182-ТВ від 10.12.2023 року на суму 755,12 грн , а всього разом на суму 3171 (три тисячі сто сімдесят однин) гривень 14 копійки.

Речові докази, а саме: кроля чорного, бензопилу, які передані потерпілій ОСОБА_4 залишити за належністю потерпілій ОСОБА_4 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_9 СКРИПНИК