Справа №639/2689/23
Провадження № 1-кс/639/1141/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м.Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000436внесеному до ЄРДР 19.05.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працююючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 12.11.2001 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 42 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; 27.10.2004 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; 03.09.2009 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки; 03.04.2012 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки; 22.10.2012 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; 11.01.2019 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 30.06.2021 звільнений з ДУ «Олексіївської ВК (№25)» за відбуттям строку покарання

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області Юр* ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді з клопотанням, яке погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

В мотивування свого клопотання слідча посилається на те, що ОСОБА_4 , 21.04.2023 приблизно о 13 годині, разом зі своєю знайомою ОСОБА_7 , перебували у приміщенні ломбарду «ЄвроФінанс», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Москалівська, 99-а, де помітили необачно залишений рюкзак, належний раніше їм незнайомій ОСОБА_8 , який остання залишила на підлозі біля пуфику.

Саме в той час ОСОБА_4 вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , щодо вчинення крадіжки поміченого нею рюкзаку з його вмістом, у період воєнного стану, поширеного на території України, де підрозділи збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення в Україну з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, будучи обізнаними про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, який діє на теперішній час.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_4 , попередньо розподіливши між собою злочинні ролі, спочатку підняла рюкзак з підлоги, відкрила його та переконавшись, що в ньому наявне майно, перемістила його за свою спину, спілкуючись у цей час з ОСОБА_4 .. Надалі, вони, використовуючи ту обставину, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи узгоджено, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, таємно заволоділи рюкзаком належним ОСОБА_8 , а саме ОСОБА_7 поклала його в середину рюкзака який тримав в руках ОСОБА_4 , після чого останній вийшов з приміщення ломбарду з рюкзаком.

Відразу, ОСОБА_4 діючи умисно, за попередньою змовою, групою осіб із ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність свого злочинного задуму, використовуючи ту обставину, що за їх діями, ніхто не спостерігав і не міг завадити доведенню протиправного умислу до кінця, шляхом вільного доступу, безперешкодно, таємно заволоділи рюкзаком «АTMOSPHERE», білого кольору з нашивками у вигляді метеликів та нашивкою у вигляді квітки, вартістю 200 грн. 00 коп., у середині якого знаходилось наступне: дезодорант фірми «Rexona» Motion Sense active morning, вартістю 122 грн 87 коп.; тарілки пластикові зеленого кольору, у кількості 3 штук, загальною вартістю 89 грн. 76 коп.; зарядний пристрій для телефону: блок живлення з маркеровкою «ХО» з двома роз`ємами USB та кабель до нього, жовтого кольору для роз`єму USB, вартістю 123 грн., 46 коп., належним ОСОБА_8 ..

Таким чином, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , виконали усі дії, які вважали за необхідне для доведення до кінця свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння рюкзаком із його вмістом, належним ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 звернувши на свою користь викрадене майно, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 за попередньою змовою, групою осіб із ОСОБА_7 завдали потерпілій ОСОБА_8 , матеріальної шкоди на суму 536 грн. 09 коп., що підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи № 584М від 06.06.2023 .

Своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Слідчий у своєму клопотанні вказує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисного корисливого тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання спробам ОСОБА_4 вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, вважає доцільним обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані до суду докази, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000436 від 19.05.2023 року, з попередньою правовою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

29.06.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, як окремо так і у їх сукупності, а саме: - -

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 23.05.2023 та 08.06.2023;

- протоколами огляду предмету від 24.05.2023 та 08.06.2023;

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 584М від 06.06.2023;

- протоколом огляду місця події від 30.05.2023;

- допитом підозрюваного ОСОБА_4 від 29.06.2023

- допитом підозрюваної ОСОБА_7 від 29.06.2023

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до позиції ЄСПЛ, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, слідчий суддя вважає, що є обґрунтованим заявлений прокурором ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування, зважаючи на тяжкість покарання (від 5 до 8 років позбавлення волі), яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні даного злочину. Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання лише в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи та інше. Також є ймовірним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, враховуючи, що ОСОБА_4 неодноразово судимий та має не зняту та не погашену судимість.

Водночас, в клопотанні не наведено жодних реальних обставин, які б свідчили про наявність ризику впливу на свідків та потерпілу, також не вказано конкретних дій підозрюваного, які він вчиняв з цією метою.

При цьому стороною обвинувачення не вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м*якого запобіжного заходу, не пов*язаного з позбавленням волі, а також не обґрунтовано, які саме обставини об`єктивно свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні,.

Оцінюючи сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу враховується: вагомість наявних доказів, досліджених в судовому засіданні; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; дані про особу останнього.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , вину свою визнає повністю, співпрацює зі слідством, раніше судимий, а саме у 2019, звільнився з місцб позбавлення волі у 2021 році за відбуттям строку покарання.

Таким чином, оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, беручи до уваги наявність постійного місця проживання, відсутність в матеріалах справи даних, які б негативно характеризували ОСОБА_4 за місцем проживання, слідчий суддя дійшов висновку про достатніcть підстав для переконання про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Виходячи із практики Європейського суду з прав людини, суди, перевіряючи законність та обґрунтованість продовження тримання заявниці під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину (справа «Мамедова проти Росії»).

Так, на думку суду, та обставина, що ОСОБА_4 вчинив злочин маючи не зняту та не погашену судимість, має значення при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, а відтак слідчий суддя дійшов до переконання про доцільність відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі, у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 і 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті.

Слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, врахувавши і оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, у якому останній підозрюється, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я останнього, розмір шкоди нанесений потерпілій, а саме вартість (123 грн. 46 кп.) викраденого майна (рюкзак «АTMOSPHERE», білого кольору з нашивками у вигляді метеликів та нашивкою у вигляді квітки, вартістю 200 грн. 00 коп., у середині якого знаходилось наступне: дезодорант фірми «Rexona» Motion Sense active morning, вартістю 122 грн 87 коп.; тарілки пластикові зеленого кольору, у кількості 3 штук, загальною вартістю 89 грн. 76 коп.; зарядний пристрій для телефону: блок живлення з маркеровкою «ХО» з двома роз`ємами USB та кабель до нього, жовтого кольору для роз`єму USB), приходить до висновку про можливість застосувати менш обтяжливий запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до частини першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи вимоги статті 181 КПК України, вважає за можливе та необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, так як даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців певні обов`язки.

Згідно зі ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181-184, 193-197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 , строком на 2 (два) місяці, тобто до 29 серпня 2023 року включно.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- заборонити цілодобово залишати місце фактичного мешкання зазначеного вище;

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити прокурору Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та слідчому СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області Юр* ОСОБА_9 для подальшого пред`явлення до виконання до органу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали до 29 серпня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 03.07.2023 року об 15 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1