Провадження №11-кп/824/947/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного судув складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Горинка Кременецького району Тернопільської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно вироку суду, ОСОБА_8 03.08.2017 року приблизно о 23 годин 30 хвилин, знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Єфремова, 12, спричинив умисні тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 , що спричинило смерть потерпілого за таких обставин.

Так, 03.08.2017 року приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_8 разом зі своїми знайомими пішли до озера, яке розташоване неподалік вул. Ушакова у м. Києві, де останні вживали алкогольні напої. Повернувшись до свого місця проживання, приблизно о 21 год. 00 хв., а саме до буд. АДРЕСА_2 , між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_10 з ОСОБА_8 вийшли з приміщення будинку до вулиці, де біля вказаного будинку продовжився словесний конфлікт в ході якого ОСОБА_8 , відчуваючи до ОСОБА_10 раптово виниклу неприязнь, маючи намір заподіяти останньому тяжкі тілесні ушкодження, збив з ніг потерпілого та наніс останньому удари ногами та руками в область голови та тулуба, в результаті чого останній помер.

Згідно висновку експерта № 2305 від 05.09.2017 року у ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження: травма грудей і живота; - переломи правих 4, 5 і 7 ребер, крововиливи у м`які тканини в зоні переломів ребер і в клітковину переднього середостіння; - розриви печінки; інші ушкодження: - два садна на лівій вилиці; - одне садно на переніссі; - 5 саден по ходу лівої брові; - 5 саден і забійна рана в лобно - тім`яній ділянці зліва; - внутрішньошкірні крововиливи на лівому лікті; - крововилив в брижу поперечної ободової кишки.

Травма грудей і живота (переломи ребер та розриви печінки) виникли від дії тупих предметів, приблизно за 30-60 хв. до настання смерті, що могло бути при не однократних ударах ногами (руками) по тулубу (зона грудей та живота), при цьому потерпілий, більш імовірно, знаходився в положенні лежачи. Малоймовірно, що в цей час І Іашоков 0.11. міг здійснювати активні дії.

Враховуючи наявність морфологічних ознак шоку і крововтрати (ознаки шунтування кровотоку в тканини нирок, порушення реологічних властивостей крові, ознак централізації кровотоку, наявність близько 1 л крові в черевній порожнині, вогнищевої гострої альвеолярної емфіземи легень), що травма грудей і живота у ОСОБА_10 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, а між нею та настанням смерті існує прямий зв`язок.

Смерть ОСОБА_10 настала від травми грудей та живота (численних переломів ребер з розривом печінки), що призвело до розвитку крововтрати і шоку.

Не погоджуючись з вироком, обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вказує на порушення його прав на захист судом першої інстанції, зокрема, звертає увагу, що він відмовився від дачі показань та просив допитати свідків, однак судом їх допитано не було, крім того, при оголошенні вироку був відсутній його захисник та прокурор.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить вирок скасувати та провадження по справі закрити.

В обґрунтуванні вказує, що під час розгляду кримінального провадження за ч. 2 ст. 121 КК України щодо обвинуваченого по справі судом не було в достатній мірі отримано доказів того, що саме обвинувачений причетний до скоєння злочину відносно потерпілого. Допитані в судовому засіданні свідки не змогли повідомити суду інформацію, що саме вони були очевидцями того, що обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілому, оскільки жоден допитаний свідок не був очевидцем цих подій. Свідок ОСОБА_11 , яка була понятою під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченим по справі, вказала, що самого слідчого експерименту не бачила, а лише поставила підпис, що вказує на те, що слідчий експеримент за участі самого обвинуваченого є недопустимим доказом, оскільки його отримано було стороною обвинувачення з порушенням процесуального законодавства.

Щодо основних свідків по справі: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 які були присутні вдома 03.08.2017 року за адресою: м. Київ, вул. Єфремова, 12 та могли повідомити дійсні обставини справи то сторона обвинувачення їх явку до суду не забезпечила, а суд таким чином не мав можливості встановити дійсні обставини справи.

Звертає увагу, що той факт, що на футболці обвинуваченого було виявлено пляму крові, яка може належати потерпілому по справі, не може підтверджувати вину обвинуваченого, оскільки саме обвинувачений викликав швидку медичну допомогу та постійно був поруч потерпілого і надавав йому медичну допомогу, що підтвердив свідок ОСОБА_16 .

Також зазначає, що обвинувачений з місця події не зникав був весь час присутнім, будь-яких слідів крові, подряпин на його руках, ногах стороною обвинувачення знайдено не було, а тому доказів, які б вказували, що саме він причетний до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому в суді першої інстанції знайдено не було.

Під час розгляду справи в попередньому складі суду першої інстанції, вирок якого було скасовано апеляційною інстанцією, стороною захисту надавався лист ОСОБА_12 в якому остання вказала, що ОСОБА_14 та її син ОСОБА_17 постійно мали конфліктні ситуації з потерпілим та того вечора 03.08.2017 року в них теж була конфліктна ситуація, а коли приїхала карета ШМД та працівники поліції ОСОБА_14 та її син кудись ділися та не надали першу медичну допомогу потерпілому, хоч і знали, що останнього було виявлено лежачим на землі.

Виходячи з вищевикладеного вбачається, що суд першої інстанції не допитавши основних свідків по справі, на чому наполягав обвинувачений та саме через це відмовився давати свої покази суду, допустив істотне порушення кримінального процесуального закону що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, тобто воно ухвалено на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав вимоги апеляційних скарг необґрунтованими, а вирок суду першої інстанції законним, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

За змістом ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права , з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінально-процесуальним кодексом України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Так, в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та відмовився від дачі показань.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_8 показав, що 03 серпня 2017 року о 7 годині ранку він разом із дружиною та тещею пішли на роботу і повернулись близько 13 години. До нього прийшов знайомий ОСОБА_18 з дружиною, з якими він та дружина пішли на річку відпочивати, де вживали алкоголь. Коли вони з дружиною повернулися з річки, вдома був дядя ОСОБА_19 (потерпілий ОСОБА_10 ) та теща. Потім він зателефонував ОСОБА_20 та запропонував випити біля магазину пива. Він пішов до магазину, а вдома залишились дружина, теща та ОСОБА_10 . Десь через пів години до нього зателефонував ОСОБА_10 , він підняв трубку, однак той мовчав. Обвинувачений сказав ОСОБА_18 , що буде йти додому, бо може щось сталося. Коли прийшов додому, то побачив, що дружина спала, а тещі та ОСОБА_10 не було вдома. Запитав дружини, де теща та дядя ОСОБА_19 , вона відповіла, що не знає. Він разом з дружиною дивились телевізор, потім вона пішла на кухню та побачила, що немає хліба, зібралась в магазин. Обвинувачений взяв велосипед та почав виїжджати з хвіртки і там лежав ОСОБА_10 . Підійшов ближче та почав кричати дружині, щоб викликала швидку допомогу, принесла води та подушку. Потім приїхала швидка допомога і ОСОБА_10 помер.

Також обвинувачений вказав, що категорично заперечує свою вину, а на слідчому експерименті зробив те, що йому сказали робити працівники поліції.

Однак, незважаючи на таку позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , його вина повністю доводиться зібраними та дослідженими доказами.

Так, свідок ОСОБА_16 в суді першої інстанції показала, що потерпілий ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_8 їй відомі, оскільки вони проживали у будинку її матері за адресою: АДРЕСА_2 , протягом тривалого часу з її дозволу, при цьому спочатку там проживали ОСОБА_10 зі своєю співмешканкою ОСОБА_21 , а потім до них прийшли жити дочка останньої ОСОБА_22 зі своїм співмешканцем ОСОБА_23 ( ОСОБА_8 ). 03.08.2017 року вона прийшла до зазначеного будинку та на вулиці біля вказаного будинку побачила ОСОБА_10 , який лежав на землі та був без свідомості, поряд з ним стояв ОСОБА_8 , працівники поліції та лікарі швидкої медичної допомоги. При цьому вона чула, що ОСОБА_8 повідомив, що саме він викликав швидку медичну допомогу оскільки ОСОБА_10 стало погано. Від працівників швидкої медичної допомоги їй стало відомо, що ОСОБА_10 помер.

Свідок ОСОБА_24 в суді першої інстанції показав, що працює фельдшером з медицини надзвичайних станів в Центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва. В серпні 2017 року, точної дати не пам`ятає він виїжджав у приватний сектор на виклик, оскільки повідомили про смерть чоловіка. Через 10 хвилин після виклику вони прибули на місце, де на вулиці побачили чоловіка, який був без ознак життя, зазначив, що на місці вже були присутні працівники поліції та інші люди.

Свідок ОСОБА_11 суду першої інстанції показала, що перебувала в кафе «Мрія», коли працівники поліції запросили її бути присутньою під час проведенню слідчої дії. Точної дати цієї події не пам`ятає. Наразі достеменно пригадати усі обставини вона не може. Проте свідок підтвердила, що обставини зафіксовані у протоколі слідчої дії вона засвідчила власним підписом, на що вказала при огляді протоколу проведення слідчого експерименту від 05.08.2017 року в суді.

Свідок ОСОБА_25 суду першої інстанції показала, що ОСОБА_8 йому наглядно знайомий, оскільки його запросили бути понятим під час проведення слідчого експерименту за участю останнього. Під час проведення зазначеної слідчої дії він нікуди не відлучався і бачив як ОСОБА_8 показував на манекені обставини вчинення ним злочину, а саме куди і як наносив удари потерпілому ОСОБА_10 в ході конфлікту, що відбувся. Підтвердив, що ОСОБА_8 показав як декілька раз вдарив потерпілого ногою в область тулуба. Окрім цього, свідок ОСОБА_25 зазначив, що слідчий експеримент відбувався за присутності ще однієї понятої, яка перебувала там постійно. Оглянувши в суді протокол проведення слідчого експерименту від 05.08.2017 року підтвердив правильність зафіксованих в ньому обставин проведення слідчої дії, зазначивши наявність свого підпису (під № 1) у даному протоколі.

Вжитими судом першої інстанції заходами спрямованими на відшукання та встановлення місцезнаходження свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 не вдалося досягти результатів щодо встановлення їх місцезнаходження та безпосереднього їх допиту у судовому засіданні, в подальшому стороною обвинувачення було заявлено клопотання про відмову від допиту зазначених свідків в суді, про що не заперечувала сторона захисту.

Враховуючи закріплений ст. 26 КПК принцип диспозитивності, а також можливість зміни судом обсягу доказів, які будуть досліджуватися в судовому провадженні (ч. 2 ст. 349 цього Кодексу), задоволення судом клопотання сторони обвинувачення про відмову від допиту свідків не є порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, вина ОСОБА_8 у вчиненому підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження та належним чином дослідженими судом першої інстанції.

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 05.08.2017 з додатком, складеного слідчим Святошинського УП ГУ НП м. Києві ОСОБА_26 , відповідно до яких ОСОБА_8 пропонувалось розповісти та відтворити події, які відбувались ввечері 03.08.2017 в будинку АДРЕСА_2 . Під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_8 вказав, що в ніч з 03.08.2017 року на 04.08.2017 року у нього виник конфлікт з ОСОБА_10 в ході якого ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_10 в область грудей. Після чого наніс йому близько восьми ударів правою ногою в область тулуба (т.1 а.п. 53-59);

- даними висновку експерта №304ц від 28.09.2017 з додатком, відповідно до яких сліди в об`єкті 1 могли утворитись за рахунок змішування крові, поту та слини особи/осіб, яким властиві антигени А, В і Н в різній комбінації по системі АВО, в тому числі від потерпілого ОСОБА_10 (антиген Н) (т.1 а.п. 61-65);

- даними висновку експерта № 303ц від 28.09.2017 з додатком, відповідно до яких сліди в об`єкті 1 могли утворитись за рахунок змішування поту та слини особи/осіб, яким властиві антигени А, В і Н в різній комбінації по системі АВО, в тому числі від потерпілого ОСОБА_10 (антиген Н); сліди в об`єкті 2 могли утворитись за рахунок змішування поту та слини особи/осіб, яким властиві антигени А, В і Н в різній комбінації по системі АВО, в тому числі від потерпілого ОСОБА_10 (антиген Н); (т. 1 а.п. 66-72);

- даними висновку експерта № 348 від 08.09.2017, відповідно до яких у наданій на експертизу футболці, вилученій під час затримання у ОСОБА_8 в об`єкті № 4 виявлена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлений антиген Н, що не виключає можливість походження цієї крові від ОСОБА_10 (т.1 а.п. 76-80).

Відповідно до даних висновку комплексної комісійної судової психолого-психіатричної експертизи № 188 від 17.10.2017 р. ОСОБА_8 у період часу, до якого відносяться діяння виявляв ознаки резидуально-органічного ураження головного мозку з легким інтелектуальним недорозвитком (згідно з МКХ-10, шифр F 06.08), а також ознаки епізодичного вживання алкогольних напоїв, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час проведення експертизи виявляв ознаки резидуально-органічного ураження головного мозку з легким інтелектуальним недорозвитком (згідно з МКХ-10, шифр F 06.08), а також ознаки епізодичного вживання алкогольних напоїв, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на час проведення експертизи ОСОБА_8 був здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати відносно них відповідні свідчення, міг брати участь у проведенні слідчих процесуальних дій (у проведенні слідчих дій та в судовому розгляді кримінального провадження). За своїм психічним станом застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. На час проведення експертизи міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та у нього не виявлено клінічних ознак хронічного алкоголізму та наркоманії, він не потребує проведення протиалкогольного та протинаркоманічного лікування (т.1 а.п. 81-92);

- даними висновку експерта № 2305 від 05.09.2017 року відповідно до яких при дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження: травма грудей і живота; - переломи правих 4; 5 і 7 ребер, фрагментовані переломи лівих 2 - 7 ребер ( усі по переднім лініям, без ушкоджень плеври); крововиливи у м`які тканини в зоні переломів ребер і в клітковину переднього середостіння; - розриви печінки; - інші ушкодження: - два садна на лівій вилиці; - одне садно на переніссі; - 5 саден по ходу лівої брові; - 5 саден і забійна рана в лобно - тім`яній ділянці зліва; - внутрішньошкірні крововиливи на лівому лікті; - крововилив в биржу поперечної ободової кишки. Травма грудей і живота (переломи ребер та розриви печінки) виникли від дії тупих предметів, приблизно за 30-60 хв. до настання смерті; що могло бути при не однократних ударах ногами (руками) по тулубу (зона грудей та живота), при цьому потерпілий, більш імовірно, знаходився в положенні лежачи. Малоймовірно, що в цей час ОСОБА_10 міг здійснювати активні дії. Враховуючи наявність морфологічних ознак шоку і крововтрати (ознаки шунтування кровотоку в тканини нирок, порушення реологічних властивостей крові, ознак централізації кровотоку, наявність близько 1л крові в черевній порожнині, вогнищевої гострої альвеолярної емфіземи легень), травма грудей і живота у ОСОБА_10 має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, а між нею та настанням смерті існує прямий зв`язок. Садна на обличчі та забійна рана в лобно - тім`яній ділянці зліва виникли від дії тупих предметів, могли утворитися приблизно в той же час ( приблизно за 30-60 хв. до настання смерті) в результаті падіння з положення стоячи і ударом головою об тупі предмети, мають ознаки легкого тілесного ушкодження; між ним та настанням смерті ОСОБА_10 прямого зв`язку немає. Крововилив у брижу поперечної ободової кишки виник задовго до настання смерті (не менше 6-12 год.), від дії тупого предмету, має ознаки легкого тілесного ушкодження; між ним та настанням смерті прямого зв`язку немає. З ушкодженням на голові (садна, забійна рана) і з крововиливом в брижу ОСОБА_10 міг здійснювати активні дії. Смерть ОСОБА_10 настала від травми грудей та живота (численних переломів ребер з розривом печінки), що призвело до розвитку крововтрати і шоку. При проведенні експертизи трупа ОСОБА_10 були виявлені ознаки захворювань: енцефалопатії (виражена дистрофія тканини головного мозку з ділянками її розрідження, склерозу і порушенням мозкового кровообігу); рецидивуючого повторного інфаркту міокарда; хронічного гепатиту (запалення печінки) з переходом у цироз печінки. Між захворюванням (інфарктом міокарда, енцефалопатією) і причиною смерті ( травма грудей і живота) прямого зв`язку немає; але вони могли прискорювати процес вмирання. Між захворюванням печінки і смертю ОСОБА_10 прямого зв`язку немає. Виходячи із ступеня розвитку трупних явищ на час їх дослідження 4 вересня 2017 року о 09 год. 40 хв., враховуючи неоднократну зміну положення трупа від часу смерті до початку його дослідження, ОСОБА_10 помер, приблизно, за 10-12 год. до вказаного часу. В крові трупа ОСОБА_10 знайдено етиловий спирт у концентрації 0,31 проміле, в сечі етилового спирту не виявлено. Така невелика концентрація етанолу в крові при відсутності його в сечі звичайно впливу на стан свідомості немає, тому слід вважати, що на час отримання ушкоджень і смерті ОСОБА_10 був тверезий; (т.1 а.п. 102-108);

- даними протоколу огляду місця події (трупа) від 04.08.2017, складеного слідчим Святошинського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_27 відповідно до яких 04.08.2017 року о 00 год. 10 хв. було проведено огляд території біля будинку № 12 по вул. Єфремова в м. Києві, де виявлено труп ОСОБА_10 , описано як він вдягнутий та в якому положенні знаходився та взято зрізи нігтів з пальців рук ОСОБА_10 ; (т.1 а.п. 113-120);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.08.2017, складеного слідчим Святошинського УП ГУ НП м. Києві ОСОБА_28 , відповідно до яких свідку ОСОБА_29 пропонувалось розповісти та відтворити події, які відбувались ввечері 03.08.2017 в будинку № 12 по вул. Єфремова в м. Києві, з додатком (т.1 а.п. 133-136);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.08.2017 з додатком, складеного слідчим Святошинського УП ГУ НП м. Києві ОСОБА_28 , відповідно до яких свідку ОСОБА_14 пропонувалось розповісти та відтворити події, які відбувались ввечері 03.08.2017 в будинку № 12 по вул. Єфремова в м. Києві (т.1 а.п. 137-140);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 04.08.2017 з додатком, складеного слідчим Святошинського УП ГУ НП м. Києві ОСОБА_28 , відповідно до яких свідку ОСОБА_15 пропонувалось розповісти та відтворити події, які відбувались ввечері 03.08.2017 в будинку № 12 по вул. Єфремова в м. Києві (т.1 а.п. 141-145).

Доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо необхідності визнання протоколу проведення слідчого експерименту від 05.08.2017, колегія суддів вважає необґрунтованими. Адже при допиті в суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 , яка була понятою при проведенні даної слідчої дії, повідомила, що зафіксувала власним підписом обставини викладені в протоколі. При цьому, інший понятий ОСОБА_25 , який також був допитаний судом першої інстанції зазначив, що слідчий експеримент відбувся за присутності ще однієї понятої, яка перебувала там постійно. Отже твердження апеляційної скарги про те, що начебто понята ОСОБА_11 не була присутня при проведенні слідчої дії, а лише поставила свій підпис, є безпідставними.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 що начебто під час проведення цієї слідчої дії на нього чинився тиск з боку працівників поліції також не підтверджується будь-якими об`єктивними даними, а отже такі доводи обвинуваченого апеляційний суд розцінює як обрану ним лінію захисту.

Також, на думку колегії суддів, відсутність захисника та прокурора під час проголошення вироку жодним чином не вплинуло на законність і обґрунтованість ухваленого рішення, не перешкодило учасникам кримінального провадження реалізувати свої права, в тому числі й право на оскарження вироку в апеляційному порядку, а тому не може бути підставою для скасування судового рішення і не впливає на законність вироку.

Таким чином, суд першої інстанції встановивши фактичні дані, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у своїй сукупності, та з точки зору їх належності та допустимості, надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_8 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Згідно з ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував обставини вчинення та суспільну небезпеку злочину, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини справи, дані про особу обвинуваченого.

Зокрема судом першої інстанції враховано, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації, , не одружений, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання судом не встановлено.

Відтак, врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.121 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі, яке відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації.

Із урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень і домірне скоєному.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би були підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Що стосується клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зарахування йому у строк покарання попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в порядку визначеному положеннями ст.72 КК України, то на думку апеляційного суду воно не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа №663/537/17), якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України Закону №2046-VIII (пряма дія Закону №2046-VIII).

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №2046-VIII), попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Встановлено, що ОСОБА_8 вчинив злочин 03 серпня 2017 року, а отже строк попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк покарання у виді позбавлення волі з розрахунку день за день.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційних скарг, і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженими - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: