ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1611/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/937/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 258-3 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Запоріжжя

Судова колегія з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, маючий середню освіту, працюючий водієм у ПП «Бейник», розлучений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, та йому призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання - з 27 лютого 2022 року.

Зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 24 лютого 2022 року по 25 лютого 2022 року включно.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, за наступних обставин.

Протягом березня - травня 2014 року на частково окупованій території Донецької області, всупереч вимогам Конституції України, незаконно створено самопроголошену організацію «днр», до складу та під контроль якої увійшли численні групи з двох і більше осіб, які об`єдналися з метою здійснення терористичних актів, що відповідно до ст.1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» відносяться до терористичних груп, які займаються вчиненням терористичних актів, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації в державі. Основною метою діяльності вказаних терористичних груп, підконтрольних самопроголошеній організації «днр», є зміна меж території і державного кордону України, створення та існування незаконного державного утворення на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Вказані групи є стійкими об`єднаннями невизначеного кола осіб, у межах яких здійснено розподіл функцій, встановлено правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. При цьому, на керівників та учасників спеціально створених у структурі «днр» та підконтрольних їй терористичних груп покладається забезпечення стійкості даної групи шляхом вчинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних сил України.

За поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 07.04.2014, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції.

13.04.2014 через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України, виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14.04.2014 за № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», після чого на території Донецької та Луганської областей розпочато широкомасштабну антитерористичну операцію із залученням Збройних сил України та інших військових формувань.

Наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ № 33/6/9 від 07.10.2014 районами проведення АТО визначено території Донецької та Луганської областей. Для проведення АТО, згідно з вимогами ст. 4 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», залучено військові підрозділи Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України.

Чисельні злочини, вчинені представниками зазначених терористичних груп незаконно створеної «днр» визначені у зверненнях Верховної Ради України до міжнародних організацій та іноземних держав щодо визнання «днр» терористичною організацією. Зокрема, у зверненні до Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, національних парламентів держав - членів ЄС, США, Канади, Японії та Австралії щодо масового розстрілу людей під Волновахою в Україні, затвердженому Постановою Верховної Ради України від 14.01.2015 за № 106-VІІІ, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України» від 22.07.2014 за № 1596-VІІ, Постанові Верховної Ради України «Про Заяву Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «днр» та «лнр», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян» від 04.02.2015 за № 145-VІІІ.

В той же час, приблизно на початку липня 2014 року, точна дата та час не встановлена, перебуваючи на території м. Донецьк, який на той час вже фактично був захоплений терористичними групами, підконтрольними «днр», ОСОБА_7 , діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, достовірно знаючи із засобів масової інформації та мережі Інтернет про проведення на території Донецької області антитерористичної операції проти незаконно створеної організації «днр» та підконтрольних їй терористичних груп, усвідомлюючи, що їх діяльність є незаконною, пов`язаною із збройним протистоянням підрозділам Збройних сил України та іншим військовим формуванням України, спрямованим на зміну меж території України, що призводить до загибелі людей і заподіянню значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, будучи колишнім військовослужбовцем та маючи відповідний досвід, прийняв пропозицію невстановленої слідством особи та добровільно вступив до лав терористичної групи незаконно створеної «днр», а саме: батальйону «Восток».

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на участь у терористичній групі - батальйоні « Восток », підконтрольній самопроголошеній «днр», ОСОБА_7 добровільно прибув до місця її розташування у м. Донецьк на територію захопленої військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за адресою: АДРЕСА_3 , де був зарахований до взводу охорони, у зв`язку з чим отримав зброю, військову форму та позивний « ОСОБА_9 », після чого почав проходження військової служби у вказаному підрозділі терористичної групи - батальйон « Восток », під командуванням колишнього співробітника Служби безпеки України ОСОБА_10 , який безпосередньо очолював цю терористичну групу.

Будучи вже повноцінним учасником терористичної групи - батальйону « Восток », яка має на озброєнні наступну військову техніку та озброєння: БМП та БТР різних модифікацій, автомати та кулемети Калашникова, снайперське озброєння, гранати та гранатомети різних модифікацій, засоби протиповітряної оборони ПЗРК, переносне тяжке озброєння у вигляді систем АГС та ПТРК, тощо, ОСОБА_7 був достовірно обізнаним, що зазначена терористична група має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (роти та взводи) з визначенням кількісного штату особового складу кожного з них, що носить формений військовий одяг), характеризується наявністю єдиноначальності та субординації, має воєнізований характер, яка виконує поставлені командуванням завдання з використанням вогнепальної зброї та військової техніки, шляхом здійснення збройного опору підрозділам Збройних Сил України та інших військових формувань України, задіяних в проведенні АТО на території Донецької області, та ставить перед собою конкретні завдання щодо утримання зайнятих територій Донецької області, тимчасово не підконтрольних органам державної влади України, встановлення на цих територіях військового ладу (перевірка документів у осіб, чергування з вогнепальною зброєю на підконтрольних об`єктах з обладнанням блокпостів, тощо), та має для цього відповідні матеріально-технічні засоби (військову техніку, вогнепальну зброю та інше озброєння, боєприпаси до нього, тощо).

Пройшовши відповідну підготовку по стрільбі із стрілецької зброї, приблизно з жовтня 2014 року ОСОБА_7 , будучи колишнім військовослужбовцем Збройних сил України та маючи відповідну військову спеціальність, підготовку та досвід, був призначений на посаду водія-механіка БТР автовзводу терористичної групи - батальйон «Восток», в обов`язки якого входило підтримання справності та боєздатності ввіреного йому БТР, та участі у збройному протистоянні силам АТО, у разі їх наступу на позиції вказаної терористичної групи у м. Донецьк.

Приблизно, у лютому 2015 року, точна дата та час не встановлені, ОСОБА_7 , розчарувавшись у дійсних мотивах та меті цього військового конфлікту, у якому він фактично приймає участь проти України, та зрозумівши, що безпосередню участь у ньому приймають військовослужбовці збройних сил російської федерації, які фактично і керують діями його терористичної групи, прийняв рішення та покинув її лави, після чого проживав у м. Донецьк до 04.08.2015, поки не виїхав до смт. Новомиколаївка, Новомиколаївського району, Запорізької області.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що не визнає свою вину, ніякої участі в батальйоні «Восток» чи інших формуваннях він не приймав.

Вважає, що у вироку суд посилається на суперечливі чи недопустимі докази, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Так, відеозапис НСРД є недопустимим доказом згідно п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, оскільки сторона обвинувачення не надала суду ухвалу слідчого судді на проведення цих НСРД.

Крім того, під час цього відеозапису він навмисно оговорив себе, щоб підняти свій статус перед свідком ОСОБА_11 . Сторона обвинувачення вказаного свідка знайти так і не змогла, тому в суді він допитаний не був.

Незважаючи на те, що сторона захисту неодноразово наголошувала на недопустимості результатів НСРД, суд у вироку безпідставно зазначив, що учасники не піддавали сумніву законність та допустимість НСРД.

Також у клопотанні про проведення НСРД вказана неправдива дата його проведення, оскільки відеозапис було зроблено не в 2021 році, а в 2020 році.

Свідок ОСОБА_12 у суді першої інстанції повідомив, що не знає його і надав на досудовому слідстві покази в обмін на продукти харчування та цигарки, а свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 надали неправдиві показання.

Вважає, що огляд соціальних мереж не має доказового значення, оскільки не містить доказів його участі в формуваннях.

Звертає увагу, що він раніше не судимий, ніяких незаконних дій не вчиняв, офіційно працював водієм, з моменту переїзду до м. Запоріжжя не переховувався.

Таким чином, зібрані докази є суперечливими та не доводять його вини, а стороною обвинувачення не доведено обставини, передбачені ст. 91 КПК України, висновки суду не підтверджуються доказами, його вина не доведена поза розумним сумнівом, усі обставини справи були перекручені, що призвело до прийняття помилкового рішення.

Просить вирок скасувати та ухвалити виправдувальний вирок.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який вирок суду вважав законним, обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні документами.

Так, у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що з 2013 року, з того часу, як окупували Донецьку область, він працював таксистом, тому йому часто приходилось возити у якості клієнтів бойовиків батальйону «Восток». У 2015 році його дружина та дитина виїхали з Донецької області, після чого він також вирішив переїхати до Запорізької області, де придбав дім та став мешкати і працювати в смт. Новомиколаївка. З цього моменту він мешкав на території Запорізької області, не ховаючись від правоохоронних органів, оскільки жодних незаконних дій ніколи не вчиняв. Ніякого відношення до участі у батальйоні «Восток» або до інших озброєних формувань «ДНР» він не має. Під час розмови з ОСОБА_11 він хотів постати перед ним у «найкращому світлі», як авторитет, тому розказував йому неправду.

Таким чином, у суді першої інстанції та апеляційній скарзі обвинувачений повністю заперечував факт участі в батальйоні «Восток», у ході розмови з ОСОБА_11 казав неправду та оговорив себе, жодних неправомірних дій не вчиняв.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої версії обвинуваченого та доведення в повному обсязі його вини саме в участі в терористичній групі.

Свідок ОСОБА_13 у суді першої інстанції показав, що знає ОСОБА_7 як особу з позивним « ОСОБА_9 » та бачив його неодноразово у 2014 та 2015 роках у м. Донецьку та у м. Словянську на території учбового центра батальйону «Восток», який був створений та діяв на захопленій в той час території Донецької області. Вказує на те, що ОСОБА_7 проводив заняття для молодих ополченців в цьому учбовому центрі. В цьому ж місці проводились збори та, зокрема, відбувалась видача форми та зброї бойовикам. Працював ОСОБА_7 разом із іншим учасником терористичної групи - батальйону «Восток» першої Бригади - ОСОБА_15 . Він декілька разів приходив до ОСОБА_16 на базу батальйону «Восток» у м. Донецьку та безпосередньо бачив там ОСОБА_7 разом із іншими бойовиками. В грудні 2015 року ОСОБА_17 була вбито та після цього ОСОБА_7 він не бачив, оскільки більше туди не приїжджав. Підтвердив, що впізнавав ОСОБА_7 за фотознімками під час досудового розслідування.

Свідок ОСОБА_14 у суді першої інстанції показав, що в один з днів у 2015 році шахтарі їхали з робочої зміни додому та на блокпості їх автобус зупинили невідомі люди, після чого ці люди з автоматами зайшли до автобусу та почали проводити їх огляд. Один з шахтарів почав обурюватись, однак невідомі особи одразу вивели його з автобуса, після чого він з товаришами вирішили за нього заступитись, однак усіх активних особи з автоматами затримали, в подальшому їх тримали у підвалі у невідомому місці, били та змушували копати окопи. Під час перебування у полоні їх агітували вступати до лав ополченців - бойовиків. Вже потім вони дізнались про те, що ці невідомі особи були з бригади «Восток». У них був шеврон, схожий на георгіївську стрічку з написом у середині «Восток». Зазначає, що одним з цих нападників був ОСОБА_7 , який при собі мав автомат АКМ-4 та був одягнений в порвану камуфляжну форму «Дубок», на формі був шеврон. Також зазначає, що всі невідомі особи виконували накази ОСОБА_7 . Він впізнав його, коли слідчий проводив впізнання. Додатково пояснив, що в автобусі він сидів на передньому сидінні та чув як особа сказала ОСОБА_7 зняти маску та він виконав прохання, намагаючись показати, що він нічого не боїться. У судовому засіданні свідок впізнав ОСОБА_7 як ту особу, яка заходила до автобусу із автоматом у військовій формі та надавала накази іншим озброєним особам.

У суді першої інстанції також були допитані свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_18 , показання яких, на переконання колегії суддів, не містять інформації про обставини, які підлягають доказуванню.

Разом з тим, підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого з боку свідків.

Показання вищезазначених свідків у суді першої інстанції є логічними та послідовними, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини вчиненого кримінального правопорушення, їх пояснення повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції документами.

Також суд першої інстанції на вимогу процесуального закону дослідив надані сторонами інші докази, яким зробив обґрунтовану оцінку.

Так, з протоколу огляду від 9 червня 2022 року вбачається, що об`єктом огляду є оптичний диск, на якому міститься електронний файл «05630.xlsx», що містить інформацію про вихідні та вхідні з`єднання телефонного номера НОМЕР_2 за період з 20.02.2014 по 31.12.2015, із зазначенням адрес базових станцій під час з`єднання. Вказаним номером телефону особисто користувався ОСОБА_7 . Встановлено, що цей абонентський номер почав бути активним лише 02.08.2015 року у м. Донецьк, з прив`язкою до базової станції, розташованої по АДРЕСА_4 (ВАТ «Завод коксохімічного обладнання»).У подальшому, протягом 02 та 03 серпня 2015 року цей номер також був активний та мав з`єднання саме у м. Донецьк з прив`язками до інших базових станцій, та останній раз виходив у ефір у м. Донецьк 03.08.2015 о 20 год. 04 хв. Наступний вихід в ефір цей номер мав 04.08.2015 об 11 год. 54 хв. вже у с. Ровное, Красноармійського р-ну, Донецької області, після чого протягом всього дня переміщувався по території Донецької області. Того ж дня, о 15 год. 48 хв. цей номер вже мав з`єднання через базову вишку у смт. Покровське, Дніпропетровської області, а о 16 год. 46 хв. вже у смт. Новомиколаївка, Новомиколаївського р-ну, Запорізької області, де вказаний номер телефону виходив на зв`язок протягом всього наступного часу у 2015 році (т. 1, а.с. 140-143).

З протоколу огляду інтернет-сторінки від 17 січня 2022 року вбачається, що при пошуку даних щодо «підрозділу Восток ДНР», у браузері завантажились дані стосовно подібних Інтернет сторінок. У процесі подальшого огляду було здійснено перехід на адресу першого посилання з заголовком «підрозділ Восток ДНР ». Перейшовши за вищевказаним посиланням, виявлено головну сторінку соціального сайту « Восток (бригада) - Википедия », де міститься загальна інформація щодо батальйону «Восток», мається зображення шеврону цієї організації (т. 1, а.с. 153-158).

З протоколу огляду від 4 травня 2022 року вбачається, що об`єктом огляду є дев`ять відеофайлів, на яких зафіксовані обставини розмови між свідком ОСОБА_19 та ОСОБА_7 , проведені під час негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтролю особи у період з 08.07.2021 до 05.09.2021. У ході огляду свідок ОСОБА_11 пояснив, що він впізнав себе на відеозаписах та пояснив, що іншою особою, яка зафіксована на відео, є ОСОБА_7 , якого він запросив до себе у гості на вечерю, та між ними відбулась розмова з приводу перебування ОСОБА_7 у батальйоні «Восток» у м. Донецьку у 2014 році (т. 1, а.с. 159-161).

З протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 15 лютого 2022 року вбачається, що свідок ОСОБА_14 упізнав ОСОБА_7 за темно-русим кольором волосся, круглим обличчям, трохи лисіючим волоссям, довгими вухами та загальним зовнішнім виглядом, як чоловіка якого він бачив під час стрільб (навчань) у складі в/ч НОМЕР_3 (охорони та управління міністерства днр) (т. 1, а.с.176-178).

З протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 27 січня 2022 року вбачається, що свідок ОСОБА_13 упізнав ОСОБА_7 за зовнішніми рисами обличчя та зачіски, який приймав участь в терористичній діяльності днр та відносно якого він надав раніше показання під час допиту в якості свідка (т. 1, а.с. 179-182).

З протоколу про результати здійснення аудіо-, відеоконтролю особи від 30 грудня 2021 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Запорізького апеляційного суду № 10/4473 цт від 08.07.2021 - аудіо, відеоконтроль особи ОСОБА_7 , відеозапис якого був відтворений під час судового засідання в суді першої інстанції вбачається, що ОСОБА_7 07.08.2021 перебуває у будинку свого знайомого та під час вживання спиртних напоїв розповідає своєму товаришу, як він вступив до терористичної групи - батальйону «Восток» на постійній основі за гроші, до цього моменту також перебував у військовій організації на території Донецької області, однак гроші не отримував, йому була видана автоматична шестизарядна гвинтівка старого зразку, брав участь у боях за Ясинувату та ОСОБА_20 з боку «ополченців», застосовував зброю. У подальшому, в 2015 році, після прибуття російської військової армії у так звану «днр» він вирішив покинути батальйон «Восток», оскільки подальша армійська служба не відповідала його переконанням необхідності воювати за ідею, а не за гроші (т. 1, а.с. 212-222).

З акту огляду Інтернет ресурсів від 31 грудня 2021 року вбачається, що під час здійснення огляду соціальної мережі «http://ok.ru» (Одноклассники) було знайдено сторінку ОСОБА_7 . У ході огляду вказаної соціальної мережі в поле зору потрапила сторінка з обліковим записом «ОСОБА_32», на якій було вказано місце проживання «днр новороссия, россия», що вказувало на те, що особа можливо є бойовиком незаконного збройного формування. На вказаній соціальній сторінці у розділі «Друзья», підрозділ «Сослуживцы» знаходилась соціальна сторінка ОСОБА_7 . Крім цього, на сторінці з обліковим записом «ОСОБА_32» розміщувалось 240 фотографій, в тому числі фото, які вказують на причетність власника сторінки до незаконних терористичних організацій т.зв «днр». Під час огляду фотографій розміщених на соціальній сторінці ОСОБА_21 у соціальній мережі «Одноклассники» в поле зору потрапило фото з підписом осіб, які були зображені на даному фото. Так, на фото був зображений ОСОБА_7 . Також під час огляду соціальної мережі «Вконтакте» було виявлено сторінку ОСОБА_7 з обліковим записом « ОСОБА_22 », яка містила в собі інформацію стосовно місця перебування останнього. Крім цього, на вищезазначеній сторінці розміщувалась фотографія, на якій ОСОБА_7 був зображений у військовій формі зі зброєю у руках (т. 2, а.с. 159-177).

З акту огляду Інтернет ресурсів від 30 грудня 2021 року вбачається, що під час здійснення огляду соціальної мережі «http://ok.ru» (Одноклассники), було знайдено сторінку з обліковим записом «ОСОБА_32», на якій було вказано місце проживання «днр новороссия, россия», що вказувало на те, що особа можливо є бойовиком незаконного збройного формування. На вказаній соціальній сторінці у розділі «Друзья», в підрозділі «Сослуживцы» знаходилась соціальна сторінка ОСОБА_7 . Крім цього, на сторінці з обліковим записом «ОСОБА_32» розміщувалося 240 фотографій на багатьох з яких зображений ОСОБА_21 у військовій формі зі зброєю та на військовій техніці з розпізнавальними знаками «днр», в тому числі фото, які вказують на причетність власника сторінки до незаконних терористичних організацій т.зв. «днр». Під час огляду фотографій розміщених на соціальній сторінці ОСОБА_23 у соціальній мережі «Одноклассники» встановлено фотозображення, опубліковане 19 березня 2015 року, з підписом осіб, які були зображені на ньому. Фото містить інформацію, а саме перелік осіб, які зображені на фото. В переліку зазначені: « ОСОБА_24 », « ОСОБА_22 », « ОСОБА_25 » (т. 2, а.с. 178-197).

З протоколу огляду від 17 січня 2022 року вбачається, що у процесі огляду соціальної мережі «Одноклассники» було знайдено обліковий запис (профіль), який має назву «ОСОБА_32» Перейшовши за посиланням даного облікового запису, виявлено профіль особи з інформацією, заповненою особисто користувачем даного облікового запису, яким користується ОСОБА_25 та було встановлено наступний зміст інформації: ОСОБА_32, народивсяІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження ОСОБА_26 , немає місця роботи, немає навчальних закладів для відображення, живе в днр новоросія, немає інформації про сімейний стан, немає контактної інформації, немає основної інформації для відображення. Після переходу до підменю «друзі» даного профілю встановлено наявність у ОСОБА_25 друзів, у кількості 286 осіб, серед яких є ОСОБА_27 , профіль якого виявлено під назвою «ОСОБА_33 ». Під час подальшого перегляду фотографій, що містяться у профілі «ОСОБА_32» виявлено фото, на якому зображені ОСОБА_32 разом з чоловіками, які за зовнішніми ознаками схожі на ОСОБА_29 та ОСОБА_30 (т. 2, а.с. 198-210).

З протоколу огляду від 17 січня 2022 року вбачається, що у процесі огляду соціальної мережі «Одноклассники» було знайдено обліковий запис (профіль), який має назву « ОСОБА_22 ». Перейшовши за посиланням даного облікового запису, виявлено профіль особи з інформацією, заповненою особисто користувачем даного облікового запису, яким користується ОСОБА_22 та було встановлено наступний зміст інформації: ОСОБА_22 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (42 роки), місце народження пгт Новониколаевка, інформація доступна тільки друзям. Останній візит о 21 год. 31 хв. 16.01.2022 року (т. 2, а.с. 221-227).

З протоколу огляду від 12 січня 2022 року вбачається, що у процесі огляду соціальної мережі «Вконтакте» було знайдено обліковий запис (профіль), який має назву « ОСОБА_22 ». Перейшовши за посиланням даного облікового запису (профілю), із назвою « ОСОБА_22 », виявлено профіль особи з інформацією, заповненою особисто користувачем даного облікового запису. У ході огляду розміщеного матеріалу в обліковому записі (профілі) із назвою « ОСОБА_22 » було встановлено наступний зміст інформації: ОСОБА_22 , немає місць роботи, живе у Донецьку, навчався у школі № 2 у м. Запоріжжя , закінчив вуз ДИРСП м. Донецьк. Фотографії були оглянуті в судовому засіданні в суді першої інстанції (т. 2, а.с. 228-235).

Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, на переконання апеляційного суду прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив саме умисну участь у терористичній групі.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Колегія суддів вважає необґрунтованою версію обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не причетний до вчинення інкримінованого йому злочину, участі в батальйоні «Восток» не приймав, у ході розмови з ОСОБА_11 казав останньому неправду та оговорив себе з метою підвищити свій авторитет перед ним.

Так, зі змісту відеозапису, який є додатком до протоколу про результати здійснення аудіо-, відеоконтролю особи від 30 грудня 2021 року, вбачається, що ОСОБА_7 , перебуваючи у будинку свого знайомого ОСОБА_19 , детально розказав, за яких обставин та в який саме час він вступив до батальйону «Восток», підтвердив той факт, що йому була видана автоматична зброя, а також свою участь у бойових діях, із зазначенням точних дат та назв місць, де проходили бої.

Обстановка, за якої ОСОБА_7 вів розмову з ОСОБА_19 з приводу вищевказаних подій, поведінка ОСОБА_7 під час цієї розмови, конкретність і деталізованість усіх викладених ним обставин участі в батальйоні «Восток», свідчать про його те, що повідомлена ним інформація не є надуманою чи такою, що була надана з метою підвищення свого авторитету перед співрозмовником.

Навіть у випадку, якщо у ОСОБА_7 дійсно і була мета підвищити свій авторитет перед ОСОБА_19 , то це жодним не свідчить про те, що обставини його участі в терористичній групі є вигаданими та не відповідають дійсності.

Проведення на стадії досудового розслідування за участі свідка ОСОБА_19 огляду відеофайлів, на яких зафіксовані обставини розмови між ним та ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_19 підтвердив, що впізнає себе та пояснив, що іншою особою на відео є саме ОСОБА_7 .

Сам факт того, що ця розмова мала місце та на відео зафіксовані ОСОБА_7 та ОСОБА_19 , не заперечувався і самим обвинуваченим.

На переконання колегії суддів, окрім змісту вищевказаних відеозаписів, вина ОСОБА_7 також повністю підтверджується показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які кожен окремо один від одного, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду, категорично вказували на ОСОБА_7 як на особу, яка брала участь у батальйоні «Восток», із зазначенням у суді першої інстанції конкретних обставин, за яких вони були свідками цього.

Зокрема, свідок ОСОБА_13 повідомив, що протягом 2014-2015 років неодноразово бачив ОСОБА_7 на території учбового центра батальйону «Восток», який проводив заняття для молодих ополченців. У цьому ж місці проводились збори, відбувалась видача форми та зброї бойовикам. Свідок ОСОБА_13 декілька разів приходив на базу батальйону «Восток» та безпосередньо бачив там ОСОБА_7 разом із іншими бойовиками.

У свою чергу, свідок ОСОБА_14 у суді першої інстанції повідомив, що ОСОБА_7 є одним з чоловіків з батальйону «Восток», які на блокпосту зупинили автобус та вивели усіх осіб з нього. ОСОБА_7 мав автомат АКМ-4 та був одягнений в порвану камуфляжну форму, на якій був шеврон. Усі інші озброєні особи виконували накази ОСОБА_7 .

У колегії суддів відсутні підстави вважати показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 неправдивими, оскільки їх показання викладені в обсязі, необхідному та достатньому для встановлення фактичних обставин вчиненого злочину, вони є логічними та послідовними, повністю узгоджуються між собою та іншими дослідженими судом доказами і не узгоджуються щодо істотних обставин вчиненого злочину лише з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , які суд обґрунтовано оцінив критично, оскільки вони повністю не узгоджуються з показаннями цих свідків та дослідженими матеріалами провадження.

Колегія суддів також не вбачає істотних розбіжностей в змісті протоколів пред`явлення за фотознімками за участі свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з показаннями наданими ними в суді першої інстанції.

Так, під час пред`явлення для впізнання свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у загальній формі впізнали ОСОБА_7 як особу, яка брала участь в терористичній діяльності «ДНР», а вже в ході судового розгляду надали більш розгорнуті та детальні показання, повідомили обставини, за яких конкретно кожен з них був свідком участі ОСОБА_7 в терористичній групі.

До того ж, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 95 КПК України з метою дотримання передбаченого ст. 23 КПК України принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів, суд першої інстанції вірно врахував у якості доказів показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , оскільки ці показання були надані в суді першої інстанції, тобто суд безпосередньо сприймав їх під час судового засідання.

Про участь обвинуваченого ОСОБА_7 у терористичній групі також свідчать фотознімки з соціальних мереж, на яких він зображений у військовій формі, тримаючи в руках зброю, поряд з особами, які приймали активну участь в незаконних збройних формуваннях.

При цьому, вказані огляди Інтернет сторінок проводились з повним дотриманням вимог ст.ст. 223, 237 КПК України, тому підстави вважати ці докази неналежними чи недопустимим у колегії суддів відсутні.

З приводу того, що суд першої інстанції не допитав у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , а сторона обвинувачення не змогла його знайти, колегія суддів зазначає наступне.

З листа головуючого судді начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» вбачається, що суд першої інстанції неодноразово намагався допитати свідка ОСОБА_11 , проте його участь в судових засіданнях 6 березня 2023 року та 3 квітня 2023 року відповідальною особою ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечена не була, у зв`язку з чим допит вказаного свідка провести не вдалося (т. 2, а.с. 29-30).

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 КПК України, не суд першої інстанції, а саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити явку свідків обвинувачення у судове засідання.

За приписами ч. 1 ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно здійснюватись в розумні строки, а згідно ч. 4 цієї статті провадження, щодо особи, яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Наведені вище матеріали кримінального провадження доводять, що суд першої інстанції створив всі необхідні умови для реалізації стороною обвинувачення процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, разом з тим, у зв`язку з неможливістю 3 квітня 2023 року допитати свідка ОСОБА_11 у судовому засіданні, суд з`ясував, чи бажають учасники доповнити судовий розгляд, проте клопотань від них, у тому числі від обвинуваченого чи його захисника, не надійшло.

За таких обставин суд першої інстанції ухвалив закінчити з`ясування обставин та перевірку їх доказами, і пере йшов до судових дебатів.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо недопустимості результатів НСРД у зв`язку з відсутністю в матеріалах кримінального провадження ухвали слідчого судді про надання відповідного дозволу.

Так, відповідно до листа голови Запорізького апеляційного суду від 9 червня 2022 року № 10-20/9, у зв`язку з воєнним станом, який було запроваджено на підставі указу Президента України від 24 лютого 2022 року, комісією з питання знищення матеріальних носіїв секретної інформації ухвалу Запорізького апеляційного суду за реєстраційним номером 10/4473цт від 8 липня 2021 року було знищено за актом № 1 від 24 лютого 2022 року.

Спростовані матеріалами кримінального провадження і доводи апеляційної скарги про зазначення в протоколі про результати здійснення аудіо-, відеоконтролю особи від 30 грудня 2021 року невірної дати проведення відеозапису розмови обвинуваченого та ОСОБА_11 - 2021 рік, замість вірного 2020 року.

Так, з листа начальника слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області полковника юстиції ОСОБА_31 від 6 червня 2022 року 3 59/14/1966нт вбачається, що у відношенні ОСОБА_7 31 травня 2021 року було заведено оперативно-розшукову справу № 2388 (т. 1, а.с. 209-210).

З самого протоколу про результати здійснення аудіо-, відеоконтролю особи від 30 грудня 2021 року вбачається, що вказана негласна слідча (розшукова) дія проводилась у період з 8 липня 2021 року по 5 вересня 2021 року (т. 3, а.с. 212).

Зі змісту відеозаписів, які є додатками до протоколу про результати здійснення аудіо-, відеоконтролю особи, вбачається, що на самих відеозаписах зазначений рік проведення негласної слідчої (розшукової) дії - 2021.

За таких обставин, відповідні доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження, і у колегії суддів відсутні підстави для сумнівів у частині достовірності даних, викладених у протоколі про результати здійснення аудіо-, відеоконтролю особи.

Що стосується призначеного ОСОБА_7 покарання, то суд першої інстанції виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у виді 10 років позбавлення волі без конфіскації, і підстави для призначення йому більш м`якого покарання відсутні.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 5 квітня 2023 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 331/1611/22