ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2039/22
провадження № 1-кп/753/749/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого кримінальне провадження №0000764 від 15.09.2021р відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрований за адресою проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, який обвинувачується за ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 296, ст. 340 КК України та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, зареєстрований за адресою проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, який обвинувачується за ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 127, ст.340 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

встановив :

ОСОБА_3 вчинив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень; незаконне позбавленні волі та викрадення людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань а також незаконне перешкоджання організації та проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненому із застосуванням фізичного насильства, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин:

У листопаді 2013 року, у зв`язку з прийняттям вищим керівництвом держави рішення про призупинення процесу підготовки до укладання Угоди про асоціацію між Україною та ЕС, у місті Києві та ряді інших міст України розпочались акції протесту громадян. Такі акції після відмови Президента України ОСОБА_8 підписати Угоду про асоціацію на Саміті Східного партнерства, що відбувався 28-29 листопада 2013 року у м. Вільнюсі, а також силового розгону Євромайдану на Майдані Незалежності у м. Києві в ніч з 29 на 30 листопада 2013 року, набули особливо масового характеру.

У зв`язку з цим, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , матеріали досудових розслідувань за підозрою яких виділені в окремі провадження,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинувальні акти стосовно яких скеровано до суду, та інші, на даний час невстановлені слідством особи, починаючи з 27 листопада 2013 року стали організовувати заходи, що мали форму насильницьких дій, спрямованих на протидію акціям протесту в місті Києві у спосіб незаконного перешкоджання проведенню мирних зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, із застосуванням фізичного насильства.

Зокрема, з метою реалізації злочинного умислу щодо насильницького перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій ОСОБА_10 , як керівником злочинної організації, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час, доведено до її учасників необхідність викрадення, незаконного позбавлення волі, учасників мирних акцій протесту, їх катування, з метою отримання відомостей щодо структури організації протестного руху, їх лідерів та джерел фінансування.

У зв`язку із збільшенням кількості учасників протесту в центральній частині м. Києва, члени злочинної організації, за браком кількості осіб не мали об`єктивної можливості здійснювати спільні заплановані злочинні дії, щодо викрадення протестувальників.

В свою чергу, ОСОБА_10 , усвідомлюючи вищезазначені перешкоди, що виникли у зв`язку із браком кількості осіб, що залучені ним до злочинної організації, маючи на меті реалізувати раніше узгоджений злочинний намір та забезпечити масштабність своїх протиправних дій, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час, прийняв рішення залучити інших осіб, які мають у своєму підпорядкування достатню кількість підлеглих осіб та за грошову винагороду здатні виконати завдання спрямовані на реалізацію злочинного наміру (плану).

З цією метою, у першій половині січня 2014 року, встановити більш точну дату та місце не виявилось можливим, ОСОБА_10 звернувся до ОСОБА_14 , обвинувальний акт стосовно якого скеровано до суду, з яким був раніше знайомий і обізнаний про наявність в останнього відповідних можливостей, з пропозицією залучити за матеріальну винагороду якомога більшу кількість осіб для протидії мирним акціям протесту.

Також, з аналогічною пропозицією, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час, ОСОБА_10 звернувся до ОСОБА_9 , засновника та керівника громадської організації «Оплот» та однойменного бійцівського клубу.

Переслідуючи корисливі мотиви ОСОБА_14 та ОСОБА_9 на пропозицію ОСОБА_10 погодилися.

Водночас, плануючи з 10 січня 2014 року виїзд на відпочинок за межі України, ОСОБА_14 на період своєї відсутності доручив співпрацювати з ОСОБА_10 , з вказаних питань ОСОБА_15 , стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок та ОСОБА_16 , обвинувальний акт стосовно якого скеровано до суду. Останні впродовж тривалого часу неофіційно працювали разом з ОСОБА_14 та фактично належали до кола його найближчого оточення, мали досвід та можливості залучення за матеріальну винагороду необхідних людських ресурсів.

Для комунікації з переліченими та іншими особами, на час перебування за кордоном, ОСОБА_14 8 січня 2014 придбав SIM-картку мобільного зв`язку оператора TravelSIM з номером НОМЕР_1 , який в подальшому використовував для спілкування з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16

Орієнтовно 19 січня 2014 року ОСОБА_10 , з огляду на домовленості з ОСОБА_14 про забезпечення останнім через ОСОБА_15 та ОСОБА_16 груп громадян для протидії акціям протесту, доручив ОСОБА_11 координувати дії з даного приводу з ОСОБА_15 .

У зв`язку з цим, ОСОБА_11 , діючи за погодженням з ОСОБА_10 , упродовж 20-21 січня 2014 року зі свого мобільного телефону НОМЕР_2 мав чисельні телефонні контакти з ОСОБА_15 , який при цьому користувався номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , щодо необхідності залучення близько 400 осіб для недопущення в`їзду до м. Києва автобусів з учасниками акцій протесту, затримання останніх та примусового вивезення їх у наперед визначені місця, з метою подальшого незаконного позбавлення волі.

При цьому, 20 січня 2014 року об 11 год. 35 хв. та 21 січня 2014 року о

12 год. 50 хв., ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , на виконання вказівки ОСОБА_14 , відвідували офіс ОСОБА_10 , розташований по АДРЕСА_3 . На нараді за участю ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , яка відбулась 21 січня 2014 року, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 було продубльовано вищевказані завдання, щодо необхідності перешкоджання протестувальникам. При цьому ОСОБА_10 висловив претензії щодо неналежного виконання таких вимог в ніч з 20 на 21 січня 2014 року.

У свою чергу, ОСОБА_15 у період 20-21 січня 2014 року, з метою погодження своїх дії з ОСОБА_14 , який в цей час перебував за межами України, мав з ним чисельні телефонні контакти, здійснюючи дзвінки на номер останнього НОМЕР_1 та приймаючи на свої номери НОМЕР_3 та НОМЕР_4 дзвінки з вказаного номеру. В ході таких контактів ОСОБА_15 , сприймаючи ОСОБА_14 як свого керівника та роботодавця, детально повідомляв йому про задачі, що ставились ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стосовно залучення великої кількості осіб для протидії акціям протесту, застосування до протестувальників фізичного насильства, їх затримання та протиправного позбавлення волі.

Окрім того, ОСОБА_14 , використовуючи мобільний номер НОМЕР_1 , у період 20-21 січня 2014 року мав чисельні телефонні контакти з ОСОБА_10 , який користувався стільниковим телефоном з номером НОМЕР_5 , а також один контакт з ОСОБА_11 21 січня 2014 о 5 год. 12 хв., який користувався номером НОМЕР_2 .

При цьому ОСОБА_14 , діючи спільно та погоджено з ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, бажаючи отримати запропоновану останнім матеріальну винагороду, вимагав від ОСОБА_15 повного та неухильного, без будь яких обмежень, виконання тих задач, які перед ним ставили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обіцяючи за це велике грошове заохочення.

Поряд з цим, наприкінці листопада 2013 року, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час, у засновника та керівника громадської організації і однойменного бійцівського клубу «Оплот» ОСОБА_9 , залученого за грошову винагороду керівником злочинної організації ОСОБА_10 до виконання спільного злочинного плану, виник умисел, спрямований на насильницьке перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, шляхом вчинення злочинів проти життя та здоров`я учасників таких акцій, в тому числі тяжких та особливо тяжких, шляхом заподіяння останнім тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, викрадення, катування, залякування та інших протиправних дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, координуючи дії з ОСОБА_10 та іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, які мали аналогічні цілі, ОСОБА_9 у період грудня 2013 року - лютого 2014 року, як особисто так і через своїх знайомих та довірених осіб, залучав до вчинення вказаних кримінальних правопорушень мешканців міста Харкова, передусім осіб із свого оточення, бійців створеного ним бійцівського клубу «Оплот», у тому числі учасників боїв без правил, що проходили під егідою вказаного клубу, іноземних студентів з держав Закавказзя, які навчались у вищих учбових закладах Харкова, та інших громадян, періодично організовуючи виїзди таких осіб з метою вчинення злочинів до міста Києва.

20 січня 2014 року близько 23 год. 50 хв. ОСОБА_9 за погодженням з ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , організовано поїздку з Харкова до Києва групи осіб чисельністю до 100 чоловік, точна кількість на даний час не встановлена, які виїхали автобусами марки SCANIA K113, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , марки Volkswagen LT, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 та марки VOLVO, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 .

При цьому, ОСОБА_9 , для координації дій учасників групи на місці, а також особистої організації таких дій і керування ними, 21 січня 2014 близько

10 год. 30 хв. автомобілем виїхав з Харкова та прибув до Києва того ж дня близько 18 год.

Безпосередньо перед виїздом автобусів, 20 січня 2014 в період між 22 год. хв. та 23 год. 40 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні бійцівського клубу «Оплот» за адресою: м. Харків, площа 1-го Травня, 2, визначив старших груп у поїздці з числа своїх знайомих, зокрема, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також ОСОБА_18 , обвинувальний акт стосовно якого скеровано до суду, та провів із ними інструктаж, під час чого повідомив про можливість застосування відносно учасників акцій протесту фізичної сили, затримання останніх та передачі їх працівникам міліції, а також поставив завдання щодо чергування на в`їздах до Києва для виявлення транспортних засобів з ймовірними протестувальниками та «сприяння» співробітникам органів внутрішніх справ у протиправному недопущенні їх до столиці.

В подальшому, створюючи умови для вчинення таких дій, ОСОБА_9 за участю своєї довіреної особи - співробітника «Оплот-Інфо» ОСОБА_19 , за невстановлених слідством обставин, забезпечив частину учасників поїздки засобами, заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень - палицями (битами), для приховування зовнішності - балаклавами білого кольору, а також пластиковими хомутами, які планувалось застосовувати до учасників акцій протесту, як кайданки у разі вчинення ними супротиву.

21 січня 2014 року близько 9 год. 25 хв., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_18 та залучені останнім громадяни Республіки Азербайджан ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , стосовно яких судом ухвалено обвинувальний вирок, а також ОСОБА_27 та інші, на даний час невстановлені слідством особи, прибувши до Києва, упродовж дня, відповідно до вказівок ОСОБА_9 переміщувались раніше згаданими автобусами територією міста.

В подальшому, на виконання вказівки ОСОБА_9 щодо чергування на в`їздах до Києва для виявлення транспортних засобів з ймовірними протестувальниками та «сприяння» співробітникам органів внутрішніх справ у протиправному недопущенні їх до столиці, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та іншими, не встановленими на даний час особами, на автобусі SCANIA K113, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_28 , близько 12 год. 55 хв. прибули в район посту ДПС на в`їзді в Київ по трасі Київ-Вишгород-Десна де перебували там упродовж 6 год., орієнтовно до 19 год.

В свою чергу, ОСОБА_4 спільно з іншими, не встановленими на даний час особами, на автобусі VOLVO державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , під керуванням ОСОБА_29 не пізніше 14 год. 51 хв. прибули в район посту ДПС «Гостомель» на в`їзді в Київ по трасі Київ-Варшава та перебували там упродовж 6 годин, щонайменше до 20 год. 50 хв.

Крім того, ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 спільно з іншими, не встановленими на даний час особами, на автобусі Volkswagen LT, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , під керуванням водія ОСОБА_30 , не пізніше 13 год. 30 хв. прибули в район посту ДПС на в`їзді в Київ по трасі Київ-Одеса та перебували там близько 5 год. 30 хв., щонайменше до 18 год. 55 хв.

Надалі ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію у місті Києві масових хуліганських дій, із застосуванням засобів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, а також на організацію викрадення та незаконного позбавлення волі активістів Революції Гідності, з метою їх подальших катувань для отримання від них необхідних відомостей та визнань начебто про фінансування акцій протесту, дав вказівку старшим груп щодо переміщення автобусів в район станції метро «Петрівка». При цьому основна роль відводилась групам, очолюваним ОСОБА_3 та ОСОБА_18 , що зумовлювалось персональним складом таких груп, до числа яких входили учасники боїв без правил бійцівського клубу «Оплот», а також особи, які тренувались у цьому клубі.

Знаючи про те, що напередодні, а саме в ніч з 20 на 21 січня 2014 року, у Києві відбувались масові зіткнення протестувальників з особами, які із застосуванням насильства намагались протиправно протидіяти акціям протесту (так званими «тітушками»), ОСОБА_9 розробив план злочинних дій, згідно якого учасники бійцівського клубу «Оплот» мали спровокувати конфлікти з окремими протестувальниками у місці, віддаленому від району проведення акцій протесту, з тим, щоб останні покликали на допомогу активістів «Автомайдану», і таким чином, використовуючи значну перевагу у чисельності осіб, організованих ОСОБА_9 , над активістами «Автомайдану», можна було б вчинити стосовно них хуліганські дії із застосуванням засобів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, а також по можливості викрадення, незаконне позбавлення волі в у заздалегідь обумовленому місці, з метою подальшого отримання необхідної інформації.

З цією метою ОСОБА_9 була обрана станція метро «Петрівка», яка є однією з найбільших у Києві за пасажиропотоком у робочі дні, в часи «пік», що збільшувало можливості виявити учасників акцій протесту, шляхом визначення їх за візуальними ознаками - використанням атрибутики «Євромайдану» на одязі та інших речах.

Крім того, координуючи та погоджуючи свої дії з невстановленими особами, ОСОБА_9 визначив в якості місця, куди можна було б вивезти та надалі утримувати викрадених активістів Революції Гідності, незаконно позбавляючи волі і застосовуючи катування, лісосмугу неподалік від станції метро «Бориспільська», в районі вул. Колекторної, 24/26 та перетину Харківського і Бориспільського шосе у м. Києві.

З метою створення сприятливих умов для вчинення вказаних злочинів,

21 січня 2014 невстановленими слідством особами у вказаному місці розгорнуто намети.

При цьому, ОСОБА_15 , виконуючи аналогічні вказівки щодо організації людей для чергування на в`їздах до міста Києва для виявлення транспортних засобів з ймовірними протестувальниками та «сприяння» співробітникам органів внутрішніх справ у протиправному недопущенні їх до столиці, приблизно о 19 год. 26 хв. прибув у вказану лісосмугу.

Діючи згідно відведеної йому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ролі, за попередньою змовою з ними, ОСОБА_15 мав сприяти вчиненню незаконного позбавлення волі, наперед невизначеного числа протестувальників, шляхом надання засобів та усунення перешкод, залучивши за матеріальну винагороду до скоєння злочину у ролі пособників своїх знайомих, які мали охороняти намети.

У зв`язку з цим ОСОБА_15 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно та погоджено з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, залучив до охорони наметів за грошову винагороду у розмірі 500 доларів США ОСОБА_31 , обвинувальний вирок стосовно якого ухвалено судом. Останній у свою чергу, разом з ОСОБА_32 залучив осіб у невстановленій кількості, які мали охороняти палатки, і таким чином, сприяти незаконному позбавленню волі активістів Революції Гідності, шляхом надання іншим співучасникам злочину (передусім виконавцям і організаторам) засобів та усунення перешкод - а саме у спосіб недопущення вільного переміщення осіб, незаконно позбавлених волі та їх втечі, а також проникнення на територію розміщення палаток сторонніх, які могли б зашкодити вчиненню злочинів або припинити їх вчинення.

В свою чергу ОСОБА_33 , який користувався абонентським номером НОМЕР_9 , за грошову винагороду в розмірі 800 грн., залучено ОСОБА_34 , який користувався абонентським номером НОМЕР_10 та ОСОБА_35 , стосовно яких судом ухвалено обвинувальний вирок. Останні, на виконання вказівок ОСОБА_31 та ОСОБА_36 , повинні були залучити до запланованих заходів інших осіб.

ОСОБА_37 разом з іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, 21 січня 2014 не пізніше 21 год. 09 хв. прибув у раніше згадану лісосмугу неподалік від станції метро «Бориспільська» в районі вул. Колекторної, 24/26 та перетину Харківського і Бориспільського шосе у м. Києві, та, виконуючи відведену йому роль, з корисливих мотивів, діючи погоджено з ОСОБА_38 , постійно перебував у зазначеному наметовому таборі щонайменше з 21 год. 09 хв. 21.01.2014 до 4 год. 49 хв. 22.01.2014. Водночас він, за викладених дальше обставин, залучив до скоєння незаконного позбавлення волі людини у ролі пособників осіб з числа своїх знайомих, у тому числі ОСОБА_39 , стосовно якого судом ухвалено обвинувальний вирок.

Крім того, на виконання вказівки ОСОБА_15 , ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , які діяли спільно та погоджено з ним та невстановленими на даний час особами, сприяючи наступному вчиненню злочину шляхом надання засобів та знарядь, а також усунення можливих перешкод, 21 січня 2014 в період щонайменше з 20 год. 21 хв. до 20 год. 37 хв. перебуваючи у офісі, розташованому по АДРЕСА_3 , належному ОСОБА_10 , отримали від невстановлених осіб предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме палиці у кількості близько 30 одиниць, які надалі не пізніше 21 год. 15 хв. відвезли до вказаного вище наметового табору, та передали особам, що там перебували.

В подальшому, ОСОБА_15 не пізніше 21 год. 27 хв. залишив територію наметового табору, виїхавши у напрямку КПП по трасі Київ-Житомир. Так само в район вказаного КПП після 21 год. 30 хв. за вказівкою ОСОБА_15 виїхали ОСОБА_40 та ОСОБА_42 .

В свою чергу, діючи згідно розробленого ОСОБА_9 , як організатора злочинного плану, ОСОБА_3 , постійно погоджуючи та координуючи свої дії по мобільному телефону з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , дав вказівку водію автобусу марки SCANIA K113, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_28 вирушити в район станції метро «Петрівка» та вул. Вербової, 17 у м. Києві, куди ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та іншими не встановленими на даний час особами прибули не пізніше 19 год. 18 хв.

У свою чергу, ОСОБА_18 , погоджуючи та координуючи свої дії по мобільному телефону з ОСОБА_9 , а також з ОСОБА_19 та ОСОБА_3 , дав команду водію автобусу марки Volkswagen LT, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , ОСОБА_43 вирушити в район станції метро «Петрівка» та вул. Вербової, 17 у м. Києві, куди ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , спільно з іншими не встановленими на даний час особами, що знаходились у вказаному автобусі, прибули близько 21 год.

Туди ж не пізніше 21 год. 28 хв. прибув автобус марки VOLVO, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , під керуванням ОСОБА_29 , в якому знаходились учасники організованої ОСОБА_9 поїздки, під керівництвом ОСОБА_4

21.01.2014, близько 22 год., в районі станції метро «Петрівка» та вул. Вербової,17 у м.Києві між зазначеними особами та представниками «Автомайдану», які незадовго до цього прибули до станції метро «Петрівка» на власних автомобілях, виник конфлікт на ґрунті блокування останніми виїзду автобусів зі станції метро «Петрівка». В цей час невстановлена особа з числа тих, що приїхали автобусом SCANIA К113, державний номерний знак НОМЕР_6 , і якими у поїздці безпосередньо керував ОСОБА_3 , діючи за вказівкою ОСОБА_9 щодо застосування фізичного насильства до протестувальників, попередньо одягнувши на обличчя білу балаклаву для унеможливлення ідентифікації, дала команду здійснити напад на представників «Автомайдану» та інших осіб, які перебували у районі станції метро «Петрівка». На виконання даної команди з вказаного автобусу вибігла очолювана ОСОБА_3 група осіб у білих балаклавах, що мали при собі предмети, заздалегідь заготовленні для нанесення тілесних ушкоджень, а саме палиці (біти) та інші невстановлені слідством предмети, і, грубо порушуючи громадських порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, використовуючи зазначенні предмети для нанесення тілесних ушкоджень, розпочали бійку з представниками «Автомайдану» та іншими особами, що знаходились поруч.

Одночасно ОСОБА_3 , керуючи групою невстановлених на даний час слідством осіб загальною чисельністю близько 10 чоловіків з автобусу SCANIA К113, які були одягнутими у білі балаклави, мали при собі предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме палиці (біти) та інші невстановлені слідством предмети, з метою виконання вказівки ОСОБА_9 щодо застосування фізичного насильства до протестувальників, діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , які в свою чергу перебували у вказаному місці, біля автобусу Volkswagen LT, державний номер НОМЕР_7 , виконуючи раніше отримані ОСОБА_18 від ОСОБА_9 інструкції, - згідно заклику невстановленої особи по здійснення колективного нападу на представників «Автомайдану» та інших громадян, з метою протидії мирним акціям протесту, побачивши в районі вестибюлю станції метро «Петрівка» гр. ОСОБА_44 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та помилково сприйнявши його за учасника протестних акцій Євромайдану, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, стали наносити ОСОБА_45 удари руками, ногами та вказаними предметами у різні частини тіла, у тому числі по голові, продовжуючи свої злочинні дії і після того, як потерпілий від ударів впав на землю.

Надалі ОСОБА_46 вдалось сховатись під автобусом нападників, однак усі вищевказані особи, діючи у складі групи, продовжували наносити йому удари по ногах.

Згідно висновку судово-медичного експерта у ОСОБА_47 діагностовано та клінічно підтверджено закриту черепно - мозкову травму, струс головного мозку, забійну рану голови, садна м`яких тканин голови, забій м`яких тканин обличчя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Вищевказаний симптомокомплекс у гр. ОСОБА_47 виникла не менше як від чотирьох травматичних дій (ударів) тупих предметів з достатньою силою нанесених (спричинення), характерно для даних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив хуліганство, тобто грубому порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, шо супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб із застосування предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

Того ж дня, 21.01.2014 близько 22 год., очолювані ОСОБА_3 невстановлені слідством особи з білими балаклавами на обличчях, які мали при собі предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме палиці (бити) та інші невстановлені слідством предмети, перебуваючи в районі станції метро «Петрівка» та вул. Вербової, 17 у м. Києві, діючи у складі групи з ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , спільно, за попередньою змовою з ними, на виконання вказівок ОСОБА_9 та згідно розроблено ним плану, побачивши в районі вестибюлю станції метро «Петрівка» по Оболонському проспекту ОСОБА_48 , та помилково сприйнявши його за учасника протестних акцій, здійснили напад на потерпілого, застосували до нього фізичну сили у виді нанесення йому ударів у різні частини тіла, у тому числі предметами, заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень і заподіявши, таким чином фізичні страждання. В подальшому, проти його волі, ОСОБА_49 перемістили у салон автобусу SCANIA K113, державний номерний знак НОМЕР_6 , в якому, в тому числі, знаходився ОСОБА_20 , чим вчинили викрадення потерпілого.

Після викрадення ОСОБА_49 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , виконуючи відповідні інструкції ОСОБА_9 , які ОСОБА_3 та ОСОБА_18 отримували по телефону, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на подальше незаконне позбавлення волі потерпілого, у спосіб його насильницького утримання в салоні автобусу та переміщення в район наметового табору біля станції метро «Бориспільська», діючи погоджено з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , виконуючи відведену їм роль, залишились у вказаному автобусі - SCANIA K113, перебуваючи упродовж переїзду поряд з ОСОБА_50 та тримаючи його на сидіннях у задній частині салону.

При цьому, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , а також іншими, на даний час не встановленими учасниками викрадення ОСОБА_49 , діючи спільно та погоджено, за попередньою змовою групою осіб, 21.01.2014 в період приблизно з 22 год. до 23 год. 50 хв., тобто в процесі протиправного утримання потерпілого в автобусі, періодично наносив йому удари в різні частини тіла чим заподіював останньому фізичні страждання. При цьому, вказані особи постійно ставили питання потерпілому щодо його участі в Революції Гідності.

При цьому, ОСОБА_15 21.01.2014 о 22 год. 14 хв., рухаючись в районі Рибальського острову в м. Києві у напрямку КПП по трасі Київ-Житомир, отримавши на свій мобільний телефон з номером НОМЕР_3 від невстановленої особи, яка користувалась мобільним телефоном з номером НОМЕР_11 , відомості про викрадення ОСОБА_49 , постійно координуючи свої дії з ОСОБА_11 , який при цьому користувався мобільним номером НОМЕР_2 , і, у свою чергу, також контактував з вищевказаною особою - власником номеру НОМЕР_11 , а надалі з ОСОБА_10 , який використовував мобільний номер НОМЕР_5 та ОСОБА_9 , який використовував мобільний номер НОМЕР_12 , - реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на сприяння вчиненню викрадення, а в подальшому незаконного позбавлення волі наперед невизначеного числа протестувальників шляхом надання засобів та усунення перешкод, змінив свій маршрут руху та висунувся в район виїзду з Києва по трасі Київ-Вишгород, куди прибув приблизно о 22 год. 27 хв. та орієнтовно до 22 год. 39 хв. - 22 год. 42 хв. де очікував прибуття автобусів з учасниками викрадення ОСОБА_49 , у тому числі ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 .

Після приїзду останніх 21 січня 2014 у період часу з 22 год. 39 хв. до 22 год. 42 хв., в місце, де перебував ОСОБА_15 , а саме в район виїзду з Києва по трасі Київ-Вишгород, в межах дії ретрансляційних веж, розташованих по вул. Богатирській, 30 та Дніпроводській, 16 у м. Києві, ОСОБА_15 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, скоординував подальші дії з невстановленими особами з числа учасників викрадення ОСОБА_49 , та надалі, не пізніше 22 год. 45 хв. виїхав у напрямку КПП, розташованого по трасі Київ-Житомир. У свою чергу, учасники викрадення ОСОБА_49 , у тому числі ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та інші, на даний час невстановлені особи, продовжуючи протиправно утримувати потерпілого у салоні автобусу SCANIA K113 державний номерний знак НОМЕР_6 близько 22 год. 44 хв. вирушили в напрямку міста Вишгород.

В подальшому, в період з 22 год. 44 хв. до 23 год. 50 хв., потерпілого ОСОБА_49 , в процесі його незаконного позбавлення волі, переміщено зазначеним автобусом за орієнтовним маршрутом: вул. Богатирська - м. Вишгород Київської області - вул. Дніпроводська - вул. Богатирська - вул. Озерна - вул. Лугова - вул. Шахтарська - вул. Вікентія Хвойки - вул. Межигірська - Набережно-Печерська дорога - вул. Колекторна, 24/26. При цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_18 , постійно узгоджуючи свої дії із ОСОБА_9 , як організатором злочину, продовжували контактувати з останнім з мобільних телефонів, використовуючи для цього свої мобільні номери НОМЕР_13 і НОМЕР_14 та зв`язуючись із ОСОБА_9 , який користувався номером НОМЕР_12 .

Крім того, у вказаний період також відбувались телефонні контакти різної тривалості між ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Після викрадення ОСОБА_49 , під час його транспортування іншими співучасниками злочину в наметовий табір біля станції метро «Бориспільська», ОСОБА_51 , залучений за раніше викладених обставин до вчинення злочину ОСОБА_33 , за вказівкою ОСОБА_15 , який, в свою чергу, діяв спільно та погоджено з ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , перебуваючи у вказаному таборі, бажаючи отримати запропоновану йому ОСОБА_33 та ОСОБА_32 грошову винагороду у розмірі 800 грн., діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи свій злочинний умисел та виконуючи відведену йому, зокрема, ОСОБА_33 за вказівкою ОСОБА_15 роль пособника незаконного позбавлення волі людини, сприяючи вчиненню злочину шляхом надання засобів, періодично контактуючи з даного приводу та координуючи свої дії з

ОСОБА_33 по мобільному телефону, який при цьому користувався номером НОМЕР_9 , залучив до подальшого вчинення злочину у ролі пособників осіб з числа своїх знайомих, зокрема, ОСОБА_52 . З цією метою, 21 січня 2014 року о 22 год. 34 хв. ОСОБА_51 зі свого мобільного телефону НОМЕР_15 подзвонив ОСОБА_53 на його номер НОМЕР_16 та запропонував прибути в район станції метро «Бориспільська», на що останній погодився, прибувши у вказане місце 22 січня 2014 року орієнтовно в період між 00 год. 24 хв. та 00 год. 39 хв.

У свою чергу, ОСОБА_41 , залучений за раніше викладених обставин до вчинення злочину ОСОБА_33 , який діяв за вказівкою ОСОБА_15 , котрий, в свою чергу, діяв спільно та погоджено з ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , з тією ж метою та наведених мотивів, періодично спочатку контактуючи з даного приводу та координуючи свої дії з ОСОБА_33 по мобільному телефону, який при цьому користувався номером НОМЕР_9 , зі свого номеру НОМЕР_10 , а в подальшому перебуваючи поряд з ОСОБА_33 , залучив за його вказівкою до подальшого вчинення злочину у ролі пособників не встановлених на даний час слідством осіб з числа своїх знайомих, які прибули в район станції метро «Бориспільська» не пізніше 23 год. 50 хв. 21.01.2014.

21 січня 2014 року близько 23 год. 50 хв., ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та особами, які на даний час слідством не встановлені, продовжуючи свої злочинні дії, пов`язані із викраденням ОСОБА_49 та незаконним позбавленням його волі, діючи погоджено з ОСОБА_4 , на виконання вказівок ОСОБА_9 , з метою протидії мирним акціям протесту, перевіз потерпілого до зазначеного наметового табору, розташованого в лісосмузі в районі вул. Колекторної, 24/26 у м. Києві, неподалік від станції метро «Бориспільська». У даному місці, потерпілого, проти його волі, було передано групі осіб, у числі яких знаходився ОСОБА_51 , що перебував у наметовому таборі з 21 год. 09 хв., ОСОБА_9 - з 23 год. 05 хв. та ОСОБА_4 , що прибув туди не пізніше 23 год. 07 хв., а також інші особи, у тому числі невстановлені слідством.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на сприяння вчиненню незаконного позбавлення волі людини шляхом надання засобів та усунення перешкод, діючи спільно та погоджено з іншими учасниками злочину, у тому числі невстановленими слідством та будучи достеменно обізнаним про насильницьке переміщення потерпілого ОСОБА_49 до наметового табору, ОСОБА_15 , координуючи через ОСОБА_11 свої дії з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повернувся у вказане місце разом з ОСОБА_33 та ОСОБА_54 22 січня 2014 близько 00 год. 05 хв.

Надалі ОСОБА_4 , діючи спільно та погоджено з ОСОБА_55 , ОСОБА_3 , ОСОБА_18 та спільно з ОСОБА_15 , ОСОБА_33 ,

ОСОБА_56 , ОСОБА_54 , ОСОБА_57 та невстановленими слідством особами, за попередньою змовою з ними, з метою протидії мирним акціям протесту 22.01.2014 в період часу приблизно з 23 год. 15 хв. до 01 год. 11 хв., більш точний час не встановлено, продовжував вчиняти незаконне позбавлення волі ОСОБА_49 , яке супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, шляхом мучення, а саме у спосіб стискання геніталій потерпілого, викручування йому рук, не допускав вільного переміщення ОСОБА_49 , у безпосередній близькості до якого ОСОБА_4 перебував під час вчинення злочину, умисно перешкоджаючи, таким чином, вільному вибору поведінки потерпілим, волевиявленню останнього щодо залишення місця незаконного позбавлення волі, зокрема, втечі.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта у ОСОБА_49 виявлено синець - на повіках лівого ока, садна обличчя, контузію 1 ступеню лівого ока, спричинені тупим предметом (предметами), які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив незаконно позбавлення волі та викрадення людини, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.

Крім цього, ОСОБА_3 , за вищевказаних обставин, в період 21?22.01.2014 діючи спільно та погоджено з ОСОБА_55 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_27 та спільно з ОСОБА_15 , ОСОБА_33 , ОСОБА_56 , ОСОБА_54 , ОСОБА_57 та невстановленими слідством особами, за попередньою змовою з ними, вчинив дії щодо перешкоджання організації і проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, із застосуванням фізичного насильства, шляхом вчинення незаконного позбавленні волі ОСОБА_49 , що супроводжувалося заподіянням йому сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань шляхом мучення та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі.

Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив незаконне перешкоджання організації та проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненому із застосуванням фізичного насильства, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 340 КК України.

ОСОБА_4 вчинив незаконне позбавлення волі та викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань; катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань шляхом мучення та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі - отримати від нього відомості та визнання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а також незаконно перешкоджання організації та проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненому із застосуванням фізичного насильства, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин:

У листопаді 2013 року, у зв`язку з прийняттям вищим керівництвом держави рішення про призупинення процесу підготовки до укладання Угоди про асоціацію між Україною та ЕС, у місті Києві та ряді інших міст України розпочались акції протесту громадян. Такі акції після відмови Президента України ОСОБА_8 підписати Угоду про асоціацію на Саміті Східного партнерства, що відбувався 28-29 листопада 2013 року у м. Вільнюсі, а також силового розгону Євромайдану на Майдані Незалежності у м. Києві в ніч з 29 на 30 листопада 2013 року, набули особливо масового характеру.

У зв`язку з цим, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , матеріали досудових розслідувань за підозрою яких виділені в окремі провадження,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинувальні акти стосовно яких скеровані до суду, та інші, в тому числі, невстановлені на даний час слідством, особи, починаючи з 27 листопада 2013 року стали організовувати заходи, що мали форму насильницьких дій, спрямованих на протидію акціям протесту в місті Києві у спосіб незаконного перешкоджання проведенню мирних зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, із застосуванням фізичного насильства.

Зокрема, з метою реалізації злочинного умислу щодо насильницького перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій ОСОБА_10 , як керівником злочинної організації, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час, доведено до її учасників необхідність викрадення, незаконного позбавлення волі, учасників мирних акцій протесту, їх катування, з метою отримання відомостей щодо структури організації протестного руху, їх лідерів та джерел фінансування.

У зв`язку із збільшенням кількості учасників протесту в центральній частині м. Києва, члени злочинної організації, за браком кількості осіб не мали об`єктивної можливості здійснювати спільні заплановані злочинні дії, щодо викрадення протестувальників.

В свою чергу, ОСОБА_10 , усвідомлюючи вищезазначені перешкоди, що виникли у зв`язку із браком кількості осіб, що залучені ним до злочинної організації, маючи на меті реалізувати раніше узгоджений злочинний намір та забезпечити масштабність своїх протиправних дій, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час, прийняв рішення залучити інших осіб, які мають у своєму підпорядкування достатню кількість підлеглих осіб та за грошову винагороду здатні виконати завдання спрямовані на реалізацію злочинного наміру (плану).

З цією метою, у першій половині січня 2014 року, встановити більш точну дату та місце не виявилось можливим, ОСОБА_10 звернувся до ОСОБА_14 , обвинувальний акт стосовно якого скеровано до суду, з яким був раніше знайомий і обізнаний про наявність в останнього відповідних можливостей, з пропозицією залучити за матеріальну винагороду якомога більшу кількість осіб для протидії мирним акціям протесту.

Також, з аналогічною пропозицією, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час, ОСОБА_10 звернувся до ОСОБА_9 , засновника та керівника громадської організації «Оплот» та однойменного бійцівського клубу.

Переслідуючи корисливі мотиви ОСОБА_14 та ОСОБА_9 на пропозицію ОСОБА_10 погодилися.

Водночас, плануючи з 10 січня 2014 року виїзд на відпочинок за межі України, ОСОБА_14 на період своєї відсутності доручив співпрацювати з ОСОБА_10 , з вказаних питань ОСОБА_15 , стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок та ОСОБА_16 , обвинувальний акт стосовно якого скеровано до суду. Останні впродовж тривалого часу неофіційно працювали разом з ОСОБА_14 та фактично належали до кола його найближчого оточення, мали досвід та можливості залучення за матеріальну винагороду необхідних людських ресурсів.

Для комунікації з переліченими та іншими особами, на час перебування за кордоном, ОСОБА_14 8 січня 2014 придбав SIM-картку мобільного зв`язку оператора TravelSIM з номером НОМЕР_1 , який в подальшому використовував для спілкування з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16

Орієнтовно 19 січня 2014 року ОСОБА_10 , з огляду на домовленості з ОСОБА_14 про забезпечення останнім через ОСОБА_15 та ОСОБА_16 груп громадян для протидії акціям протесту, доручив ОСОБА_11 координувати дії з даного приводу з ОСОБА_15 .

У зв`язку з цим, ОСОБА_11 , діючи за погодженням з ОСОБА_10 , упродовж 20-21 січня 2014 року зі свого мобільного телефону НОМЕР_2 мав чисельні телефонні контакти з ОСОБА_15 , який при цьому користувався номерами НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , щодо необхідності залучення близько 400 осіб для недопущення в`їзду до м. Києва автобусів з учасниками акцій протесту, затримання останніх та примусового вивезення їх у наперед визначені місця, з метою подальшого незаконного позбавлення волі.

При цьому, 20 січня 2014 року об 11 год. 35 хв. та 21 січня 2014 року о 12 год. 50 хв., ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , на виконання вказівки ОСОБА_14 , відвідували офіс ОСОБА_10 , розташований по АДРЕСА_3 . На нараді за участю ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , яка відбулась 21 січня 2014 року, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 було продубльовано вищевказані завдання, щодо необхідності перешкоджання протестувальникам. При цьому ОСОБА_10 висловив претензії щодо неналежного виконання таких вимог в ніч з 20 на 21 січня 2014 року.

У свою чергу, ОСОБА_15 у період 20-21 січня 2014 року, з метою погодження своїх дії з ОСОБА_14 , який в цей час перебував за межами України, мав з ним чисельні телефонні контакти, здійснюючи дзвінки на номер останнього НОМЕР_1 та приймаючи на свої номери НОМЕР_3 та НОМЕР_4 дзвінки з вказаного номеру. В ході таких контактів ОСОБА_15 , сприймаючи ОСОБА_14 як свого керівника та роботодавця, детально повідомляв йому про задачі, що ставились ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стосовно залучення великої кількості осіб для протидії акціям протесту, застосування до протестувальників фізичного насильства, їх затримання та протиправного позбавлення волі.

Окрім того, ОСОБА_14 , використовуючи мобільний номер НОМЕР_1 , у період 20-21 січня 2014 року мав чисельні телефонні контакти з ОСОБА_10 , який користувався стільниковим телефоном з номером НОМЕР_5 , а також один контакт з ОСОБА_11 21 січня 2014 о 5 год. 12 хв., який користувався номером НОМЕР_2 .

При цьому ОСОБА_14 , діючи спільно та погоджено з ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, бажаючи отримати запропоновану останнім матеріальну винагороду, вимагав від ОСОБА_15 повного та неухильного, без будь яких обмежень, виконання тих задач, які перед ним ставили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обіцяючи за це велике грошове заохочення.

Поряд з цим, наприкінці листопада 2013 року, у невстановленому слідством місці та невстановлений слідством час, у засновника та керівника громадської організації і однойменного бійцівського клубу «Оплот» ОСОБА_9 , залученого за грошову винагороду керівником злочинної організації ОСОБА_10 до виконання спільного злочинного плану, виник умисел, спрямований на насильницьке перешкоджання проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, шляхом вчинення злочинів проти життя та здоров`я учасників таких акцій, в тому числі тяжких та особливо тяжких, шляхом заподіяння останнім тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості, викрадення, катування, залякування та інших протиправних дій.

Реалізуючи свій злочинний умисел, координуючи дії з ОСОБА_10 та іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, які мали аналогічні цілі, ОСОБА_9 у період грудня 2013 року - лютого 2014 року, як особисто так і через своїх знайомих та довірених осіб, залучав до вчинення вказаних кримінальних правопорушень мешканців міста Харкова, передусім осіб із свого оточення, бійців створеного ним бійцівського клубу «Оплот», у тому числі учасників боїв без правил, що проходили під егідою вказаного клубу, іноземних студентів з держав Закавказзя, які навчались у вищих учбових закладах Харкова, та інших громадян, періодично організовуючи виїзди таких осіб з метою вчинення злочинів до міста Києва.

20 січня 2014 року близько 23 год. 50 хв. ОСОБА_9 за погодженням з ОСОБА_17 та ОСОБА_11 , організовано поїздку з Харкова до Києва групи осіб чисельністю до 100 чоловік, точна кількість на даний час не встановлена, які виїхали автобусами марки SCANIA K113, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , марки Volkswagen LT, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 та марки VOLVO, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 .

При цьому, ОСОБА_9 , для координації дій учасників групи на місці, а також особистої організації таких дій і керування ними, 21 січня 2014 близько 10 год.30 хв. автомобілем виїхав з Харкова та прибув до Києва того ж дня близько 18 год.

Безпосередньо перед виїздом автобусів, 20 січня 2014 в період між 22 год. та 23 год. 40 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні бійцівського клубу «Оплот» за адресою: м. Харків, площа 1-го Травня, 2, визначив старших груп у поїздці з числа своїх знайомих, зокрема, ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , а також ОСОБА_18 , обвинувальний акт стосовно якого скеровано до суду, та провів із ними інструктаж, під час чого повідомив про можливість застосування стосовно учасників акцій протесту фізичної сили, затримання останніх та передачі їх працівникам міліції, а також поставив завдання щодо чергування на в`їздах до Києва для виявлення транспортних засобів з ймовірними протестувальниками та «сприяння» співробітникам органів внутрішніх справ у протиправному недопущенні їх до столиці.

В подальшому, створюючи умови для вчинення таких дій, ОСОБА_9 за участю своєї довіреної особи - співробітника «Оплот-Інфо» ОСОБА_19 , за невстановлених слідством обставин, забезпечив частину учасників поїздки засобами, заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень - палицями (битами), для приховування зовнішності - балаклавами білого кольору, а також пластиковими хомутами, які планувалось застосовувати до учасників акцій протесту, як кайданки у разі вчинення ними супротиву.

21 січня 2014 року близько 9 год. 25 хв., ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_18 та залучені останнім громадяни Республіки Азербайджан ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , стосовно яких судом ухвалено обвинувальний вирок, а також ОСОБА_27 та інші, на даний час невстановлені слідством особи, прибувши до Києва, упродовж дня, відповідно до вказівок ОСОБА_9 переміщувались раніше згаданими автобусами територією міста.

В подальшому, на виконання вказівки ОСОБА_9 щодо чергування на в`їздах до м.Києва для виявлення транспортних засобів з ймовірними протестувальниками та «сприяння» співробітникам органів внутрішніх справ у протиправному недопущенні їх до столиці, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та іншими, не встановленими на даний час особами, на автобусі SCANIA K113, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , під керуванням ОСОБА_28 , близько 12 год. 55 хв. прибули в район посту ДПС на в`їзді в Київ по трасі Київ-Вишгород-Десна де перебували там упродовж 6 год., орієнтовно до 19 год. В свою чергу, ОСОБА_4 спільно з іншими, не встановленими на даний час особами, на автобусі VOLVO державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , під керуванням ОСОБА_29 не пізніше 14 год. 51 хв. прибули в район посту ДПС «Гостомель» на в`їзді в Київ по трасі Київ-Варшава та перебували там упродовж 6 годин, щонайменше до 20 год. 50 хв.

Крім того, ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_26 спільно з іншими, не встановленими на даний час особами, на автобусі Volkswagen LT, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , під керуванням водія ОСОБА_30 , не пізніше 13 год. 30 хв. прибули в район посту ДПС на в`їзді в Київ по трасі Київ-Одеса та перебували там близько 5 год. 30 хв., щонайменше до 18 год. 55 хв.

Надалі ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію у місті Києві масових хуліганських дій, із застосуванням засобів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, а також на організацію викрадення та незаконного позбавлення волі активістів Революції Гідності, з метою їх подальших катувань для отримання від них необхідних відомостей та визнань начебто про фінансування акцій протесту, дав вказівку старшим груп щодо переміщення автобусів в район станції метро «Петрівка». При цьому основна роль відводилась групам, очолюваним ОСОБА_3 та ОСОБА_18 , що зумовлювалось персональним складом таких груп, до числа яких входили учасники боїв без правил бійцівського клубу «Оплот», а також особи, які тренувались у цьому клубі.

Знаючи про те, що напередодні, а саме в ніч з 20 на 21 січня 2014 року, у Києві відбувались масові зіткнення протестувальників з особами, які із застосуванням насильства намагались протиправно протидіяти акціям протесту (так званими «тітушками»), ОСОБА_9 розробив план злочинних дій, згідно якого учасники бійцівського клубу «Оплот» мали спровокувати конфлікти з окремими протестувальниками у місці, віддаленому від району проведення акцій протесту, з тим, щоб останні покликали на допомогу активістів «Автомайдану», і таким чином, використовуючи значну перевагу у чисельності осіб, організованих ОСОБА_9 , над активістами «Автомайдану», можна було б вчинити стосовно них хуліганські дії із застосуванням засобів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, а також по можливості викрадення, незаконне позбавлення волі в у заздалегідь обумовленому місці, з метою подальшого отримання необхідної інформації.

З цією метою ОСОБА_9 була обрана станція метро «Петрівка», яка є однією з найбільших у Києві за пасажиропотоком у робочі дні, в часи «пік», що збільшувало можливості виявити учасників акцій протесту, шляхом визначення їх за візуальними ознаками - використанням атрибутики «Євромайдану» на одязі та інших речах.

Крім того, координуючи та погоджуючи свої дії з невстановленими особами, ОСОБА_9 визначив в якості місця, куди можна було б вивезти та надалі утримувати викрадених активістів Революції Гідності, незаконно позбавляючи волі і застосовуючи катування, лісосмугу неподалік від станції метро «Бориспільська», в районі вул. Колекторної, 24/26 та перетину Харківського і Бориспільського шосе у м. Києві.

З метою створення сприятливих умов для вчинення вказаних злочинів,

21 січня 2014 невстановленими слідством особами у вказаному місці розгорнуто намети.

При цьому, ОСОБА_15 , виконуючи аналогічні вказівки щодо організації людей для чергування на в`їздах до міста Києва для виявлення транспортних засобів з ймовірними протестувальниками та «сприяння» співробітникам органів внутрішніх справ у протиправному недопущенні їх до столиці, приблизно о 19 год. 26 хв. прибув у вказану лісосмугу.

Діючи згідно відведеної йому ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ролі, за попередньою змовою з ними, ОСОБА_15 мав сприяти вчиненню незаконного позбавлення волі, наперед невизначеного числа протестувальників, шляхом надання засобів та усунення перешкод, залучивши за матеріальну винагороду до скоєння злочину у ролі пособників своїх знайомих, які мали охороняти намети.

У зв`язку з цим ОСОБА_15 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно та погоджено з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, залучив до охорони наметів за грошову винагороду у розмірі 500 доларів США ОСОБА_31 , обвинувальний вирок стосовно якого ухвалено судом. Останній у свою чергу, разом з ОСОБА_32 залучив осіб у невстановленій кількості, які мали охороняти палатки, і, таким чином, сприяти незаконному позбавленню волі активістів Революції Гідності, шляхом надання іншим співучасникам злочину (передусім виконавцям і організаторам) засобів та усунення перешкод - а саме у спосіб недопущення вільного переміщення осіб, незаконно позбавлених волі та їх втечі, а також проникнення на територію розміщення палаток сторонніх, які могли б зашкодити вчиненню злочинів або припинити їх вчинення.

В свою чергу ОСОБА_33 , який користувався абонентським номером НОМЕР_9 , за грошову винагороду в розмірі 800 грн., залучено ОСОБА_34 , який користувався абонентським номером НОМЕР_10 та ОСОБА_35 , стосовно яких судом ухвалено обвинувальний вирок. Останні, на виконання вказівок ОСОБА_31 та ОСОБА_36 , повинні були залучити до запланованих заходів інших осіб.

ОСОБА_37 разом з іншими особами, у тому числі невстановленими слідством, 21 січня 2014 не пізніше 21 год. 09 хв. прибув у раніше згадану лісосмугу неподалік від станції метро «Бориспільська» в районі вул. Колекторної, 24/26 та перетину Харківського і Бориспільського шосе у м. Києві, та, виконуючи відведену йому роль, з корисливих мотивів, діючи погоджено з ОСОБА_38 , постійно перебував у зазначеному наметовому таборі щонайменше з 21 год. 09 хв. 21.01.2014 до 4 год. 49 хв. 22.01.2014. Водночас він, за викладених дальше обставин, залучив до скоєння незаконного позбавлення волі людини у ролі пособників осіб з числа своїх знайомих, у тому числі ОСОБА_39 , стосовно якого судом ухвалено обвинувальний вирок.

Крім того, на виконання вказівки ОСОБА_15 , ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , які діяли спільно та погоджено з ним та невстановленими на даний час особами, сприяючи наступному вчиненню злочину шляхом надання засобів та знарядь, а також усунення можливих перешкод, 21 січня 2014 в період щонайменше з 20 год. 21 хв. до 20 год. 37 хв. перебуваючи у офісі, розташованому по АДРЕСА_3 , належному ОСОБА_10 , отримали від невстановлених осіб предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме палиці у кількості близько 30 одиниць, які надалі не пізніше 21 год. 15 хв. відвезли до вказаного вище наметового табору, та передали особам, що там перебували.

В подальшому, ОСОБА_15 не пізніше 21 год. 27 хв. залишив територію наметового табору, виїхавши у напрямку КПП по трасі Київ-Житомир. Так само в район вказаного КПП після 21 год. 30 хв. за вказівкою ОСОБА_15 виїхали ОСОБА_40 та ОСОБА_42 .

В свою чергу, діючи згідно розробленого ОСОБА_9 , як організатора, злочинного плану, ОСОБА_3 , постійно погоджуючи та координуючи свої дії по мобільному телефону з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , дав вказівку водію автобусу марки SCANIA K113, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_28 вирушити в район станції метро «Петрівка» та вул. Вербової, 17 у м. Києві, куди ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та іншими не встановленими на даний час особами прибули не пізніше 19 год. 18 хв.

У свою чергу, ОСОБА_18 , погоджуючи та координуючи свої дії по мобільному телефону з ОСОБА_9 , а також з ОСОБА_19 та ОСОБА_3 , дав команду водію автобусу марки Volkswagen LT, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , ОСОБА_43 вирушити в район станції метро «Петрівка» та вул. Вербової, 17 у м. Києві, куди ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_26 , спільно з іншими не встановленими на даний час особами, що знаходились у вказаному автобусі, прибули близько 21 год. Туди ж не пізніше 21 год. 28 хв. прибув автобус марки VOLVO, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , під керуванням ОСОБА_29 , в якому знаходились учасники організованої ОСОБА_9 поїздки, під керівництвом ОСОБА_4 .

Того ж дня, близько 22 год., очолювані ОСОБА_3 невстановлені слідством особи з білими балаклавами на обличчях, які мали при собі предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, а саме палиці (бити) та інші невстановлені слідством предмети, перебуваючи в районі станції метро «Петрівка» та вул. Вербової, 17 у м. Києві, діючи у складі групи з ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , спільно, за попередньою змовою з ними, на виконання вказівок ОСОБА_9 та згідно розроблено ним плану, побачивши в районі вестибюлю станції метро «Петрівка» по Оболонському проспекту ОСОБА_48 , та помилково сприйнявши його за учасника протестних акцій, здійснили напад на нього та застосували фізичну сили у виді нанесення йому ударів у різні частини тіла, у тому числі предметами, заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень і заподіявши, таким чином фізичні страждання, а в подальшому, проти його волі, перемістили у салон автобусу SCANIA K113, державний номерний знак НОМЕР_6 , в якому, в тому числі, знаходився ОСОБА_20 , чим вчинили викрадення потерпілого.

Після викрадення ОСОБА_49 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , виконуючи відповідні інструкції ОСОБА_9 , які ОСОБА_3 та ОСОБА_18 отримували по телефону, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на подальше незаконне позбавлення волі потерпілого, у спосіб його насильницького утримання в салоні автобусу та переміщення в район наметового табору біля станції метро «Бориспільська», діючи погоджено з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , виконуючи відведену їм роль, залишились у вказаному автобусі - SCANIA K113, перебуваючи упродовж переїзду поряд з ОСОБА_50 та тримаючи його на сидіннях у задній частині салону.

При цьому, ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , а також інші, на даний час не встановлені учасники викрадення ОСОБА_49 , діючи спільно та погоджено, за попередньою змовою групою осіб, 21.01.2014 в період приблизно з 22 год. до 23 год. 50 хв., тобто в процесі протиправного утримання потерпілого в автобусі, періодично наносили йому удари в різні частини тіла чим заподіювали останньому фізичні страждання. При цьому, вказані особи постійно ставили питання потерпілому щодо його участі в Революції Гідності.

При цьому, ОСОБА_15 21.01.2014 о 22 год. 14 хв., рухаючись в районі Рибальського острову в м. Києві у напрямку КПП по трасі Київ-Житомир, отримавши на свій мобільний телефон з номером НОМЕР_3 від невстановленої особи, яка користувалась мобільним телефоном з номером НОМЕР_11 , відомості про викрадення ОСОБА_49 , постійно координуючи свої дії з ОСОБА_11 , який при цьому користувався мобільним номером НОМЕР_2 , і, у свою чергу, також контактував з вищевказаною особою - власником номеру НОМЕР_11 , а надалі з ОСОБА_10 , який використовував мобільний номер НОМЕР_5 та ОСОБА_9 , який використовував мобільний номер НОМЕР_12 , - реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на сприяння вчиненню викрадення, а в подальшому незаконного позбавлення волі наперед невизначеного числа протестувальників шляхом надання засобів та усунення перешкод, змінив свій маршрут руху та висунувся в район виїзду з Києва по трасі Київ-Вишгород, куди прибув приблизно о 22 год. 27 хв. та орієнтовно до 22 год. 39 хв. - 22 год. 42 хв. де очікував прибуття автобусів з учасниками викрадення ОСОБА_49 , у тому числі ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 .

Після приїзду останніх 21 січня 2014 у період часу з 22 год. 39 хв. до 22 год. 42 хв., в місце, де перебував ОСОБА_15 , а саме в район виїзду з Києва по трасі Київ-Вишгород, в межах дії ретрансляційних веж, розташованих по вул. Богатирській, 30 та Дніпроводській, 16 у м. Києві, ОСОБА_15 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, скоординував подальші дії з невстановленими особами з числа учасників викрадення ОСОБА_49 , та надалі, не пізніше 22 год. 45 хв. виїхав у напрямку КПП, розташованого по трасі Київ-Житомир. У свою чергу, учасники викрадення ОСОБА_49 , у тому числі ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та інші, на даний час невстановлені особи, продовжуючи протиправно утримувати потерпілого у салоні автобусу SCANIA K113 державний номерний знак НОМЕР_6 близько 22 год. 44 хв. вирушили в напрямку міста Вишгород.

В подальшому, в період з 22 год. 44 хв. до 23 год. 50 хв., потерпілого ОСОБА_49 , в процесі його незаконного позбавлення волі, переміщено зазначеним автобусом за орієнтовним маршрутом: вул. Богатирська - м. Вишгород Київської області - вул. Дніпроводська - вул. Богатирська - вул. Озерна - вул. Лугова - вул. Шахтарська - вул. Вікентія Хвойки - вул. Межигірська - Набережно-Печерська дорога - вул. Колекторна, 24/26. При цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_18 , постійно узгоджуючи свої дії із ОСОБА_9 , як організатором злочину, продовжували контактувати з останнім з мобільних телефонів, використовуючи для цього свої мобільні номери НОМЕР_13 і НОМЕР_14 та зв`язуючись із ОСОБА_9 , який користувався номером НОМЕР_12 .

Крім того, у вказаний період також відбувались телефонні контакти різної тривалості між ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Після викрадення ОСОБА_49 , під час його транспортування іншими співучасниками злочину в наметовий табір біля станції метро «Бориспільська», ОСОБА_51 , залучений за раніше викладених обставин до вчинення злочину ОСОБА_33 , за вказівкою ОСОБА_15 , який, в свою чергу, діяв спільно та погоджено з ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , перебуваючи у вказаному таборі, бажаючи отримати запропоновану йому ОСОБА_33 та ОСОБА_32 грошову винагороду у розмірі 800 грн., діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи свій злочинний умисел та виконуючи відведену йому, зокрема, ОСОБА_33 за вказівкою ОСОБА_15 роль пособника незаконного позбавлення волі людини, сприяючи вчиненню злочину шляхом надання засобів, періодично контактуючи з даного приводу та координуючи свої дії з ОСОБА_33 по мобільному телефону, який при цьому користувався номером НОМЕР_9 , залучив до подальшого вчинення злочину у ролі пособників осіб з числа своїх знайомих, зокрема, ОСОБА_52 . З цією метою, 21 січня 2014 року о 22 год. 34 хв. ОСОБА_51 зі свого мобільного телефону НОМЕР_15 подзвонив ОСОБА_53 на його номер НОМЕР_16 та запропонував прибути в район станції метро «Бориспільська», на що останній погодився, прибувши у вказане місце 22 січня 2014 року орієнтовно в період між 00 год. 24 хв. та 00 год. 39 хв.

У свою чергу, ОСОБА_41 , залучений за раніше викладених обставин до вчинення злочину ОСОБА_33 , який діяв за вказівкою ОСОБА_15 , котрий, в свою чергу, діяв спільно та погоджено з ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , з тією ж метою та наведених мотивів, періодично спочатку контактуючи з даного приводу та координуючи свої дії з ОСОБА_33 по мобільному телефону, який при цьому користувався номером НОМЕР_9 , зі свого номеру НОМЕР_10 , а в подальшому перебуваючи поряд з ОСОБА_33 , залучив за його вказівкою до подальшого вчинення злочину у ролі пособників не встановлених на даний час слідством осіб з числа своїх знайомих, які прибули в район станції метро «Бориспільська» не пізніше 23 год. 50 хв. 21.01.2014.

21 січня 2014 року близько 23 год. 50 хв., ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та особи, які на даний час слідством не встановлені, продовжуючи свої злочинні дії, пов`язані із викраденням ОСОБА_49 та незаконним позбавленням його волі, діючи погоджено з ОСОБА_4 , на виконання вказівок ОСОБА_9 з метою протидії мирним акціям протесту перевезли потерпілого до зазначеного наметового табору, розташованого в лісосмузі в районі вул. Колекторної, 24/26 у м. Києві, неподалік від станції метро «Бориспільська». У даному місці, потерпілого, проти його волі, було передано групі осіб, у числі яких знаходився ОСОБА_51 , що перебував у наметовому таборі з 21 год. 09 хв., ОСОБА_9 - з 23 год. 05 хв. та ОСОБА_4 , що прибув туди не пізніше 23 год. 07 хв., а також інші особи, у тому числі невстановлені слідством.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на сприяння вчиненню незаконного позбавлення волі людини шляхом надання засобів та усунення перешкод, діючи спільно та погоджено з іншими учасниками злочину, у тому числі невстановленими слідством та будучи достеменно обізнаним про насильницьке переміщення потерпілого ОСОБА_49 до наметового табору, ОСОБА_15 , координуючи через ОСОБА_11 свої дії з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повернувся у вказане місце разом з ОСОБА_33 та ОСОБА_54 22 січня 2014 близько 00 год. 05 хв.

Надалі ОСОБА_4 , діючи спільно та погоджено з ОСОБА_55 , ОСОБА_3 , ОСОБА_18 та спільно з ОСОБА_15 , ОСОБА_33 , ОСОБА_56 , ОСОБА_54 , ОСОБА_57 та невстановленими слідством особами, за попередньою змовою з ними, з метою протидії мирним акціям протесту 22.01.2014 в період часу приблизно з 23 год. 15 хв. до 01 год. 11 хв., більш точний час не встановлено, продовжував вчиняти незаконне позбавлення волі ОСОБА_49 , яке супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, шляхом мучення, а саме у спосіб стискання геніталій потерпілого, викручування йому рук, не допускав вільного переміщення ОСОБА_49 , у безпосередній близькості до якого ОСОБА_4 перебував під час вчинення злочину, умисно перешкоджаючи, таким чином, вільному вибору поведінки потерпілим, волевиявленню останнього щодо залишення місця незаконного позбавлення волі, зокрема, втечі.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта у ОСОБА_49 виявлено синець - на повіках лівого ока, садна обличчя, контузію 1 ступеню лівого ока, спричинені тупим предметом (предметами), які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив незаконне позбавленні волі та викрадення людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.

За вищенаведених обставин, в ніч з 21 на 22 січня 2014 року, в період часу приблизно з 23 год. 15 хв. до 1 год. 11 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у наметовому таборі, розташованому в лісосмузі, неподалік від станції метро «Бориспільська», в районі вул. Колекторної, 24/26 та перетину Харківського і Бориспільського шосе у м. Києві, діючи спільно та погоджено з ОСОБА_55 , ОСОБА_3 , ОСОБА_18 та спільно з ОСОБА_15 , ОСОБА_33 , ОСОБА_56 , ОСОБА_54 , ОСОБА_57 та невстановленими слідством особами, за попередньою змовою з ними, під час незаконного позбавлення волі викраденого за наказом ОСОБА_9 потерпілого ОСОБА_49 , з метою протидії мирним акціям протесту, а також примушення потерпілого зробити визнання в участі в Революції Гідності, а також отримати відомості про організаторів та фінансування протестних акцій в м. Києві, якими той взагалі не володів, умисно заподіював ОСОБА_58 сильні фізичні та моральні страждання шляхом мучення, а саме у спосіб стискання геніталій потерпілого, викручування йому рук.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань шляхом мучення та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі - отримати від нього відомості та визнання, здійсненого за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 127 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , за вищевказаних обставин, в період 21?22.01.2014 діючи спільно та погоджено з ОСОБА_55 , ОСОБА_3 , ОСОБА_18 ОСОБА_27 та спільно з ОСОБА_15 , ОСОБА_33 , ОСОБА_56 , ОСОБА_54 , ОСОБА_57 та невстановленими слідством особами, за попередньою змовою з ними, вчинив дії щодо перешкоджання організації і проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, із застосуванням фізичного насильства, шляхом вчинення незаконного позбавленні волі ОСОБА_49 , що супроводжувалося заподіянням йому сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань шляхом мучення та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинив незаконне перешкоджання організації та проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненому із застосуванням фізичного насильства, за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 340 КК України.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинувачених, як учасників кримінального провадження, яке відбувається за їх відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинувачених була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив досліджені документи, докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджується сукупністю дослідженими в процесі судового розгляду доказами, зокрема:

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_49 від 17.02.2015, під час якого останній впізнав: на фото 4 ( ОСОБА_25 ) невідомого чоловіка, який під час утримання його в салоні автобусу 21.01.2014 питав його щодо причетності до громадської організації «Автомайдан» та погрожував вбивством; на фото 6 ( ОСОБА_27 ) невідомого чоловіка, який також з`ясовував чи приймав він участь у діяльності «Автомайдану», погрожував йому вбивством і можливо приставляв шило до шиї.

- протоколом слідчого експерименту від 02.03.2015, за участі потерпілого ОСОБА_59 . Під час вказаної слідчої дії потерпілий ОСОБА_60 з виїздом на місце пригоди, розповів про обставини скоєння стосовно нього вказаних злочинів та вказав де саме вони вчинялись та при яких обставинах.

Зокрема, ОСОБА_60 показав, що 21 січня 2014 року, близько 22 год. він їхав з місця свого проживання до його батьків, які проживають по АДРЕСА_4 . Маршрутним таксі прибув на станцію метро «Петрівка», яке зупинилось десь за 20 метрів від входу до станції метро на проїжджій частині дороги Оболонського проспекту.

В цей час він звернув увагу, що на проїжджій частині дороги Оболонського проспекту розташовувались два білих автобуса, які зазвичай використовуються для міжміських перевезень, перший (ближчий до потерпілого) автобус розташовувався на проїжджій частині дороги навпроти дальнього по ходу руху Оболонського проспекту входу у метро «Петрівка», в свою чергу другий (дальший від потерпілого) автобус розташовувався по ходу руху Оболонського проспекту з протилежної сторони дороги вказаного проспекту, відразу за першим на півколом дороги. Зазначив, що марки цих автобусів не знає, номерів, у тому числі частково він не запам`ятав. Біля цих автобусів він побачив велику кількість людей, частина з яких стояли до потерпілого спиною, інша лицем. Поряд з першим (ближчим до потерпілого) автобусу знаходився легковий автомобіль (марку автомобіля він не пам`ятає), таким чином, що блокував ліву передню частину вказаного автобуса. Далі показав, що маючи намір перейти дорогу по Оболонському проспекту, та будучи на незначній відстані (орієнтовно 15 метрів) від групи осіб, що стояли поряд першого (ближчого до потерпілого) автобусу, почув вигуки « ОСОБА_61 ». В цей час побачив, як з автобусу який стояв першим (ближчим до потерпілого) стали вибігати люди (близько 20 осіб, при цьому на уточнююче запитання чому в додатковому допиту в якості потерпілого від 17.02.2015 ним вказано 30 осіб відповів, що будучи на місці вважає кількість з 20 осіб більш точною ніж 30), з прикритим білою Балаклавою обличчям, зброї у вказаних осіб потерпілий не помічав, окрім палок чи дубинок в руках у декого з них. Інша група осіб, які попередньо розміщувались поряд з першим (ближчим до потерпілого) автобуса та автомобіля, що перекривав його рух почали розбігатися в різні сторони. Вказані особи вибігали зі сторони водія тобто з лівої частини автобусу (про те потерпілий не виключає, що кілька осіб бігли вздовж правої сторони автобусу) та побігли в його напрямку.

В свою чергу ОСОБА_60 наміру тікати не мав, оскільки нічого протизаконного не робив та призупинився на проїжджій частині дороги Оболонського проспекту на відстані кількох метрів навпроти ближнього по ходу руху вказаного проспекту входу у метро «Петрівка». До нього на указане місце підбігла частина цієї групи, не менше 10, які попередньо вибігли з першого (ближчого до потерпілого) автобусу та звалили його з ніг.

Потерпілий продемонстрував місце нападу та за допомогою манекену показав, що після поштовху впав на землю обличчям до низу, вказав розташування свого тіла вздовж проїжджої частини дороги Оболонського проспекту, ногами в бік вулиці Вербова, а головою в бік перехрестя з Московським проспектом. Перебуваючи у вказаному положенні йому по різних частинах тіла, група осіб наносила удари руками та ногами, найбільше по голові та тулубу. Ударів було не менше 20.

Не виключає нанесення йому ударів сторонніми предметами (битами, палицями, інш.), та на місці показав, що намагався заповзти під легковий автомобіль, проте його схопили, підняли, заламали руки за спину і повели до першого (ближчого до потерпілого) автобусу.

Зазначив, що група осіб, яка напала на нього була у «балаклавах» білого кольору.

Потерпілий на місці продемонстрував, яким чином особи після нападу та побиття, заламавши руки за спину, повели його в напрямку передньої частини автобусу, розташованого першим по ходу руху Оболонського проспекту, навпроти дальнього по ходу руху вказаного шосе входу у метро «Петрівка».

Також, зазначив та продемонстрував на місці як його вели із заломленими за спину руками двоє осіб, один з яких взяв його за голову та підняв її, а інші двоє осіб, які стояли попереду нього спричинили йому кілька (2-3) ударів ногами в область його обличчя на проїжджій частині дороги Оболонського проспекту, навпроти павільйону метро «Петрівка», приблизно на рівні середньої лінії павільйону.

В подальшому зазначив та продемонстрував, як ці ж особи підвели його до передньої частини першого (ближчого до потерпілого) автобусу та тримали в положенні «заручника», зокрема змусили стояти на ногах, нагнувши тулуб та голову донизу із заломленими за спину руками.

Далі двоє нападників утримували його в такому положенні кілька хвилин та вирішували, що робити з ним далі, чи забирати, чи відпускати. Перебуваючи в такому положенні бачив ноги осіб, які стояли поблизу того, їх було не менше 6 осіб, часткового їхній верхній одяг.

На уточнююче запитання чому ним на додатковому допиті в якості потерпілого від 17.02.2015 вказано, що він будучи у такому положенні та місці бачив лише нижню частину ніг осіб, уточнив та зазначив, що в один з моментів, перебуваючи у такому положенні своїм тілом, він побачив осіб по пояс, однак в інших положеннях його тіла (тулубом та обличчям донизу) міг бачити лише кінцівки ніг цих осіб.

Потерпілий продовжив та зазначив, що в цей же час чув між цією групою осіб розмову про те, що його потрібно забирати, куди саме вони не уточнювали.

Після цього потерпілий зазначив, що його завели до першого (ближчого до потерпілого) автобусу, та продемонстрував, що вказаний автобус розташовувався на проїжджій частині дороги навпроти дальнього по ходу руху Оболонського проспекту входу у метро «Петрівка».

В салоні автобусу, його поклали на сидіння, приблизно всередині салону (від середнього входу два ряди в напрямку корми салону), в положенні лежачи обличчям до сидіння, що він міг тільки чути, що відбувається салоні авто. В цей час почув, що з вулиці стали повертатись хлопці і у них була перекличка, під час якої називались прізвиська, а можливо імена, які він не запам`ятав та не пригадує.

Далі зазначив та продемонстрував, що автобус розпочав рух прямо в напрямку вул. Вербова, про те за метрів 20 зупинився.

В цей час йому один з осіб, присутніх у салоні автобусу наказав підвестись, що він і зробив вставши з сидіння. Пояснив, що роздивився обстановку, яка була в салоні автобусу. Також побачив в салоні автобусу близько 20 осіб, обличчя яких не було видно з-за того, що на їхніх головах були «балаклави» білого кольору. Водія автобусу з місця його положення, у автобусі він не бачив. Автобус був заведений про те не рухався. Присутні особи в «балаклавах» по телефону координували свої подальші дії, нічого особливо в їхніх розмовах потерпілий не чув, окрім того, що останні обговорювали питання їхнього переслідування, так званого «хвоста», а також цікавились автомобілем «Спрінтер» який мав бути поряд з ними. Після цього автобус рушив, та в цей час двоє осіб, які сиділи попереду потерпілого, зняли «балаклави». Вказані особи зі слів ОСОБА_49 були молодого віку, слов`янської зовнішності (вказаних осіб потерпілий зможе впізнати, у разі їх пред`явлення ) та почали потерпілого випитувати чи не бачив він працівників міліції, чи є свідки його викрадення. У відповідь пояснив їм, що знаходився сам та про його місце перебування неподалік метро «Петрівка» нікому не відомо. З приводу почутого, вказані особи в його адресу висловились, що: оскільки немає свідків викрадення, то його не будуть шукати. Слова вказаних осіб сприйняв як погрозу, оскільки зрозумів, що нападники не є правоохоронцями. За цим вказані особи його запитували, яким чином опинився на вулиці поблизу приміщення станції метро «Петрівка», чи є учасником Автомайдану, скільки ще є таких осіб як він, хто старший серед них, які його завдання. Потерпілий відповів їм, що ніякого відношення до запитуваного не має.

В цей час з передньої частини салону до потерпілого підійшла особа (віком близько 35 років, темне волосся, худорляве обличчя, ріст близько 180, середньої тілобудови, без ознак спортивної зовнішності, одягнений у темну куртку з капюшоном, без головного убору, нижче поясу його одяг не запам`ятав, у разі пред`явлення зможе впізнати вказану особу). Вказана особа представилась, як саме не запам`ятав. Він йому теж назвав своє ім`я. Особа, ім`я якої потерпілий не запам`ятав зазначила, що він затриманий у зв`язку з протидією представникам влади, але які саме дії потерпілим вчинялись, не уточнювалось. ОСОБА_60 мовчав, оскільки боявся щось говорити чи суперечити вказаній особі.

З його слів, в цей час, на нього злим поглядом дивились інші присутні в салоні автобусу особи.

Особа, яка представлялась, але ім`я якої він не запам`ятав продовжила інтенсивно запитувати і одночасно звинувачувати його у протидії. Усі запитання стосувались відомостей про Автомайдан, а також вказану особу дуже цікавили відомості про акції, які відбувались по вул. Грушевського м. Київ. На запитуване заперечував, та говорив їм правду.

В цей час вищезазначена особа в наказній формі наголосила йому зізнатися, у чому не уточнювалось. На його запитання в чому він повинен зізнатись ніхто з присутніх осіб нічого не казав, але кілька з них тримали мобільні телефони в руках та чекали «зізнання», щоб це відзняти.

Потерпілий повідомив, що відмовився будь-що говорити на камеру, на це йому я присутні, хто саме не знає почали погрожувати, а саме казали, що в протилежному разі вб`ють.

Також додав, що у зв`язку з його відмовою, невідомі особи, що знаходились в салоні автобусу почали поводитись більш агресивно, продовжили. звинувачувати та одночасно наносили йому удари по голові та в груди. Хто саме бив не бачив, оскільки намагався прикритися від ударів. В цей час у нього відібрали мобільний телефон та відшукували в ньому відомості, що їх цікавлять, зокрема останні дзвінки та смс-повідомлення, фото та відео зйомку.

Пояснив також, що на їхні запитання він відповідав про власників телефонних номерів, які сьогодні раніше йому телефонували або він особисто когось набирав. За цим потерпілому повернули мобільний телефон, та попросили паспорт. Потерпілий відкрив та зі своїх рук надав їм можливість сфотографувати його.

Після цього, вищеописаний потерпілим чоловік, який його попередньо-допитував (потерпілий зрозумів, що він був головним у вказаній групі), забрав паспорт та мобільний телефон потерпілого та направився по салону автомобіля в напрямку водія, а потерпілий в свою чергу залишився на тому ж місці. Через деякий час потерпілому «старший групи в автобусі» приніс його телефон з викликом до його матері ОСОБА_62 (чи на мобільний номер НОМЕР_17 чи на домашній номер НОМЕР_18 точно сказати не може), ій по телефону потерпілий сказав, що в нього все добре та скоро поверниться. Вказане повідомив за вказівкою нападників. Також аналогічно за вказівкою нападників зі свого мобільного номеру НОМЕР_19 здійснив виклик до дружини на номер мобільного НОМЕР_20 , та вказав аналогічне.

3 розмов зрозумів, що вони не місцеві, крім того, 4-5 разів вони говорили, що везуть його у Харків, і між собою пару разів говорили про Харків.

Між собою вони спілкувались виключно російською мовою, і серед них були візуально особи кавказької національності, зокрема їх більша частина. Вказані особи безпосередньо казали, що його по дорозі до Харкова можуть вбити, при цьому погрози були реальними оскільки одні з них вже хотіли це зробити, але інші не давали цього робити. Також один з нападників кавказької національності (у разі пред`явлення зможе його впізнати, молодого віку, невеликого зросту спортивної зовнішності, волосся чорного кольору) тримав шило в руках та періодично підставляв його до горла, очей та серця потерпілого, рішуче погрожуючи нанести удар. Пригадує, розмови нападників, що їх начебто переслідували машини «Автомайдану». В подальшому будучи в салоні автобусу до нього підійшов чоловік (віком близько 55 років, низького зросту, сиве волосся, худорлявої тіло будови, у чому був одягнений точно не пам`ятає, у одяг темного кольору, уразі пред`явлення зможе його впізнати), який також почав звинувачувати його в участі у Автомайдані, при цьому погрожував йому вбивством.

Також в цей час вказана особа плюнула ОСОБА_58 в обличчя та взяла його за волосся й сильно декілька разів рвонула. За цим вказаного чоловіка попросили піти, що той і зробив, а потерпілого в свою чергу іншими особами, які знаходились в салоні автобусу було обшукано по кишенях. Він намагався самостійно вивертати кармани. З карманів потерпілий дістав, декілька монет та жетон на фунікулер. Після того як вказані особи запитали, що це за жетон, він пояснив, що остаточно зрозумів, що нападники не місцеві.

В той час коли ОСОБА_60 вивертав кармани помітив, що в салоні автобусу таких як він у «заручниках» є ще одна людина чоловічої статі. Потерпілий зазначив, що в салоні автомобіля окрім молодих хлопців (невідомих осіб кавказької зовнішності) та особи, що його допитувала, яка на погляд потерпілого була «старшим групи», були старші люди, зокрема той чоловік який рвав на ньому волосся та інші старші особи, в тому числі жіночої статі, їх точну кількість вказати не може.

Також ОСОБА_60 зазначив, що в автобусі його утримували близько 2 годин, переміщуючись по м. Києву та області. Сидячи у салоні, через бокове вікно автобуса, шторка на якому була не до кінця прикритою, а також через лобове скло, він частково бачив місця - споруди, будинки із знайомими назвами, поблизу яких вони проїжджали.

На пропозицію показати вказані місця в м. Києві та області відповідно до послідовності їх переміщення, він погодився та зазначив, що зможе вказати місця повз які рухався автобус в якому його утримували та їх послідовність. Зазначив, що ці місця є для нього орієнтирами та одночасно такими, які він вважає найбільш правильними, після чого учасники слідчої дії направились на орієнтовні місця, вказані потерпілим за їх послідовністю.

Зокрема потерпілий першим місцем продемонстрував на місце проїжджої частини дороги вул. Маршала Малиновського, неподалік житлового будинку №5 площі Дружби Народів, з якого він помітив приміщення Сімейного центру розвитку та розваг «Дивосвіт», розташованого по вул. Маршала Малиновського, 24/10 у місті Києві.

В подальшому другим орієнтовним місцем продемонстровано місце проїжджої частини дороги Оболонського проспекту, з якого він помітив приміщення ТРЦ "DreamTown" № 1, що по Оболонському проспекту, 16 в м. Києві.

За цим, потерпілий орієнтовного продемонстрував на орієнтовне місце проїжджої частини дороги вул. Маршала Малиновського, з якого він помітив приміщення ТРЦ «Метрополіс», що по вул. Маршала Малиновського, 5 в м. Києві.

Після цього, продемонстрував на орієнтовне місце проїжджої частини перехрестя доріг вулиць Петра Дегтяренка та Полярна, з якого він помітив приміщення магазину будівельних матеріалів «ЛеруаМарлен», що по вул. Полярна, 17а в м. Київ.

В подальшому продемонстровано на орієнтовне місце проїжджої частини дороги вулиці Набережної у м. Вишгороді, з якого він помітив приміщення магазину «Еко-маркет», що по вул. Набережна, 26 у м. Вишгороді Київської області.

Після цього, продемонстровано на орієнтовне місце проїжджої частини дороги вулиці Шолуденко у м. Вишгороді, з якого він помітив приміщення готель-ресторану «Вишеград», що по вул. Шолуденко, 17а у м. Вишгороді Київської області.

За цим, потерпілим продемонстровано на орієнтовне місце проїжджої частини дороги Набережного шосе, з якого помітив «Парковий міст», що в м. Києві.

Також зазначив, що в подальшому його відвезли в район станції метро «Борисрільська»

Виходячи з автобусу, він помітив, що окрім того автобусу в якому його утримували та перевозили, прибув ще один автобус, який попередньо знаходився на Оболонському проспекті та розташувався позаду автобусу в якому їхав потерпілий. В той час коли потерпілого виводили з автобусу на вулиці вже чекала інша група осіб (не менше 10, впізнати нікого з них не зможе), в руках яких потерпілий бачив ножі. Вони між собою сперечались щодо потерпілого, предмету він не зрозумів. Далі його передали вказаній групі та останні його повели із заломленими за спину руками. ОСОБА_60 не бачив куди його ведуть, оскільки головою та тулубом був направлений до землі, про те зрозумів що його ведуть в глибину лісопосадки. Вели близько 50 метрів від проїжджої частини дороги, зупинки автобусу, спочатку вздовж проїжджої частини дороги, а в подальшому в глибину лісопосадки у зведену там палатку. Вказаний маршрут потерпілий зможе показати на місці.

Далі потерпілому запропоновано продемонструвати місце зупинки автобусу в районі станції метро «Бориспільська» та його рух у лісопосадку. На що він погодився після чого учасники слідчої дії направились на указане ним місце.

Зокрема учасники слідчої дії прибули на Бориспільське шосе де потерпілий: продемонстрував, на місце зупинки автобусу на проїжджій частині дороги Бориспільського шосе, у напрямку руху до міста Борисполя, біля знаку закінчення населеного пункту «Київ», де він був переданий іншій злочинній групі для подальшого утримування у лісопосадці в ніч 21-22.01.2014 року. Також продемонстрував подальший рух у лісопосадку до зведеної там палатки та її розміщення, а саме на відстані близько 15 метрів від підземного переходу Бориспільського шосе зі сторони дорожнього знаку закінчення населеного пункту «Київ». При цьому в ході слідчого експерименту зазначив, що схиляється до того, що палаток було не дві, як попередньо ним вказано на допиті, а одна в якій його утримували, при цьому другу палатку, міг сплутати з указаним приміщенням підземного переходу.

ОСОБА_60 зазначив, що коли його завели до палатки, то посадили в ній на землю. Попереду нього стояли група осіб (15-20), з них одна жінка, яка тримала мікрофон. Один з присутніх тримав в руках напівпрофесійну відеокамеру з світло-лампою направленою на потерпілого, а тому він не міг розпізнати чітко присутніх по окремих ознаках.

В цей час до палатки увійшла особа у «балаклаві» чорного кольору, яка представилась старшим групи та почав розмовляти намагаючись знайти з потерпілим «контакт», а саме націлити його на «зізнання» в якому потерпілому допоможе.

На пропозицію у чомусь зізнатись ОСОБА_60 відмовився та розповів про усі відомі йому обставини, сказав що ні в чому зізнаватися не буде. На це вказана особа надала вказівку заломити потерпілому руки та розтягувати на шпагат ноги. Двоє з числа групи (впізнати їх не зможе) підійшли до потерпілого та почали в різні сторони викручувати руки спричиняючи нестерпну біль. В цей час не зупиняючись особа на голові якої була «балаклава» чорного кольору, яка представилась старшим, заклала потерпілому до ротової порожнини рукавицю, та зняла з потерпілого штани й труси. Іншим присутнім особам, «старший групи» наказав тримати ноги потерпілого, розтягуючи їх у шпагат. В цей час «старший групи» руками стискав статеві органи ОСОБА_49 , спричиняючи йому нестерпний біль, вказане він коментував, говорячи на камеру під запис зазначивши, щоб дивились, що з усіма так буде. Вказане адресувалось усім учасникам Майдану.

За цим потерпілим продемонстровано обставини знущань над ним групою осіб, а саме викручування рук та розтягування ніг в шпагат, що відбувалось в палатці, розташованій у лісопосадці, на відстані близько 15 метрів від приміщення підземного переходу Бориспільського шосе, зі сторони дорожнього знаку закінчення населеного пункту «Київ».

За цим ОСОБА_60 зазначив, що в подальшому між цією групою осіб почався переполох. Між собою вони говорили про сторонніх на території. На це майже уся група вийшла з палатки, залишивши його з кількома особами не більше трьох.

Як згодом виявилось сторонніми були особи з іншої групи, з якими вони теж координували свої дії.

У вказаній палатці ОСОБА_60 пробув близько 1 години. Майже наприкінці до палатки привели, ще одного чоловіка на допит (віком близько 40 років, низького зросту, круглої форми тіла, у разі пред`явлення зможе його впізнати).

Також ОСОБА_60 зазначив, що в подальшому всі присутні чекали на старшого, який мав вирішити, що робити з ним. По прибуттю іншого «старшого групи», вже без «балаклави» на голові (у разі пред`явлення може його впізнати, віком близько 40 років, середнього зросту та тілобудови, одягнений у темну куртку); відповів на усі його запитання з приводу обставини перебування поблизу станції метро «Петрівка». Далі старший групи, у одного з присутніх осіб (потерпілий пояснив, що - не запам`ятав його), що стояв відразу при вході у палатку, тобто на вулиці, взяв мобільний телефон та зателефонував на номер дружини ОСОБА_49 , що він попередньо повідомив на вимогу «старшого групи».

Розмова між «старшим групи» та дружиною потерпілого відбувалась поза межами палатки. Повернувшись він знову поставив аналогічні запитання, про причину перебування на станції метро «Оболонь», відношення до автомайдану, відомості про акції протестів в м. Києві. Після цього вказана особа знову зателефонував дружині потерпілого, при цьому розмова відбувалась знову: поза наметом.

За цим, прийшовши, вказана особа наказала потерпілому заспокоїти його дружину по телефону та дав мобільний телефон з якого попередньо вів спілкування.

ОСОБА_60 в ході спілкування по телефону заспокоїв дружину. За цим вказана особа вивела його з палатки.

В ході слідчого експерименту ОСОБА_60 зазначив, що будучи на вулиці він помітив групу з 20 осіб, які розташовувались по лінії підземного переходу зі сторони лісопосадки при цьому з його слів ним попереднього на допиті вказано на зведену біля цієї групи осіб другу палатку, проте будучи безпосередньо на місці вважає її не зведеною палаткою, а приміщенням підземного переходу. Вказана група осіб була у «балаклавах» з палицями в руках, одному з них вказана особа повернула телефон по якому той та потерпілий спілкувались з його дружиною.

Вказана особа вивела потерпілого з лісопосадки, пройшла разом з ним на певну відстань від палатки та зупинилась неподалік приміщення АЗС, де у ОСОБА_49 попросила вибачення наголосивши, що вказане відбувається у зв`язку з подіями в Україні (Майданівськими подіями). Ця особа надала потерпілому 290 гривень на проїзд та наказала йому пройти, вказавши напрямок не менше одного кілометру й лише після цього «зловити» машину та направитись до місця проживання.

В подальшому потерпілим продемонстровано його рух від палатки по лісопосадці до місця, де йому було вказано направитись до місця проживання(а.п.62-99 т.3);

- висновком експерта № 481 від 06.03.2014 за результатами проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_63 виявлено синець - на повіках лівого ока, садна обличчя, контузію 1 ступеню лівого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень і спричинені тупим предметом (предметами) (а.п.108-110 т.3);

- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_64 від 06.03.2015, під час якого останній показав та розповів про обставини вчинення щодо нього кримінальних правопорушень. Під час вказаної слідчої дії потерпілий ОСОБА_65 з виїздом на місце пригоди, розповів про обставини скоєння стосовно нього вказаних злочинів та вказав де саме вони вчинялись та при яких обставинах.

Так, ОСОБА_65 зазначив, що 21 січня 2014 року, він на власному автомобілі марки «сіат-кордоба» д.н.з. НОМЕР_21 червоного кольору, підвозив товариша ОСОБА_66 до станції метро «Петрівка». Рухались з Московського проспекту по Оболонському проспекту в напрямку вул. Вербова.

ОСОБА_65 в ході слідчого експерименту показав на місце де вони зупинились на автомобілі, а саме поблизу першого (ближчого від припаркованого автомобіля) входу до павільйону станції метро «Петрівка» у вказаному напрямку.

В подальшому ОСОБА_65 повідомив, що вони вийшли з авто купили каву та стали біля його припаркованого авто.

Будучи у вказаному місці попереду них на відстані 10-15 метрів навпроти (далі від припаркованого авто) входу павільйону станції метро «Петрівка» розташовувався автобус світлого кольору з Харківськими номерами, поряд з вказаним автобусом перебувало кілька осіб, до 5. За цим потерпілий разом з його товаришем ОСОБА_67 помітили як проїзд вказаному автобусу перекрили кілька легкових автомобілів, його ліву та передню частину.

За цим з легкових автомобілів з розпізнавальними знаками «Автомайдану» вийшла невелика група осіб. Останні розташувались поряд з переднього боковою частиною першого автобуса та на підвищених тонах почали розмовляти з особами, які стояли поряд з вказаним автобусом, з ким саме розмовляли (водієм чи пасажирами) та про що саме вони не чули.

За цим,він та ОСОБА_68 вирішили підійти ближче, а саме стали на повороті (перше напівколо), який веде до проїжджої частини дороги по Оболонському проспекту в напрямку Московського проспекту. Йдучи на вказане місце потерпілий помітив, ще два автобуси з Харківськими номерами.

Потерпілий показав, що другий - мікроавтобус білого кольору марки «Фольксваген» чи «Мерседес Спринтер» з Харківськими номерами, розташовувався на невеликій відстані за першим автобусом по тій же полосі дороги Оболонського проспекту, між ними знаходився легковий автомобіль, присипаний снігом. А по ходу руху з протилежної сторони дороги Оболонського проспекту, відразу за першим півколом дороги розташовувався третій автобус з Харківськими номерами.

Також, потерпілий зазначив, що йдучи на указане місце та будучи там помітив як з першого та третього Харківських автобусів, точно сказати за другий не може, повиходило по кілька груп осіб. При цьому характерно було те, що саме з першого автобусу повиходили група осіб кавказької зовнішності, які розташувались за другим мікроавтобусом. З третього автобусу вийшли особи слов`янської національності.

За цим потерпілий помітив як один чоловік з числа «Харківських» який вийшов з першого Харківського автобусу натягнув «Балаклаву» на обличчя білого кольору, яка попередньо була шапкою на його голові та махнув рукою як знак нападу групі осіб (близько 7) кавказької зовнішності, які стояли на проїжджій частині дороги Оболонського проспекту поблизу мікроавтобуса.

На запитання слідчого, які прикмети цих осіб потерпілий відповів, що вони були молодого віку указаної національності, у частини з них була щетина на обличчі. Балаклав на їх обличчі не було, потерпілий їх добре запам`ятав, при цьому зазначив,що указана група була сфотографована в цей момент його товаришем ОСОБА_69 .

В цей час вказана група осіб (близько 7) кавказької зовнішності першою кинулась в напрямку розташування групи осіб з числа автомайдану, також за ними майже одночасно почали вибігати з першого «Харківського» автобусу інші особи, частина з яких вже була у білих «Балаклавах» на обличчі з бітами та металевими арматурами в руках та почали нападати на осіб (автомайдану та перехожих), а також одночасно пошкоджували автомобілі, які розташовувались поряд з першим автобусом, що перешкоджав йому рух. Зі слів потерпілого нападники збивали людей 3 ніг та наносили їм удари, вказане відбувалось миттєво та дуже інтенсивно, ніхто не міг зрозуміти, що відбувається. Всі тікали у різні сторони.

В свою чергу потерпілий показав та зазначив, що в момент нападу він намагався втекти та побіг через проїжджу частину дороги Оболонського проспекту в напрямку розташування його автомобіля, а Петро в протилежному напрямку, куди саме не помітив. Тікаючи у вказаному напрямку, будучи на півшляху до його авто, майже по центру проїжджої частини дороги Оболонського проспекту, навпроти павільйону метро «Петрівка», приблизно на рівні середньої лінії павільйону, група осіб ударами рук та ніг збили його з ніг, ударів було більше 10 та вони наносились по ногам, тулубу, голові в різні їх частини. Він впав на землю, яким чином точно сказати не може, проте в наслідок падіння як таких тілесних ушкоджень не отримав, в подальшому його лежачого продовжували бити руками, ногами та сторонніми предметами (чи бітами чи арматурою точно потерпілий сказати не може).

На запитання слідчого в якому положенні перебував потерпілий, лежачи на землі після падіння, останній зазначив, що передньою частиною тіла та обличчям до землі.

За чим потерпілий продовжив та зазначив, що він в цей час намагався піднятися, в свою чергу нападники не давали цього зробити, оскільки продовжували наносити удари по тілу, зокрема найбільше по голові, при цьому він зумів підвестись на коліна, опираючись на обидві руки та навколішках повз по проїжджій частині дороги Оболонського проспекту в бік його машини, яка розташовувалась на відстані близько 10 метрів від нього. Повзучи до вказаного місця, їм назустріч їхали машини, проте його та групу осіб, що наносили йому удари об`їжджали та на допомогу не зупинялись.

Далі, повзучи поблизу першого Харківського автобусу, майже до лінії розташування задньої осі автобусу, зумів під нього залізти.

На запитання слідчого в якому положенні потерпілий знаходився під автобусом, останній показав та зазначив, що розташовувався під ним наполовину тілом, тобто по пояс, спиною лежачи на землі, а грудьми та обличчям до днища автобусу.

Також, потерпілий показав та зазначив будучи у такому положенні під автобусом, нападники його не припиняли бити, наносячи удари по ногам. За цим більша частина нападників побігло далі, а інша схватила його руками за ноги та витягнули з під автобусу. Зазначив, що це були особи кавказької зовнішності, що здійснювали на нього напад з самого початку, при цьому чітко деталізувати та розмежувати дії конкретно кожного із нападників не може, оскільки витягували його гуртом, схвативши за ноги та одяг, одночасно наносячи удари.

Після того як його витягнули з під автобусу він на ноги не вставав, перебував спочатку лежачи спиною на землі, а в подальшому зумів перевернутися та підвестись на коліна, опираючись на обидві руки. Повзучи навколішках від автобусу в напрямку автомобіля його били ногами по тілу, після чого руками схватили за плечі та одяг потягнувши до себе, внаслідок цього потерпілий лишаючись на колінах припіднявся тулубом, а в цей момент його за спини вдарили твердим предметом по голові, а саме лівій тім`яній частині, розбивши її, внаслідок цього потерпілий майже не міг протидіяти, при цьому його утримували група осіб, схвативши руками за тіло та одяг. В цей момент один з нападників викрутив його праву руку, в якій він тримав мобільний телефон, та вирвала його з руки. Під час цього ОСОБА_65 повертав голову назад через праве плече та помітив безпосередньо особу, яка викручувала руку та вирвала його мобільний телефон, також бачив, що нападники були описані ним особи кавказької зовнішності.

На запитання слідчого чи постійно потерпілий тримав мобільний телефон в руці, останній повідомив, що цього не може на даний час пригадати, можливо він у нього постійно був у руці, а можливо вказаний мобільний телефон він дістав в процесі нападу, не виключає, саме будучи під автобусом.

За цим продемонстрував та зазначив, що після того як викрутили праву руку, та вирвали у нього мобільний телефон, йому вказані нападники викрутили другу руку та обидві руки утримували викрученими за спину у витягнутому положенні, після чого у нього за спини хтось з числа нападників рукою з внутрішньої лівої кишені куртки дістав та викрав грошові кошти. Точну суму потерпілий пригадати не може, однак зазначив, що це було в межах 1500грн.

В подальшому зумів вирватись від нападників, оскільки викравши його майно, нападники його не утримували проте намагались нанести удари.

Потерпілий продемонстрував та зазначив, що вирвавшись від нападників він побіг до невеликого кіоску охорони ринку «Петрівка», який знаходився поблизу розташування першого (ближчого до його автомобіля) входу у метро «Петрівка». Тікаючи вслід за ним також побігли нападники, про те він зумів влізти до невеликого приміщення (кіоску) з охороною, куди ці особи увійти не зуміли.

Потерпілий зазначив, що за його проханням працівник охорони ринку викликав швидку допомогу. По її прибуттю та госпіталізації на проїжджій частині дороги перелічені ним 3 «Хпрківських» автобуси вже не помічав (а.п.35-48т.3);

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання по фотокарткам від 05.03.2015 з потерпілим ОСОБА_70 , під час якого останній впізнав:

- на фото № 2 - ОСОБА_27 , який разом з іншими почав напад, збив його з ніг, бив його руками та ногами по голові та тілу, витягував разом з іншими його з-під автобусу та забрав у нього мобільний телефон «Айфон 4»;

- на фото № 8 - ОСОБА_25 , який разом з іншими почав напад, збив його з ніг, бив його руками та ногами по голові та тілу, витягував разом з іншими його з-під автобусу;

- на фото № 10 - ОСОБА_26 , який разом з іншими почав напад, збив його з ніг, бив його руками та ногами по голові та тілу, витягував разом з іншими його з-під автобусу;

- на фото № 13 - ОСОБА_18 , який разом з іншими почав напад, збив його з ніг, бив його руками та ногами по голові та тілу, витягував разом з іншими його з-під автобусу (а.п.49-57 т.3);.

- висновком судово-медичної експертизи № 58 від 12.03.21015, відповідно до якого у ОСОБА_47 діагностовано та клінічно підтверджено закриту черепно - мозкову травму, струс головного мозку, забійну рану голови, садна м`яких тканин голови, забій м`яких тканин обличчя, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Вищевказаний симптомокомплекс у гр. ОСОБА_47 виник не менше як від чотирьох травматичних дій (ударів) тупих предметів з достатньою силою нанесених (спричинення), характерних для даних ушкоджень (58-61 т.3);.

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.05.2015 проведений з участю підозрюваного ОСОБА_18 , який на фото впізнав «Алекса Кардо» ( ОСОБА_4 ) та «Антона» ( ОСОБА_3 ) і повідомив, що вони були одними із старших в поїздці та керували групою осіб, яка перебувала в автобусі у якому утримувався ОСОБА_71 . Також підозрюваний ОСОБА_18 вказав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 поблизу станції метро «Петрівка» вибігали в білих балаклавах з автобусу, при цьому у ОСОБА_4 в руці була дерев`яна біта чи палиця, а у ОСОБА_3 - хомути, які повинні були використовуватись як наручники. В подальшому ОСОБА_4 закручував руки потерпілому ОСОБА_58 та заводив того в автобус. Як пояснив ОСОБА_18 , йому зі слів своїх знайомих відомо, що ОСОБА_9 в лісопосадці поблизу станції метро «Бориспільська» стискав руками геніталії потерпілого ОСОБА_49 , якому також, за вказівкою ОСОБА_9 , ОСОБА_4 викручував руки (а.п.11-141 т.3);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.02.2021 проведений з участю свідка ОСОБА_72 , який на фото впізнав ОСОБА_4 і повідомив, що зазначена особа була в районі станції метро «Бориспільська» разом з іншими особами з організації «Оплот»(а.п.152-170 т.3);

-листом Департаменту карного розшуку МВС України від 05.05.2015 № 7/3852 на доручення слідчого, в якій вказаний встановлений номер мобільного телефону ОСОБА_9 - НОМЕР_12 .

-листом Департаменту карного розшуку МВС України від 05.05.2015 № 7/3855 на доручення слідчого, в якій вказані встановлені номера мобільних телефонів ОСОБА_3 - НОМЕР_13 та ОСОБА_4 на прізвисько « ОСОБА_73 » - НОМЕР_22 .

-листом Департаменту карного розшуку МВС України від 07.05.2015 № 7/3967 на доручення слідчого, в якій зазначено про отримання інформації про те, що 21.01.2014 у м. Києві ОСОБА_18 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_26 у складі близько 200 учасників ГО «Оплот» за вказівкою керівника зазначеної організації ОСОБА_9 здійснили виїзд з міста Харкова до міста Києва для протидії акціям протесту громадського руху «Євромайдан». 20.01.2014 у місті Харкові безпосередньо перед виїздом ОСОБА_9 провів інструктаж старших вказаної групи: ОСОБА_74 , ОСОБА_4 та невстановленої особи на ім`я ОСОБА_75 ( як встановлено пізніше - ОСОБА_3 ), під час якого дозволив застосовувати відносно учасників «Євромайдану» фізичну силу, затримувати та передавати їх працівникам міліції. Для поїздки до Києва ОСОБА_76 , ОСОБА_4 , ОСОБА_75 та інші наближені до ОСОБА_9 особи залучили бійців ГО «Оплот», спортсменів, іноземних студентів. Деякі із залучених осіб мали при собі бити. Під час знаходження зазначених осіб у місті Києві їхні дії координував та керував через старших груп безпосередньо ОСОБА_9 , який пізніше 21.01.2014 також приїхав до Києва для отримання грошей за участь «оплотівців» у протидії акціям протесту.

З метою уникнення відповідальності за вчинювані протиправні дії за командою ОСОБА_9 його підручна ОСОБА_77 придбала та роздала «оплотівцям» для приховування обличчя балаклави білого кольору, в яких пізніше здійснено напад на ОСОБА_59 . Крім того, ОСОБА_77 придбала та передала старшим груп «оплотівців» пластикові хомути, які планувалося застосувати як наручники до учасників «Євромайдану» у випадку здійснення супротиву.

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.02.2015 з відомостями про телефонні з`єднання відомостях про телефонні з`єднання станом на НОМЕР_23 за телефонними номерами ОСОБА_9 - НОМЕР_12 , ОСОБА_3 - НОМЕР_13 , ОСОБА_4 - НОМЕР_22 , ОСОБА_19 - НОМЕР_24 . Відповідно цих відомостей 21.01.2014 між вказаними особами здійснювалось постійне спілкування за допомогою мобільного зв`язку. Так, 21.01.2014 встановлена наявність телефонних контактів (розмов та смс-повідомлень): між ОСОБА_9 та ОСОБА_19 - 4 контакти, між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 - 3 контакти, між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 - 7 контактів, між ОСОБА_19 та ОСОБА_3 - 32 контакти, між ОСОБА_19 та ОСОБА_4 - 16 контактів. Окрім того, за результатами відомостей про розміщення базових станцій мобільних операторів під час зазначених телефонних з`єднань підтверджені факти перебування вказаних абонентів у місці скоєння катування ОСОБА_49 - в районі АДРЕСА_5 : ОСОБА_9 - з 23 годин 05 хвилин 21.01.2014 до 01 години 14 хвилин 22.01.2014, ОСОБА_4 - з 23 години 15 хвилин 21.01.2014 до 01 години 11 хвилин 21.01.2014, ОСОБА_19 - з 23 години 37 хвилин 21.01.2014 до 01 години 15 хвилин 22.01.2014.(а.п.149-151 т.3);

-вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.12.15, яким визнано винним та засуджено ОСОБА_25 за ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 129 із застосуванням ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі та визнано винним та засуджено ОСОБА_26 за ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 186, із застосуванням ст. 70,75,76 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, за обставин викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Зокрема, останніх визнано винними за епізодом хуліганських дій 21.01.2014 в районі станція метро Петрівка та викрадення потерпілого ОСОБА_49 та погрозою його вбивства, а також грабіжницького нападу на потерпілого ОСОБА_64 , обставини які інкримінуються вказаним особам є ідентичними тим обставинам що інкримінуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.п.171-193 т.3);.

-вироком Апеляційного суду м. Києва від 30.06.2016, яким вирок щодо ОСОБА_25 за ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 129 КК України та ОСОБА_26 за ч.4 ст. 296, ч.2 ст. 186 КК України, залишено в силі (а.п.194-200 т.3);.

-вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05.06.2016, згідно якого ОСОБА_34 визнано винним у співучасті вчинення злочину щодо ОСОБА_49 за ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 146 КК України, якого визнано винним у пособництві викрадення потерпілого ОСОБА_49 (а.п.201-208 т.3);

-вироком Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.2017, яким ОСОБА_31 визнано винним у співучасті вчинення злочину щодо ОСОБА_49 за ч.5 ст. 27 ч.2 ст. 146 КК України, якого визнано винним у пособництві викрадення потерпілого ОСОБА_49 (а.п.209-217 т.3);

-Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 03.09.2018, яким ОСОБА_15 визнано винним та засуджено за ч.5 ст.27, ч.2 ст. 127, ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 146 КК України за фактом співучасті у викраденні та катуванні потерпілого ОСОБА_49 до позбавлення волі на 3 роки і 3 місяці (а.п.218-234 т.3);

-вироком Київського Апеляційного суду від 29.09.2020 вирок Деснянського районного суду м. Києва від 11.10.2017, яким ОСОБА_78 визнано винним та засуджено за ч.5 ст.27 ч.2 ст. 146 КК України за фактом співучасті у викраденні потерпілого ОСОБА_49 , в цій частині залишено без змін (а.п.253-273 т.3);.

-Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 09.04.2021, яким ОСОБА_35 визнано винним та засуджено за ч.5 ст.27, ч.2 ст. 127 КК України за фактом співучасті у катуванні потерпілого ОСОБА_49 до позбавлення волі на 3 років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік (а.п.274-282 т.3).

Оцінюючи згідно вимог ст. 94 КПК України вищевказані докази по кримінальному провадженню в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.

Таким чином суд, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, дослідивши запропоновані учасниками кримінального провадження докази, висновки експертиз, перевіривши доводи учасників процесу та з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів ними були надані, прийшов до переконання, що у даному кримінальному провадженні достатньо доказів на підтвердження доведеності вини ОСОБА_3 у вчинені грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень; незаконне позбавленні волі та викрадення людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань а також у незаконному перешкоджанні організації та проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненому із застосуванням фізичного насильства, за попередньою змовою групою осіб та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 296 та ст. 340 КК України.

Також суд прийшов до переконання, що у кримінальному провадженні достатньо доказів на підтвердження доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні незаконного позбавлення волі та викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань; катування, тобто умисного заподіяння сильного фізичного болю, фізичних та моральних страждань шляхом мучення та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі - отримати від нього відомості та визнання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а також у незаконному перешкоджанні організації та проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, вчиненому із застосуванням фізичного насильства, за попередньою змовою групою осіб та його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 127 та ст. 340 КК України.

При цьому визнає неспроможним доводи захисників про те, що розгляд кримінального провадження за відсутності обвинувачених порушує їх права.

Судом проаналізовано наявні в матеріалах справи численні документи на підтвердження завчасних належних викликів обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до слідчого (прокурора) та суду, направлених їм повідомлень з приводу їх прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження, які дають підстави суду вважати, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 мали підстави усвідомлювати, що проти них розпочато кримінальне провадження, вони отримали чи мали би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мали можливість бути обізнаними із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя.

Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачені мала право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомлені мовою, яку вони розуміють, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати захисника; в) бути засудженими в їх присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного захисника безплатно. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Відповідно до ч.5 ст.374 КПК України суд дослідивши матеріали кримінального провадження прийшов до переконання, що стороною обвинувачення та судом були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваних та обвинувачених ОСОБА_3 . І ОСОБА_4 на захист і доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Наявні у справі документи свідчать про відмову обвинувачених, які повинні знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою вони не визнають, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про їх наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинувачених від правосуддя суд оцінює як реалізацію останніх їх невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Доводи захисту про те, що відсутні належні та допустимі докази вини обвинувачених, спростовуються вище вказаними доказами, які зібрано у процесуальному порядку та відповідають вимогам КПК України, визнані судом належними та допустимими.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, особу обвинувачених та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, у вчинені яких обвинувачуються ОСОБА_3 і ОСОБА_4 - ч.2 ст. 146, ст.. 340 є нетяжкими, а обвинувачення за ч.4 ст. 296 КК України, пред`явлене ОСОБА_3 та за ч.2 ст. 127 КК України, пред`явлене ОСОБА_4 є тяжкими.

Суд також враховує дані про осіб обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які згідно вимог судимостей не мають, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебувають.

З огляну на наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 покарання в межах, визначених санкціями закону із застосуванням положень ст.70 КК України.

Таке покарання у даному кримінальному провадженні на думку суду є достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_49 про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілому діями обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, які зазнав потерпілий, ступінь вини обвинувачених, наслідки, які настали для потерпілого ОСОБА_59 . При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів розумності і справедливості та вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, п.15 ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в:

визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 296 та ст. 340 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

- за ч.4 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років;

-за ст. 340 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк сім років.

Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту затримання ОСОБА_3 в порядку виконання вироку суду.

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст. 127, ст. 340 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

- за ч.2 ст. 127 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років;

-за ст. 340 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк сім років.

Початок строку відбування покарання відраховувати з моменту затримання ОСОБА_4 в порядку виконання вироку суду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_48 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_48 з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 200 000 гривень (двісті тисяч гривень). Стягнути на користь ОСОБА_48 з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Головуючий ОСОБА_1