У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6 (в режимі з приміщення ДУ Вознесенська ВК (№72)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2023 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-відмовлено у задоволенні клопотань засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою. Зазначив, що судом першої інстанції не спростовано того факту, що він став на шлях виправлення: відвідує церкву, бібліотеку, займається самоосвітою та долучає інших засуджених.

Зазначив про наявність 3 заохочень та відсутність стягнень. Вважає, що став на шлях виправлення, бажає працювати на умовах офіційного працевлаштування.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд зазначив, що наявність 3-х заохочень та відсутність стягнень не можуть бути достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки не доводять виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.

Суд вважав, що хоча засуджений ОСОБА_6 відбув встановлену законом частину строку покарання, проте, враховуючи дані про його особу, не вбачає підстав для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив про хворобу матері та бажання їй допомагати.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як передбачено п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

При цьому, основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

У відповідності до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідні роз`яснення містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вказаних вимог суд першої інстанції не дотримався та належним чином не мотивував своє рішення.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення.

З цими висновками суд не погоджується, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 14.07.2017 засуджений за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років; на підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 19.04.2017 до 20.06.2017 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.06.2019 засудженому ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 по 21.09.2017 з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, початок строку відбування покарання 19.04.2017, кінець 18.11.2023.

Засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 20.04.2017. З 09.10.2017 відбуває покарання у Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)». Фактично відбув 2/3 строку призначеного покарання.

На момент розгляду клопотання фактично відбув 2/3 призначеного йому покарання за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається з характеристики ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)» від 08.06.2023, ОСОБА_6 загалом за період відбування покарання має 3 заохочення (за підсумками роботи в 2018-2019 роках), та 1 стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку (24.05.2019).

Відповідно до характеристики, ОСОБА_6 зарекомендував себе наступним чином: під контролем адміністрації дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи. Був працевлаштований в майстерні установи, за що заохочувався, але звільнений за власним бажанням. Загалом за характером спокійний та врівноважений, завжди дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. За характером спокійний та врівноважений, у відношенні до засуджених загалом не конфліктний. Позову за виконавчими листами та за аліментами не має. Підтримує зв`язок з рідними шляхом листування, посилок і побачень. У вчиненому злочині, зі слів засудженого, розкаюється.

Суд першої інстанції хоча і послався на ці дані про особу засудженого ОСОБА_6 , однак належним чином не врахував при прийнятті рішення.

Також апеляційний суд враховує, що протягом всього періоду відбування покарання засуджений має 3 заохочення та відсутність діючих стягнень.

Ці дані характеризують поведінку засудженого за час відбування покарання, та, з урахуванням положень ст. 6 КВК України, можуть свідчити про готовність останнього до самокерованої правослухняної поведінки.

Тому є безпідставними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання, оскільки є достатні підстави вважати, що засуджений своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Окрім того, суд приймає до пояснення засудженого ОСОБА_6 про захворювання матері та бажання допомогти своїй сім`ї.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали про задоволення клопотання засудженого про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 424, 532, 537, 539 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотань засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Засудженого ОСОБА_6 звільнити умовно-достроково від відбування покарання за вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 14 липня 2017 року у виді позбавлення волі на строк 03 місяці 23 дні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3