Справа № 308/6087/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000089, відомості про яке 07.04.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 364-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000089, відомості про яке 07.04.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 364-1 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що починаючи з грудня 2008 року по січень 2018 року ОСОБА_4 , обіймаючи посаду голови Правління Публічного акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Комінвестбанк») та маючи відповідні повноваження, будучи службовою особою юридичної особи приватного права, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб, розробив злочинний план, суть якого полягала у систематичному використанні всупереч інтересам юридичної особи приватного права (ПАТ «Комінвестбанк») своїх повноважень, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб, шляхом погодження керівними посадовими особами банку рішень щодо укладення правочинів та подальшого укладенням правочинів із набуття у власність банку майна за завищеною вартістю, у тому числі в забезпечення кредитних зобов`язань фізичних та юридичних осіб, прийнятті рішень про погодження кредитування фізичних та юридичних осіб із подальшим оберненням на свою користь придбаного майна та кредитних коштів.

При цьому, усвідомлюючи, що успішна реалізація злочинного плану неможлива без участі інших службових осіб банку, та що прийняття рішень щодо укладення угод від імені юридичної особи приватного права, потребує колективного погодження службовими особами банку відповідно до їх посадових обов`язків, законодавства та нормативно-правових актів, що регламентують їх діяльність, а також те, що без виконання певних дій кожним учасником та координації їх дій між собою неможлива реалізація злочинної схеми, ОСОБА_4 , відвівши собі роль організатора та керівника злочинної групи, до її складу залучив окремих посадових осіб ПАТ «Комінвестбанк», учасникам якої довів злочинний план та розподілив їх функції згідно розробленої злочинної схеми та відповідно до їх посадових обов`язків. Разом із тим, ОСОБА_4 , на виконання своїх функцій як організатор та керівник групи, підшуковував та залучав осіб, які виступали вдаваними власниками майна та вигодонабувачами за угодами із банком.

До складу злочинної групи, усвідомлюючи протиправність своїх дій, увійшли заступник голови Правління банку та член кредитного комітету ОСОБА_5 , член Правління банку, начальник кредитного відділу та член кредитного комітету ОСОБА_6 , член Правління банку ОСОБА_7 , член Правління банку та головний бухгалтер ОСОБА_8 , начальник відділу платіжних карток ОСОБА_9 , а також в якості пособників до вчинення окремих епізодів кримінальних правопорушень оцінювачів майна.

Так, в період з грудня 2008 року по 30 жовтня 2017 року, колишніми посадовими особами банку, у складі голови Правління банку ОСОБА_4 , заступника голови правління Банку ОСОБА_5 , члена Правління ОСОБА_6 , які входили одночасно до складу кредитного комітету банку, діючи у складі організованої групи, у період часу з грудня 2008 по грудень 2015 року, всупереч інтересам банку, зловживаючи своїми службовими обов`язками, за кредитними договорами № 02-3/3о619/1 від 17.12.2008, № 02-3/3о-1100/1 від 30.01.2014 та № 02-3/3о-1262/2 від 29.12.2014, без належного забезпечення, на ім`я фізичної особи ОСОБА_10 видано кредити на загальну суму 7 750 000,00 гривень, які були зняті готівкою в різний період часу після їх видачі. Кредитна заборгованість за цими договорами надалі була частково погашена виданими повторно на ім`я ОСОБА_10 кредитами за договорами № 02-1/Зл-78-15 від 21.12.2015 та № 02-1/Зл-80-15 від 28.12.2015. При цьому, до зняття коштів із вказаних рахунків, управління ними, а також до формування кредитних справ за підписом ОСОБА_10 , посадовими особами ПАТ «Комінвестбанк» залучено ОСОБА_9 , який на час вчинення кримінального правопорушення займав посаду начальника відділу платіжних карток.

В подальшому, вказані колишні посадові особи банку, з метою повного погашення кредитних зобов`язань ОСОБА_10 за вказаними договорами, залучивши до злочинної схеми ОСОБА_11 , що працював водієм банку та не був обізнаний у злочинних планах організованої групи, уклали Договір іпотеки, а надалі рішенням Правління як керівного органу у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , погодили рішення щодо укладення та уклали Договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 30.10.2017, згідно якого прийняли у власність банку належну вдаваному власнику ОСОБА_11 , як майновому поручителю ОСОБА_10 , земельну ділянку, площею 2,0 га в урочищі «Замерки» в с. Худльово Ужгородського району, за завищеною оціночною вартістю у 6 405 780,00 грн., внаслідок чого кредитні зобов`язання ОСОБА_10 були погашені. При цьому, згідно висновку оціночно-земельної експертизи № 8603 від 31.08.2022, вартість цієї земельної ділянки станом становила 755 119,00 гривень. Тобто за наслідком прийнятих вищевказаних рішень службовими особами ПАТ «Комінвестбанк» та укладення угод, в тому числі щодо задоволення вимог іпотекодержателя від 30.10.2017, ПАТ «Комінвестбанк» спричинено тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди на суму 5 650 661,00 гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим зменшено регулятивний капітал банку на вказану суму, погіршено фінансовий стан банку.

Крім того, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду голови Правління ПАТ «Комінвестбанк», діючи у складі організованої групи разом із заступником голови Правління ОСОБА_5 , членами Правління ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи керівниками банку та посадовими особами юридичної особи приватного права, умисно, зловживаючи своїми повноваженнями, будучи обізнаними із тим, що ТОВ «Супреміус» мало кредитні зобов`язання за кредитними угодами, а саме за договором № 02-1/Зл-2-16 від 18.01.2016 на суму 3 185 000,00 грн, та договором № 02-1/Зк-2-50 від 15.10.2015 на суму 498 000,00 доларів США (по курсу НБУ 13 246 800,00 грн.), залучивши невстановлених досудовим розслідуванням осіб, у грудні 2016 року прийняли на розгляд від імені ТОВ «Супреміус» та його нового директора ОСОБА_12 ряд документів, зокрема заяву про зміну предмета застави із камери для запікання «Stroj Fessmann Turbomat ТІ3000» на холодильне обладнання - чилер CLINT CHA/K/WP/XT24012 CC/MN/AG/IS/NS, із оціночною вартістю 16 170 000,00 грн., право власності на яке оформлено за ТОВ «Спецтехзапчастина», майнового поручителя ТОВ «Супреміус».

Надалі, з метою повного погашення кредитних зобов`язань ТОВ «Супреміус», колишні посадові особи ПАТ «Комінвестбанк», зловживаючи своїми повноваженнями, внесли зміни до договору застави майна, згідно якого банком прийнято в заставу чилер «CLINT» за завищеною вартістю від майнового поручителя ТОВ «Спецтехзапчастина» (директор ОСОБА_13 ). Після того, 18.07.2017 рішенням правління посадові особи банку погодили прийняття на баланс банку вказаного майна, а заступником голови правління банку ОСОБА_5 , від імені банку, 18.07.2017 укладено Договір про задоволення вимог заставо держателя із майновим поручителем ТОВ «Спецтехзапчастина», документи від імені якого підписані його директором ОСОБА_13 , хоча в дійсності угоди про придбання майна і внесення в заставу останній не підписував. Внаслідок укладення цих угод Банком прийнято у власність чилер «CLINT» за завищеною вартістю (16 170 000,00 грн), а кредитні зобов`язання ТОВ «Супреміус» були погашені, хоча обладнання (чилер) фактично банку не передавалось. При цьому, згідно висновку товарознавчої експертизи № 2311/3 від 19.12.2022, вартість чилера становила 4 586 538,00 гривень. Таким чином, внаслідок погодження рішень про укладення зазначених угод та подальшого укладення угод службовими особами ПАТ «Комінвестбанк», банку спричинено тяжкі наслідки у вигляді майнової шкоди, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на суму 11 583 462,00 гривень, тим самим зменшено регулятивний капітал банку на вказану суму, погіршено фінансовий стан банку.

Крім того, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду голови Правління ПАТ «Комінвестбанк», діючи у складі організованої злочинної групи разом із заступником голови Правління і одночасно членом кредитного комітету ОСОБА_5 , членами Правління і одночасно членом кредитного комітету та начальником кредитного відділу ОСОБА_6 , будучи керівниками банку та посадовими особами юридичної особи приватного права, умисно, зловживаючи своїми повноваженнями, всупереч інтересам ПАТ «Комінвестбанк» та на користь інших осіб, а саме на користь ТОВ «Євро ліс трейд», , а в подальшому на користь ТОВ «Реал-Уж», , з метою одержання неправомірної вигоди для останніх, виведення коштів банку шляхом укладення правочинів, погодили видачу кредиту ТОВ «Євро ліс трейд» без належного забезпечення, а фактично для придбання об`єкта нерухомого майна за адресою: вул. О. Фединця, 7, м. Ужгород, та подальшого передання такого майна у власність ТОВ «Реал-Уж», засновником якого є ОСОБА_14 - донька ОСОБА_4 . Так, згідно Договору кредитної лінії № 02-1/Зл-65-17 від 15.12.2017, ТОВ «Євро ліс трейд» видано кредит на суму 5 500 000,00 гривень, з яких 5 400 000,00 гривень відразу 15.12.2017 перераховано ТОВ «Тутковський інтегровані рішення» в якості оплати вартості 3/4 частини нерухомого майна за адресою: вул. О. Фединця, 7, м. Ужгород.

Зокрема, за умовами вказаного договору від 15.12.2017 ТОВ «Євро ліс трейд» та фізична особа ОСОБА_15 придбали у спільну часткову власність адмінприміщення, загальною площею 1110,4 кв. м., із яких до ТОВ «Євро ліс трейд» перейшло право власності на 3/4 частки, площею 844,2 кв. м., а до ОСОБА_15 перейшло право власності на 1/4 частки, що складало приміщення четвертого поверху, площею 266,2 кв. м. Оціночна вартість вказаної будівлі, загальною площею 1110,4 кв. м., визначена на загальну суму 7 200 000,00 гривень суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_16 згідно Звіту про оцінку від 14.12.2017.

У подальшому ТОВ «Євро ліс трейд» в якості забезпечення цієї кредитної лінії за договором № 02-1/Зл-65-17 від 15.12.2017 передало земельну ділянку, площею 1,2210 га за адресою: АДРЕСА_1 , яку прийнято банком в іпотеку за Договором іпотеки від 31.01.2018 із оцінкою в сумі 8 996 328,00 грн. Відповідно, вказана ціна земельної ділянки є значно завищеною, оскільки її ціна згідно висновку оціночно-земельної експертизи № 8598 від 12.08.2022, становила 2 837 604,60 гривень (тобто із різницею у 6 158 723,40 грн). Надалі, у зв`язку із невиконанням кредитних зобов`язань ТОВ «Євро ліс трейд», ПАТ «Комінвестбанк» звернувся до Господарського суду Закарпатської області із позовом про стягнення заборгованості та вжиття заходів забезпечення позову.

В подальшому, з метою виведення коштів банку, 17.11.2018 за ТОВ «Реал-Уж», , приватним нотаріусом ОСОБА_17 зареєстровано право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна (номер об`єкта 101) за адресою: м. Ужгород, вул. О. Фединця, 7, приміщення 1, загальною площею 844,2 кв.м. Підставою до реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості за ТОВ «Реал-Уж» став Акт прийому-передачі від 17.11.2018 між ТОВ «Євро ліс Трейд» (директор ОСОБА_18 ) та ТОВ «Реал-Уж» (директор ОСОБА_19 ), а перехід права власності об`єкта нерухомого майна (м. Ужгород, вул. О. Фединця, 7, приміщення 1, загальною площею 844,2 кв. м.) оформлено як внесок одного із засновників (ТОВ «Євро ліс трейд») до статутного капіталу ТОВ «Реал-Уж», власником якого є ОСОБА_14 - донька ОСОБА_4 , а саме ТОВ «Реал-Уж» створено та зареєстровано за день до укладення правочину 16.11.2018.

Таким чином, внаслідок прийняття вказаних вище рішень службовими особами ПАТ «Комінвестбанк» та укладених угод, банку спричинено тяжкі наслідки у вигляді матеріальної шкоди, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на суму 2 662 396,00 гривень, тим самим спричинено зменшення регулятивного капіталу банку на вказану суму, погіршено його фінансовий стан.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, у період з 14 грудня 2017 року по 26 грудня 2017 року, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду голови Правління ПАТ «Комінвестбанк» діючи у складі організованої злочинної групи разом із заступником голови Правління ОСОБА_5 , членами Правління ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи керівниками банку та посадовими особами юридичної особи приватного права, умисно, зловживаючи своїми повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди для інших осіб, на виконання злочинної схеми з метою виведення коштів банку, залучивши фізичну особу ОСОБА_15 та приватного оцінювача ОСОБА_20 .. 20.12.2017 на засіданні Правління, як колегіального виконавчого органу банку, погодили придбання банком у ОСОБА_15 належної йому 1/4 частки нежитлових приміщень 4-го поверху, площею 266,2 кв. м. за адресою: м. Ужгород, вул. О. Фединця, 7, за ціною у 38 500 000,00 гривень, будучи достовірно обізнаними із тим, що вказана частка нерухомого майна попередньо, менше тижня тому, 15.12.2017 придбана ОСОБА_15 за ціною у 1 800 000,00 гривень, після чого, за Договором купівлі-продажу від 26.12.2017, ПАТ «Комінвестбанк», від імені якого договір підписано заступником голови Правління банку ОСОБА_5 , покупцю перераховано грошові кошти на загальну суму 38 500 000,00 гривень, внаслідок чого ПАТ «Комінвестбанк» спричинено тяжкі наслідки у вигляді майнової шкоди, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на суму 30 087 190,00 (тридцять мільйонів вісімдесят сім тисяч сто дев`яносто) гривень, тим самим спричинено зменшення регулятивного капіталу банку на вказану суму, погіршено його фінансовий стан.

За таких обставин, у ході досудового розслідування встановлено, що у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень, на кожному етапі їх вчинення, приймали участь як посадові особи ПАТ «Комінвестбанк» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , так і оцінювачі майна, що підтверджується здобутими у ході розслідування доказами. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, зокрема: заявою ПАТ «Комінвестбанк» від 11.03.2020, вилученими у ході тимчасового доступу документами із ПАТ «Комінвестбанк» про погодження прийняття рішень службовими особами банку та укладеними угодами щодо видачі кредитів ОСОБА_10 , ТОВ «Євро ліс трейд», ТОВ «Супреміус», щодо укладення угод із прийняття заставного майна за завищеною вартістю від залучених осіб - ОСОБА_11 , ТОВ «Спецтехзапчастина», ТОВ «Євро ліс трейд», передання майна, придбаного за кредитні кошти ТОВ «Євро ліс трейд» до ТОВ «Реал-Уж», засновником якого є донька ОСОБА_4 , придбання банком за завищеною вартістю у власність майна від фізичної особи ОСОБА_15 , касових чеків та інших документів за укладеними угодами, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 , ОСОБА_15 та інших, висновками проведених судових оціночно-земельних, оціночно-будівельних, товарознавчої та почеркознавчої експертиз, іншими доказами у їх сукупності.

За результатами досудового розслідування, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28.02.2023 у порядку, передбаченому КПК України для вручення повідомлень, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 364-1 КК України, кваліфікуючими ознаками яких є зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки, вчинене організованою групою.

Також, про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 364-1 КК України, повідомлено ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_24 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9

28.02.2023, відповідно до вимог ст. 135 КПК України здійснено виклики підозрюваного ОСОБА_4 для проведення процесуальних дій на 10.00 годину 01.03.2023, 10.00 годину 03.03.2023, на 10.00 годину 06.03.2023, шляхом вручення письмових повісток його дружині ОСОБА_25 за місцем його проживання.

Проте, на жоден із викликів до слідчого підозрюваний ОСОБА_4 не з`явився, причини неявки не повідомив, на зв`язок не вийшов. Згідно відомостей із Державної прикордонної служби України підозрюваний ОСОБА_4 24.02.2022 виїхав за межі України і до цього часу не повернувся.

У зв`язку із чим, 03.03.2023 старшим слідчої групи у даному кримінальному провадженні - старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_26 винесено постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_4 в міжнародний розшук.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 07.03.2023, на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, щодо ОСОБА_4 , який знаходиться у міжнародному розшуку, судом обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, питання про застосування якого буде розглянуто після доставки підозрюваного до суду.

За результатами досудового розслідування встановлено та документально підтверджено суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення зазначених вище кримінальних правопорушень, яка складає 49 983 709,00 гривень. У підтвердження цього, 03.03.2023 Акціонерним товариством «Комерційний інвестиційний банк», у порядку ст. 128 КПК України, заявлено цивільний позов на зазначену суму.

За результатами розгляду клопотання про арешт майна, ухвалою суду від 10.03.2023 клопотання слідчого, погодженого із прокурором, задоволено та накладено арешт на нерухоме майно, вартістю 2 660 182,33 грн, та корпоративні права, вартістю 3 355 016,63 грн, належні підозрюваному ОСОБА_4 , загальною вартістю 6 015 198,96 грн,

Також, за результатами розгляду клопотання про арешт майна, ухвалою суду № 1-кс/308/1243/23 від 29.03.2023, накладено арешт на вказані об`єкти нерухомого майна, які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_27 , фактичним власником якого є згідно матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 , крім нежитлової будівлі торгового комплексу, загальною площею 1119,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, ухвалою суду від 29.03.2023 додатково накладено арешт на майно, загальною вартістю 899 008,00 грн.

Також, за результатами розгляду клопотання про арешт майна, ухвалою суду № 1-кс/З08/1243/23 від 29.03.2023, накладено арешт на вказані об`єкти нерухомого майна, які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_27 , фактичним власником якого є згідно матеріалів досудового розслідування ОСОБА_4 , крім нежитлової будівлі торгового комплексу, загальною площею 1119,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, ухвалою суду від 29.03.2023 додатково накладено арешт на майно, загальною вартістю 899 008,00 грн. Також, за результатами розгляду клопотання слідчого, погодженого із прокурором, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду № 1- кс/308/1544/23 від 20.04.2023 (по справі №308/6087/23) додатково накладено арешт на об`єкти нерухомого майна - нежитлову будівлю 55% готовності за адресою АДРЕСА_3 , вартістю 44 393,00 грн.

Загальна вартість вказаного арештованого майна складає 6 914 206,96 грн, що не в змозі забезпечити повне відшкодування шкоди за пред`явленим цивільним позовом та не є співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (ч. 8 ст. 170 КПК України).

Разом із тим встановлено, що відповідно до актового запису № 309 від 20.07.2000 між ОСОБА_4 та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано укладення шлюбу. ОСОБА_4 та ОСОБА_25 , будучи зареєстрованими за місцем проживання за адресою АДРЕСА_4 , фактично проживають у будинку за адресою АДРЕСА_5 , що розташований на земельній ділянці площею 0,0816 га, кадастровий номер :01:006:0118, які належать ОСОБА_25 на праві приватної власності 21.03.2013, набуті на підставі договору дарування від 21.03.2013 зареєстрованим № 344 (ВТС № 166509) від громадянина ОСОБА_28 .

Водночас згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлено, що за ОСОБА_25 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровані на праві власності об`єкти нерухомого майна, які набуті за час перебування у шлюбі із ОСОБА_4 та право власності на яке перейшло від нього, а саме: земельна ділянка, площею 0,327 га, кадастровий номер :29:001:0245 за адресою: АДРЕСА_6 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (реєстраційний номер об`єкта 01), зареєстроване на праві приватної власності 24.07.2015 приватним нотаріусом ОСОБА_29 на підставі договору про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя від 24.07.2015 за реєстровим № 1717, та набуте нею від попереднього власника - ОСОБА_4 ; нежитлова будівля літ.А, А, Б, загальною площею 492,5 кв. м., за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкта 1), зареєстрована на праві приватної власності 24.07.2015 приватним нотаріусом ОСОБА_29 на підставі договору дарування від 24.07.2015 за реєстровим № 1716, від попереднього власника - ОСОБА_4 . Вартість цього об`єкта нерухомого майна згідно Договору поділу, становила 3 202 330,00 гривень.

При цьому встановлено, що вищевказане майно, а саме - нежитлова будівля літ.А, А, Б, загальною площею 492,5 кв. м., за адресою: АДРЕСА_6 , була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4 та набуте ним за Договором дарування від 21.06.2013, зареєстрованим приватним нотаріусом ОСОБА_30 за реєстровим № 1054, а земельна ділянка, площею 0,327 га, кадастровий номер :29:001:0245 за адресою: АДРЕСА_6 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_4 та набута ним за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 06.03.2015, зареєстрованим приватним нотаріусом ОСОБА_31 за реєстровим № 243.

Разом із тим, зауважує, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , зокрема кримінальні правопорушення щодо погодження та видачі кредитних коштів на імя ОСОБА_10 вчинені в період з грудня 2008 по грудень 2015 року, характеризуються корисливим мотивом, були вчинені підозрюваними у свою користь, а наслідком яких стало завдання збитків банку та виведення коштів у вказаний період на загальну суму 7 750 000,00 гривень, які були зняті готівкою в різний період часу після їх видачі та які ОСОБА_10 в дійсності не отримував, а об`єкти нерухомого майна, про накладення арешту на які клопоче сторона обвинувачення, набуті ОСОБА_4 після вчинення ним кримінальних правопорушень, що дає підставу вважати, що вони набуті внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

У зв`язку із викладеним та тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 - ч. 2 ст. 364-1 КК України, вчинених у період з грудня 2008 по січень 2018 року, у тому числі з метою отримання неправомірної вигоди для себе та членів організованої групи, внаслідок вчинення яких АТ «Комерційний інвестиційний банк» завдано матеріальної шкоди на загальну суму 49 983 709,00 гривень, а також те, що вищевказане майно набуто на праві приватної власності ОСОБА_25 за час перебування у шлюбі із ОСОБА_4 , тобто за час вчинення інкримінованих останньому кримінальних правопорушень, з метою забезпечення відшкодування завданої діями ОСОБА_4 майнової шкоди АТ «Комінвестбанк», для забезпечення поданого цивільного позову, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, є необхідність у вжитті такого виду заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт щодо вищевказаного майна.

На підставі наведеного, прокурор просить накласти арешт на нерухоме майно, яке зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яке набуте у власність за час перебування у шлюбі із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: земельну ділянку, площею 0,327 га, кадастровий номер :29:001:0245 за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкта 01), зареєстроване на праві приватної власності 24.07.2015 приватним нотаріусом ОСОБА_29 на підставі договору про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя від 24.07.2015 за реєстровим № 1717; нежитлова будівля літ.А, А, Б, загальною площею 492,5 кв. м., за адресою: АДРЕСА_6 (реєстраційний номер об`єкта 1), зареєстрована на праві приватної власності 24.07.2015 приватним нотаріусом ОСОБА_29 на підставі договору дарування від 24.07.2015 за реєстровим № 1716.

Разом з тим, у прохальній частині клопотання прокурор просить проводити розгляд без виклику власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотанням про накладення арешту на майно, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження №0000089, сформованим станом на 08.06.2023 року, підтверджується, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 364-1 КК України.

28.02.2023 ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 364-1 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 323885095; дата формування: 23.02.2023), земельна ділянка з кадастровим номером :29:001:0245, площею 0.327 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , на підставі договору про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя, серія та номер: 1717 від 24.07.2015, на праві приватної власності належить ОСОБА_25 ; Будівлі літ. А, А', Б, загальною площею 492, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 на підставі договору Дарування, серія та номер: 1716 від 24.07.2015, на праві приватної власності належить ОСОБА_25 .

Згідно з договором дарування будівлі літ. А, А', Б від 24.07.2015 року ОСОБА_4 (дарувальник) передав безоплатно у власність ОСОБА_25 (обдаровуваній), а обдарована прийняла у власність належні дарувальнику на праві приватної власності будівлі літ. А, А', Б, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_6 .

Згідно з договором про виділ нерухомого майна зі складу майна подружжя від 24.07.2015, земельна ділянка з кадастровим номером :29:001:0245, площею 0.3270 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , що набута сторонами ОСОБА_4 та ОСОБА_25 за час шлюбу, після укладання даного договору переходить у особисту приватну власність ОСОБА_25 , а право спільної сумісної власності подружжя на земельну ділянку припиняється.

Згідно зі ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При цьому за загальними правилами застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначеними ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, а застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також суд, враховує, що Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року та рішення Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Слідчим суддею встановлено, що майно на яке прокурор просить накласти арешт належить на праві приватної власності ОСОБА_25 , яка є дружиною підозрюваного ОСОБА_4 , а норми КПК України не передбачають можливості накладення арешту на майно третьої особи для забезпечення можливості забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та подальшого забезпечення цивільного позову підозрюваним.

Згідно ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

На підставі викладеного, аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні начальника відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000089, відомості про яке 07.04.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч.2 ст. 364-1 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 19 червня 2023 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1