Справа № 496/3769/23
Провадження № 1-кс/496/1354/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

представник заявника - ОСОБА_3

заступника начальника СД ОРУП №2 ГУНП в Одеській області - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 , в якому просив суд зобов`язати начальника сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 та заступника начальника сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 виконати вимоги норм ст. 169 та ст. 173 КПК України та негайно повернути документи та майно, яке було незаконно вилучено за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000141 від 26.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

Свою скаргу представник мотивував тим, що 31.05.2023 року слідчим суддею Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання дізнавача - начальника сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 про арешт майна, за матеріалами вищезазначеного кримінального провадження постановила ухвалу про арешт майна.

05.06.2023 року представником було подано апеляційну скаргу про скасування ухвали слідчого судді від 31.05.2023 року про арешт майна. 15.06.2023 року Одеський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 , скасував ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 від 31.05.2023 року, та постановив ухвалу, якою відмовив в задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 про арешт майна. Ухвала набрала законної сили 15.06.2023 року та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

15.06.2023 року ухвалу Одеського апеляційного суду від 15.06.2023 року було отримано начальником сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області майором поліції ОСОБА_6 , а так було отримано Одеським РУП №2 ГУНП в Одеській області на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зазначена на офіційному сайті ГУНП в Одеській області. Станом на 16.06.2023 року ухвалу Одеського апеляційного суду від 15.06.2023 року не було виконано начальником сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 , у зв`язку з чим представник звернувся до суду з вказаною скаргою.

В судовому засіданні представник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 , який приймав участь в режимі відеоконференції, свою скаргу підтримав та просив задовольнити. Крім того зазначив, що до ПП «Клест» вони нічого не передавали, а тому вважає, що у його клієнта відсутні підстави витребувати документи та майно у підприємства. Також представник зазначив, що відповідальність за товар лежить на органі дізнання, машину вони дійсно забрали, актом приймання передачі, з приводу накладної, зазначають що направили на експертизу, представник просив, щоб дізнавач відізвав експертизу.

В судовому засіданні дізнавач ОСОБА_4 заперечував проти скарги адвоката ОСОБА_3 , та просив відмовити в її задоволені, посилаючись на те, що скарга безпідставна, майно на підставі договору було передано до ПП «Клест», а тому за вказане майно відповідає приватне підприємство, транспортний засіб було повернуто під розписку, а накладна на даний час знаходиться на експертизі, отже, як вона буде повернута до органів поліції, одразу буде повернута ОСОБА_5 ..

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Приписами ч.1 ст. 24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Стаття 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді під час досудового розслідування.

Зокрема, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а також у нездійсненні процесуальних дій, які вони зобов`язані вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Відповідно до ч.3 ст. 233 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами ст. 234 КПК України, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є неприпустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому ст. 255 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що СД Одеського РУП № 2 ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000141 від 26.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

Згідно з ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч. 2 ст. 167 КПК України).

Згідно з приписом ст. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

Відповідно до положень ч.7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

31.05.2023 року слідчим суддею Біляївського районного суду Одеської області постановлено ухвалу про арешт майна. 15.06.2023 року Одеський апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 , скасував вищевказану ухвалу слідчого судді та постановив ухвалу, якою відмовив в задоволенні клопотання дізнавача сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження №0000141 від 26.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України. Ухвала набрала законної сили 15.06.2023 року та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Тимчасово вилучене майно, відповідно до вимог ст. 169 КПК України, повертається особі, у якої воно було вилучене, в таких випадках: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

За таких обставин, слідчим суддею встановлено, що у даному випадку майно, вилучене під час проведення обшуку, має статус тимчасово вилученого з огляду на приписи ч. 7 ст. 236 КПК України, з урахуванням того, що ухвала слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 31.05.2023 року було скасовано ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.06.2023 року.

Відповідно до норм ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Разом з тим, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що зазначено у ст. 26 КПК України.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 307 КПК України слідчим суддею за наслідками розгляду скарги на дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора останній може зобов`язати слідчого вчинити певну дію.

З огляду на викладене, скарга підлягає задоволенню, а тимчасово вилучене майно - поверненню володільцю.

Керуючись ст. 41, 129-1 Конституції України, ст.ст. 169, 173, 303, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача - задовольнити.

Зобов`язати відповідальну особу сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області повернути майно, на яке було накладено арешт, відповідно до ухвали слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 31.05.2023 року по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за №0000141 від 26.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, а саме:

- водні біоресурси загальною кількістю 425 одиниць, з яких 423 одиниці камбали-калкана та два скати чорноморських;

- накладну від 26.05.2023 року за №10 «відпущено» ОСОБА_5 на право перевезення водних біоресурсів - риби камбали - калкана у замороженому стані з метою подальшої реалізації, загальною вагою 950 кг.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали виготовлено 05.07.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1