Справа № 206/458/23
Провадження № 1-кп/206/81/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 про визнання доказів недопустимим в рамках розгляду кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 20 січня 2023 року за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13 червня 2018 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі

-06 грудня 2022 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання призначену вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2021 року, до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

-17 січня 2023 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 369 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання призначену вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2022 року, до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 0000047 від 20 січня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_3 заявив клопотання про визнання недопустимими доказами протокол огляду місця події від 19.01.2023 року, DVD-R диск на якому записано 2 (два) файли з відеозаписами, які мають назву А01_0600, А11_0600 та протокол огляду відеозапису від 20.01.2023 року, відповідно до ст. 89 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав вказане клопотання.

Прокурор не вбачав підстав для задоволення клопотання, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.2, 3 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

З правового змісту вказаної норми Закону випливає, що ознаки недопустимості доказів поділяються на очевидні та не очевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кримінально-процесуальним Законом не визначено переліку підстав, за наявності яких можливо відокремити очевидно недопустимі докази від недопустимих. Наведене слугує підставою для визнання доказу очевидно недопустимим, коли недопустимість ґрунтується на обставинах, фактах, що є безсумнівними, беззаперечними, зрозумілими для всіх учасників судового провадження і не потребують додаткового дослідження.

За змістом частини 1 ст. 89 КПК України , суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Таким чином, оскільки захисником клопотання про визнання недопустимими доказами подано вже після їх фактичного дослідження, тому заявлені докази, які просить визнати недопустимим захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_3 , можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження кожного доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 89, 358, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_3 про визнання доказів недопустимим - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1