В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 542/570/23

Кримінальне провадження № 1-кп/542/75/23

01 травня 2023 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.02.2023 за № 0000029 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коржиха, Карлівського району Полтавської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, офіційно не працюючого, раніше не судимого в силу статті 89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України;

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітніми дітьми: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У період часу з травня 2022 року по грудень 2022 року, а саме: 19.05.2022, 10.11.2022 та 08.12.2022 ОСОБА_4 знаходячись за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 систематично вчиняв відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 дії психологічного та фізичного насильства, що проявлялось у словесних образах потерпілої нецензурною лайкою, погрозах, залякуванням та завданням ляпасів по обличчю потерпілої, що призвело до психологічних та фізичних страждань останньої.

Так, постановою Новосанжарського районного суду від 26.05.2022 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. Відповідно до вказаної постанови 19.05.2022 ОСОБА_4 близько 18 год. за місцем свого проживання вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , а саме: погрожував їй та ображав нецензурною лайкою.

Постановою Новосанжарського районного суду від 08.12.2022 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до вказаної постанови 10.11.2022 ОСОБА_4 близько 13 год 55 хв за місцем свого проживання вчинив фізичне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , яке не спричинило тілесних ушкоджень, а саме: умисно дав ляпаса по обличчю останній.

Постановою Новосанжарського районного суду від 22.12.2022 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_4 , 08.12.2022 о 16 год 30 хв вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_5 , а саме: ображав нецензурною лайкою, погрожував та залякував.

ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення умисних протиправних дій, спрямованих на вчинення насильства в сім`ї, належних висновків для себе не зробив, продовжив вчиняти домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_5 та 12.01.2023 близько 12 год 30 хв, знаходячись за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, передбачаючи суспільну небезпеку своїх дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, вчинив психологічне насильство по відношенню до своєї колишньої дружини, із якою продовжує проживати однією сім`єю, ОСОБА_5 , що виразилося у систематичному висловлюванні словесних образ нецензурною лайкою, погрозами, залякуваннями та завданням ляпасів, що призвело до її психологічних страждань.

Відповідно до висновку експерта № 103 від 08.03.2023 скоєння відносно ОСОБА_5 протиправних дій у неї не відмічалося проявів хворобливих розладів психічної діяльності, а виявлялися прояви легкої інтелектуальної недостатності на межі легкої дебільності.

На період скоєння відносно ОСОБА_5 протиправних дій у неї відмічалися та відмічаються на теперішній час психічні розлади не психотичного, невротичного рівня, а саме: розлади адаптації, у вигляді тривожної та депресивної реакції, які знаходяться у причинному зв`язку із скоєними відносно неї протиправними діями. Вказані розлади не позбавляють її здатності розуміти характер і значення скоєних відносно неї протиправних дій та здатності правильно сприймати, запам`ятовувати і відтворювати інформацію про юридично значимі події, давати покази, приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді.

Досліджувана за кримінальним провадженням ситуація (домашнє насильство з боку колишнього чоловіка) для підекспертної особи ОСОБА_5 мала виражений психотравмувальний характер та завдала підекспертній психологічних страждань (на моральному рівні), викликаючи стійкі зміни в структурі особистості, в її емоційній сфері (наростання соціальної ізольованості, емоційної нестабільності, емоційної напруги, тривоги та страху). Зміст та характер моральних страждань безпосередньо зумовлені психотравмувальним впливом досліджуваної ситуації.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме: в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо колишньої дружини, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, укладена 14.04.2023 між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про примирення між потерпілою та підозрюваним.

Обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримали укладену угоду про примирення, просили її затвердити, при цьому обвинувачений та потерпіла підтвердили свою згоду на застосування щодо обвинуваченого узгодженої в угоді міри покарання.

Сторони угоди в судовому засіданні також зазначили, що угода укладена за ініціативою потерпілої, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, визнав повністю, пояснив, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до нього не застосовувалося, просив суд затвердити угоду про примирення між потерпілою та ним.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно зі ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишньої дружини, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Враховуючи, що між потерпілою та підозрюваним досягнуто угоди про примирення, суд розглядає справу відповідно до положень статтей 474, 475 КПК України.

Судом встановлено, що між сторонами кримінального провадження потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 14 квітня 2023 року укладено угоду про примирення, за змістом якої обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що дана угода про примирення за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам статтей 468-471 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання. Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у швидкому здійсненні правосуддя, призначення особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінального правопорушення, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснені положення ч. 5 ст. 474 КПК України, які йому зрозумілі, ним усвідомлено наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, що передбачені ст. 476 КПК України.

Судом вивчалась особа обвинуваченого ОСОБА_4 та встановлено, що він має постійне місце проживання, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, примирився із потерпілою, перебуває під наглядом у лікаря-нарколога та не перебуває під наглядом у лікаря-психіатра.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про примирення, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, що інкримінується обвинуваченому є нетяжким злочином.

Судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_9 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України, а обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, а також характер обвинувачення та вид покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України.

Суд вважає, що узгоджені потерпілою та обвинуваченим вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Зі змісту угоди вбачається, що, узгоджуючи міру покарання, сторони врахували загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65, 66, 67 КК України. Сторонами угоди узгоджено покарання ОСОБА_4 у вигляді 150 годин громадських робіт.

При цьому, обставини, які б унеможливлювали призначення покарання у виді громадських робіт, що визначені у ч. 3 ст. 56 КК України відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на наведене, а також приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого, відсутність претензій фінансового характеру у потерпілої, з урахуванням особи винного, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження укладеної між потерпілим та обвинуваченим угоди про примирення, призначення останньому узгодженого сторонами покарання у вигляді 150 годин громадських робіт .

Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлений.

Щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд виходить з того, що в даному кримінальному провадженні запобіжний захід відповідно до ст. 315 КПК України не обирався, підстави для його обрання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 14 квітня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових 10.02.2023 за № 0000029, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання за ст. 126-1 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим про примирення може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Роз`яснити учасникам провадженням, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор, відповідно, мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору, обвинуваченому, потерпілій.

Суддя ОСОБА_1