Справа № 357/9980/20
У Х В А Л А

17.05.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження за № 0000004 від 11.02.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, працюючого інженером електронником ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

На розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000004 від 11.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується, крім іншого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, а саме у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа та у привласненні чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив звільнити його від кримінальної відповідальності, за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, на підставі ст. 49 КК України, мотивуючи тим, що інкриміновані йому кримінальні правопорушення вчинені у період часу з 01.01.2018 року по березень 2018 року, а тому на час судового розгляду закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України. Повідомив, що йому цілком і повністю зрозумілі підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України та він надає свою згоду на таке його звільнення у рамках вказаного кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Зазначив, що вину за ч. 1 ст. 366 КК України визнає, за ч. 2 ст. 191 КК України не визнає, однак просить звільнити його від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, на підставі ст. 49 КК України, оскільки на даний час закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України його підзахисного. Просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді на грошові кошти ОСОБА_3 . В подальшому уточнив своє клопотання і просив його задовольнити лише в частині звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, на підставі ст. 49 КК України та закрити провадження в цій частині.

Прокурор зазначив про доцільність звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, за ч. 1 ст. 366 ч. 2 ст. 191 КК України, на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження та дослідивши наявні в розпорядженні суду матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачена можливість закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується, крім іншого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч.2 ст. 191 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 366 КК України, в редакції закону, що діяв на час вчинення кримінального правопорушення, передбачала покарання штраф до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Враховуючи вимоги ст. 5 КК України, застосуванню підлягає редакція ч. 1 ст. 366 КК України, яка діяла на час вчинення злочину

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, у редакції Закону, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, є злочином середньої тяжкості.

Санкція ч. 2 ст. 191 КК України, в редакції закону, що діяв на час вчинення кримінального правопорушення, та яка діє на даний час, передбачає покарання обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжкими злочинами.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, в редакції Закону, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули пять років - у разі вчинення нетяжкого злочину.

Початком перебігу строку давності є день, коли правопорушення було вчинено. Згідно обвинувального акту, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України обвинуваченим ОСОБА_3 вчинено в період часу з 01.01.2018 року по березень 2018 року.

Таким чином, судом встановлено, що з дня вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , які відносяться до злочину середньої тяжкості (в редакції закону, що діяла на час вчинення злочину) та нетяжкого злочину, минуло більше 5 років, обвинувачений до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинив нових злочинів, крім того у даному кримінальному провадженні відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності, які передбачені ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України не зупинявся та не переривався, тобто строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився.

За змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження з цих підстав.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності, не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення йому судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Дана позиція повністю узгоджується з висновком колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у Постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к.

Таким чином, відповідно до ст. 49 КК України ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. ст. 284, 286, 369-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд,

П О С ТА Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 в частині обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України, - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

СуддяОСОБА_6