У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2023 Справа №607/15333/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Тернопіль) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 від 28 червня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000088 від 30 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшла скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій скаржники просять скасувати постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 28 червня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000088 від 30 травня 2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, та зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні №0000088 вручити ОСОБА_3 ОСОБА_4 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілих.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зазначили, що 15 червня 2023 електронною поштою, з накладенням цифрового підпису, на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові на ім`я слідчого у кримінальному провадженні №0000088 ними була подана заява про залучення їх до кримінального провадження №0000088 як потерпілих.

У їх заявах, зокрема, було вказано, «що неналежним виконанням своїх службових обов`язків слідчий ОСОБА_6 та прокурор Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_7 вчинили дії направлені на приховування тяжких злочинів, якими державі Україна та потерпілим завдано шкоди в особливо великих розмірах. На даний час сума фактичних збитків завданих державі Україна вже становить 1 000 000 грн. Внаслідок службової недбалості та службового підроблення вчиненої слідчим ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_7 нам, як потерпілим, завдано шкоду, яку ми оцінюємо в сумі 10 000 000 грн.».

08 серпня 2023 слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 вручив ОСОБА_3 копію постанови від 28 червня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000088 від 30 травня 2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. При отриманні копії постанови ОСОБА_3 на екземплярі супровідного листа до вказаної постанови проставив дату отримання копії постанови - 08.08.2023 та особистий підпис.

Ознайомившись із змістом постанови скаржниками встановлено, що у постанові про відмову у визнанні потерпілим слідчим наведено завідомо неправдиві відомості про те, що «заявниками ОСОБА_8 та ОСОБА_4 не наведено жодних відомостей про спричинення їм діями слідчого ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_7 майнової, моральної або фізичної шкоди». Вважають, що слідчим у постанові не враховано, що внаслідок службової недбалості слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 приховуються злочини, які завдали шкоди в особливо великих розмірах не тільки їм, але й державі Україна.

Також зазначили, що при винесенні постанови про відмову у визнанні потерпілим не враховано масштаб службової недбалості слідчого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 при винесенні завідомо незаконної постанови про закриття кримінального провадження №0000003 від 25.02.2013, щодо кожного із епізодів, який підлягає розслідуванню.

Крім того, вказали, що в оскаржуваній постанові відсутні відомості про подану ними 15 червня 2023 заяву про залучення їх до кримінального провадження №0000088, як потерпілих.

Враховуючи вищенаведене, скаржники вважають, що постанова про відмову у визнанні потерпілими підлягає скасуванню, оскільки суперечить нормам ст.55 КПК України та позбавляє їх процесуальних прав, визначених ст.56 КПК України.

Скаржники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлені вимоги у скарзі підтримали та просили її задовольнити.

Слідчий четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, не є перешкодою для розгляду скарги, якщо вони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. З огляду на це, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності слідчого, оскільки останній була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду скарги.

Водночас, на вимогу слідчого судді Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Львові надані матеріали кримінального провадження №0000088 від 30 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Заслухавши пояснення скаржників щодо поданої скарги, дослідивши долучені до скарги документи, оглянувши матеріали кримінального провадження за №0000088 від 30 травня 2023 року, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

Статтею 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303 і 308 КПК України.

Частиною 1 статті 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені слідчому судді в ході досудового розслідування.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000088 від 30 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 15 червня 2023 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 електронною поштою, з накладенням цифрового підпису, на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові на ім`я слідчого у даному кримінальному провадженні №0000088 подали заява про залучення їх до даного кримінального провадження, як потерпілих.

Постановою слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відмовлено у визнанні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається із спірної постанови, слідчим зазначено, що « … заявниками ОСОБА_3 та ОСОБА_9 не наведено жодних відомостей про спричинення їм діями слідчого ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_7 майнової, моральної або фізичної шкоди, вчинення цим слідчим будь-яких процесуальних порушень, а тому відсутні підстави для визнання за ними статусу потерпілих і відповідно вручення їм пам`яток про процесуальні права та обов`язки потерпілих у цьому кримінальному провадженні…Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 55 КПК України на даний момент відсутні достатні підстави для визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілими у зазначеному кримінальному провадженні... У ході досудового розслідування матеріалів кримінального провадження, на даний момент, не встановлено очевидних та наявних підстав вважати, що заява про кримінальне правопорушення подана особою, якій завдано моральної, фізичної або майнової шкоди…».

Частиною 1 статті 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За змістом наведених норм, КПК чітко відокремлює процесуальні статуси заявника та потерпілого із різними обсягами їх процесуальних прав, а також визначає, що безумовною підставою для набуття будь-якою особою (зокрема й юридичною) статусу потерпілого у кримінальному провадженні є факт реального та безпосереднього завдання їй шкоди кримінальним правопорушенням, що дає право вимоги відшкодування такої шкоди в порядку цивільного судочинства в межах кримінального провадження за умови доведення такого факту належними та допустимими доказами.

Відповідно до частин 1-5 статті 55 КПК, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Разом з цим, як було встановлено, скаржники реалізували права передбачені, статтями 220 КПК України, звернувшись до слідчого з клопотанням про визнання їх потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Варто зазначити, що згідно ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Слідчий суддя, розглянувши подану скаргу вважає, що вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у частині скасування спірної постанови слідчого від 28 червня 2023 року про відмову у визнанні їх потерпілим у даному кримінальному провадженні слід задовольнити та постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Тернопіль) Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 від 28 червня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000088 від 30 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України, скасувати. Також, вважає, що слід зобов`язати слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000088 від 30 травня 2023 року повторно розглянути заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання їх потерпілими у зазначеному кримінальному провадженні.

При цьому, слідчому при прийнятті рішення з цього приводу, слід врахувати та ретельно перевірити твердження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у поданій ними заяві про визнання їх потерпілими від 15 червня 2023 року у тій частині, що неналежним виконанням своїх службових обов`язків службові особи, на думку заявників, вчинили дії, направлені на приховування тяжких злочинів, якими їм завдано шкоди в особливо великих розмірах, яку вони оцінюють у розмірі 10 000 000 грн. Крім цього, в оскаржуваній постанові не враховані відомості про подану ними 15.06.2023 року заяву про залучення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до даного кримінального провадження, як потерпілих.

Також, вирішуючи скаргу, слідчий суддя зазначає, що він не може втручатися в процесуальну діяльність слідчого під час здійснення ним досудового розслідування кримінального провадження та надавати вказівки які саме процесуальні дії слід вчинити слідчому.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,3, 38, 40-1, 110, 303-307, 284, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Тернопіль) Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 від 28 червня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000088 від 30 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України, задовольнити частково.

Постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Тернопіль) Територіального управління ДБР, розташованого у м.Львові ОСОБА_5 від 28 червня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000088 від 30 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України, скасувати.

Зобов`язати повноваженого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові у провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000088 від 30 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України повторно розглянути заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 15 червня 2023 про визнання їх потерпілими у зазначеному кримінальному провадженні, у порядку та строки визначені ст. 220 КПК України.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1