Єдиний унікальний номер справи № 201/7671/23
Номер провадження № 1-кп/201/764/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18-а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, відомості про яке внесені 10 червня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000926 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, зі слів маючого неповнолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-22 березня 2005 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

-18 січня 2006 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією майна. Постановою Жовтоводського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23.09.2009 року покарання у виді 3 років 8 місяців 17 днів позбавлення волі замінено на покарання у виді обмеження волі, 15.06.2010 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 5 місяців 18 днів;

-26 травня 2011 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, 30.03.2015 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 3 дні;

-18 грудня 2015 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 день з конфіскацією майна;

-07 червня 2017 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців з конфіскацією майна,

-ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2022 року звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 16 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації на всій території України введено військовий стан та впроваджено, визначені ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану, який продовжений до 18 серпня 2023 року.

ОСОБА_4 в умовах воєнного стану 09.06.2023 року в період часу з 17:01 години по 17:20 годину, точний час не встановлений, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , побачив на потерпілій ОСОБА_6 ювелірні прикраси, які визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, підійшов до потерпілої ОСОБА_6 , затулив своєю рукою рот останньої та наказав віддати ювелірні прикраси, які були на ній та грошові кошти. Підкорюючись незаконним вимогам ОСОБА_4 , потерпіла передала останньому ювелірні прикраси виконані із золота жовтого кольору, 585 проби, у вигляді сережок в формі трикутника «гвоздики» із закрутками, вагою 2 г, вартістю 3 431,72 гривень, ланцюжка довжиною 70 см, плетіння «чайка», вагою 9 г, вартістю 15 130,80 гривень, обручки оздобленої камінням цирконію в декілька рядів, 18 розміру, вагою 3 г, вартістю 5 247,84 гривень та грошові кошти у розмірі 100 гривень.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 наказав потерпілій ОСОБА_6 зачинитись в сусідній кімнаті та не виходити з неї 10 хвилин, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, утримуючи при собі ювелірні прикраси виконані із золота жовтого кольору, 585 проби, у вигляді сережок в формі трикутника «гвоздики» із закрутками, вагою 2 г, вартістю 3 431,72 гривень, ланцюжка довжиною 70 см, плетіння «чайка», вагою 9 г, вартістю 15 130,80 гривень, обручки оздобленої камінням цирконію в декілька рядів, 18 розміру, вагою 3 г, вартістю 5 247,84 гривень та грошові кошти у розмірі 100 гривень, розпорядившись ними на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду у загальному розмірі 23 910,36 гривень.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у повторному відкритому викраденні чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України визнав повністю і суду показав, що потерпілу ОСОБА_6 раніше не знав. 09 червня 2023 року в Інтернет-мережі знайшов оголошення з надання послуг масажу, подзвонивши за номером, який був зазначений в оголошенні, домовився із жінкою про сеанс масажу. З цією метою приблизно о 17 годині він приїхав за адресою: АДРЕСА_4 , де його зустріла потерпіла ОСОБА_6 , яка запросила його до квартири-салону та стала пропонувати інші види масажів, ніж оздоровчій, в тому числі, і розслаблюючий. Він обурився тим, що їхав за отриманням послуги саме з оздоровчого масажу та сказав надати йому грошові кошти, які він витратив на таксі. Хоча, грошові кошти у нього були при собі. Далі він побачив на потерпілій золоті прикраси та наказав їй віддати їх, затуливши рота потерпілій, щоб вона не кричала. Також він сказав, що не троне потерпілу, якщо вона буде робити так як він скаже. Після чого потерпіла віддала йому грошові кошти у сумі 100 гривень та золоті прикраси: сережки, ланцюжок та обручку із камінням. Забравши грошові кошти та золоті прикраси, він наказав потерпілій зачинитись в іншій кімнаті та не виходити з неї 10 хвилин, щоб він міг покинути квартиру безперешкодно. Потерпіла зробила все, як він сказав, після чого він покинув квартиру із викраденими речами та поїхав до м. Запоріжжя, де продав своєму знайомому таксисту золоті прикраси потерпілої, отримані за це гроші витратив на особисті потреби. При цьому, не оспорював обставини інкримінованого злочину, найменування, вагу та вартість викрадених ним золотих прикрас. Додав, що розумів, що вчиняє умисний корисливий злочин в умовах воєнного стану. В скоєному щиро розкаявся та повністю відшкодував заподіяну шкоду потерпілій. Стверджував, що до арешту неофіційно працював, у нього золоті руки і він все вміє робити, отримував достатній дохід та проживав у цивільному шлюбі, а тому просив врахувати всі ці обставини і призначити йому покарання нижче нижчої межі, передбаченої санкцією статті.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюється, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченим дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, а тому підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 має середню спеціальну освіту, розлучений, зі слів має неповнолітню доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з його колишньою дружиною, офіційно не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких корисливих злочинів, зокрема, за вчинення грабежів та розбійних нападів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив умисний тяжкий корисливий злочин менше ніж через рік після звільнення та умовно-дострокового відбуття покарання, тим більше, ще і в умовах воєнного стану, введеного в країні.

Відповідно до положень п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, враховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення грабежів та розбійних нападів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив аналогічний злочин менше ніж через рік після звільнення та умовно-дострокового відбуття покарання, тим більше, ще і в умовах воєнного стану, а також його щире каяття та добровільне відшкодування заподіяної потерпілій шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції, передбаченої ч. 4 ст. 186 КК України, у мінімальному розмірі, з огляду на положення ст. 69-1 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

В ході досудового розслідування в межах даного кримінального провадження застосовані заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, запобіжний захід.

На підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2023 року до ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, суд зобов`язаний відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховувати строк попереднього ув`язнення у строк призначеного за вироком суду покарання.

Таким чином, строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 21 червня 2023 року, при цьому, в строк призначеного обвинуваченому покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення.

До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарання № 4» необхідно залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судової трасологічної експертизи у розмірі 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) гривні, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Окрім того, в межах даного кримінального провадження під час досудового розслідування судовим експертом ОСОБА_7 проведено судову-товарознавчу експертизу № 2721 від 14 червня 2023 року, та відповідно до звіту про фактичні затрати на проведення цієї експертизи вартість виконаних робіт склала 300 гривень.

Водночас, виходячи з того, що вищезазначений експерт не є експертом державної установи, судові витрати на проведення вказаної експертизи в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України не можуть бути стягнуті з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

-змив, який був зроблений на аплікатор з речовини бурого кольору, поміщений до паперового конверту, 6 слідів папілярних ліній, які відкопійовані на 6 липких стрічок та поміщені до паперового конверту, зразок крові ОСОБА_4 , який опечатано до паперового конверту, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000926, що знаходяться у прокурора - зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 21 червня 2023 року, при цьому, відповідно до ст. 72 КК України в строк призначеного останньому остаточного покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення - з 21.06.2023 року по 17.08.2023 року включно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, застосований відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарання № 4» - залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_4 витрати по проведенню судової трасологічної експертизи у розмірі 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) гривні, на користь держави.

Речові докази:

- змив, який був зроблений на аплікатор з речовини бурого кольору, поміщений до паперового конверту, 6 слідів папілярних ліній, які відкопійовані на 6 липких стрічок та поміщені до паперового конверту, зразок крові ОСОБА_4 , який опечатано до паперового конверту, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000926, що знаходяться у прокурора - зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1