Справа № 706/560/22
У Х В А Л А

18 травня 2023 року Христинівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000937 від 06.09.2021року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Христинівського районного суду Черкаської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 20.03.2023 року ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 19.05.2023 року, без права внесення застави.

Прокурор в судовому засіданні просила продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки наявні ризики передбачені ст.177 КПК України встановлені при обранні запобіжного заходу останньому не відпали та продовжують існувати.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо заявленого клопотання прокурором про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки ті свідки які допитані в судовому засіданні не підтверджують його винуватість, потерпілі взагалі не з`являються до суду. Просить суд врахувати те, що в нього є цивільна дружина, та четверо неповнолітніх дітей.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість, при цьому зазначив, що жодних доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України прокурором до клопотання не надано. Просив змінити міру запобіжного заходу ОСОБА_4 на цілодобовий домашній арешт.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

За приписами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, або іншим чином впливати на дієвість кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується зокрема тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, які згідно ст. 12 КК України відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років та від 8 до 15 років, з конфіскацією майна.

В даний час кримінальна справа перебуває на стадії судового розгляду. На теперішній час триває допит потерпілих і свідків, письмові докази не досліджені.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

У разі зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оскільки ризики, які були враховані судом під час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зникли та враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, відсутність місця роботи, постійного джерела доходів, наявність судимості за вчинення корисливого злочину, судимість за який не знята та не погашена, негативну характеристику за місцем проживання, суд вважає доцільним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою.

Доводи обвинуваченого про те, що він має цивільну дружину та дітей не є підставами для відмови у продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

З наведених вище підстав суд відмовляє в задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу на домашній арешт.

Суд уважно ставиться до того, що з плином часу продовжуване тримання обвинуваченого під вартою потребує більшого обґрунтування і що сторона обвинувачення повинна надавати додаткові підстави щодо цього питання.

Однак при цьому, суд також враховує, що у рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що продовження строку утримання під вартою ОСОБА_4 виправдано тим, що у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 369 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор» на 60 днів до 16.07.2023 року без права внесення застави.

Копію даної ухвали направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання, прокурору Христинівського відділу Уманської окружної прокуратури для відома.

Ухвала в частині продовження тримання обвинуваченого під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1