ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1128/23 Справа № 210/1060/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

представника третьої особи, щодо

майна якої вирішується питання

про арешт (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000018 від 03.02.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження № 0000018 від 03.02.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст.307 КК України про арешт майна було задоволено.

Накладено арешт на майно третьої особи, а саме на речі та майно, вилучені в ході проведення обшуку 14.03.2023 року, належні на праві власності ОСОБА_8 , а саме: 1) Транспортний засіб «Hyndai» модель «I-30» д.н.з. НОМЕР_1 vin TMAH5H13GKJ010853 синього кольору; 2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 ; 3) Страховий поліс № АР 3094697; 4) Страховий поліс № АТ 3271892; 5) Сімхолдер «Київстар» 88340096; 6) Ключі від транспортного засобу «Hyndai» модель «I-30» д.н.з. НОМЕР_1 ., шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном будь яким особам з метою забезпечення спеціальної конфіскації, а також з метою запобігання можливості його відчуження.

Рішення суду обгрунтовано тим, що слідчим відділенням ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровські області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000018 від 03.02.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст.307 КК України.

Встановлено, що відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України вилучене майно відповідно до протоколу обшуку від 14.03.2023 року є тимчасово вилученим майном, постановою прокурора від 14.03.2023 року воно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні на підставі ст. 98 КПК України.

Слідчим суддею було визнано, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на речі, які були виявлені 14.03.2023 року під час обшуку місця події та вилучено в якості речового доказу, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вилученим майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню та/або скасування арешту на речі, вказані в клопотанні, оскільки зазначено майно зберігає на собі сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, що встановлюється в ході досудового розслідування, і безумовно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, тому є речовими доказами та мають доказову базу по кримінальному провадженню № 0000018 від 03.02.2022 року.

Тож, з метою попередження можливості зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя прийшов до висновку, що не застосування такого виду забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може негативно вплинути на кримінальне провадження та перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Дніпропетровської області від 15.03.2023 року скасувати та постановити нову ухвалу Дніпровського апеляційного суду, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна в частині арешту автомобіля «Hyndai» модель «I-30» д.н.з. НОМЕР_1 vin НОМЕР_3 синього кольору власником якого є ОСОБА_8 , а також свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу та страхових полісів на нього.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що питання арешту вищевказаного майна було вирішено слідчим суддею 15.03.2023 року у відсутність власника майна, яка у жодний належний спосіб не викликалася, зі змістом даної ухвали адвокат зміг ознайомитися лише 20.04.2023 року, отримавши її копію.

Зазначає, що ОСОБА_8 є законним володільцем та власником арештованого автомобіля, жодного злочину вона не вчинила, не є підозрюваною по справі. Незважаючи на те, що прокурором не було доведено, а судом не було встановлено будь-який з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, та необхідність застосування такого арешту, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі прийшов до висновків про необхідність задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на належний ОСОБА_8 автомобіль.

Оскаржувана ухвала слідчого судді, на думку апелянта, не відповідає вимогам ст. 173 КПК України, так як судом не було перевірено правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб.

Посилання ж слідчого судді на те, що ОСОБА_8 є пенсіонеркою та не могла купити автомобіль, є безпідставним, оскільки автомобіль не новий, був придбаний ОСОБА_8 разом із своїм чоловіком - ОСОБА_9 у дещо занедбаному стані за 12 000 доларів США, які подружжя тривалий термін збирали і раніше до цього мали не один автомобіль, так ОСОБА_9 має відкритими всі категорії водіння з 1984 року, крім трамваю, та водійський стаж з 1975 року, працював професійним водієм, у тому числі на дальніх рейсах, їздив на заробітки, де непогано заробляв. Слідчий суддя навіть не намагався з`ясувати, як жили ці люди, як працювали та збирали на автомобіль, бо не визнав за потрібне навіть повідомити їх про розгляд питання про арешт їхнього майна. Так, дійсно, син ОСОБА_8 - ОСОБА_10 інколи просив у неї та вітчима автомобіль поїздити, але він завжди мав свій власний транспортний засіб, як і своє життя, про що матері та вітчиму не звітував.

Тож, апелянт вважає, що викладені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді висновки зроблені без належного оцінювання в сукупності обставин кримінального провадження, яким суд повинен був в силу закону наді оцінку. Слідчий суддя не встановив та не навів докази щодо існування обставин, які свідчили б про наявність ризиків у кримінальному провадженні, що дають підставу для застосування арешту майна та не навів жодних правових підстав його застосування.

Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів випливає, що слідчим відділенням ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровські області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000018 від 03.02.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст.307 КК України.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_11 створив та очолив злочинну організацію зі стабільним складом, до якої увійшли: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 . Об`єднані єдиним умислом та планом з розподілом функцій учасників, спрямованих на досягнення цього плану, які одночасно, перебуваючи в м. Кривому Розі, виконуючи відведену кожному роль, в період не пізніше ніж 05 липня 2022 до моменту припинення злочинної організації правоохоронними органами вчинювали тяжкі та особливо тяжкі злочини, які полягали у збуті наркотичних засобів в особливо великих розмірах на території міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відносно осіб, що проживають на території України.

14.03.2023 року в порядку, визначеному ст.ст. 111,135,278 КПК України, ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.2 ст. 255 КК України участь у злочинній організації; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту наркотичних засобів, вчинені у складі злочинної організації, шляхом вручення письмового повідомлення про підозру матері останнього - ОСОБА_8 через відсутність останнього за місцем його мешкання.

14.03.2023 року прокурором в ході проведення обшуку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_17 ( дядька ОСОБА_10 ) виявлено та вилучено: 1) Транспортний засіб «Hyndai» модель «I-30» д.н.з. НОМЕР_1 vin TMAH5H13GKJ010853 синього кольору; 2) свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 ; 3) Страховий поліс № АР 3094697; 4) Страховий поліс № АТ 3271892; 5) Сімхолдер «Київстар» 88340096; 6) ключі від транспортного засобу «Hyndai» модель «I-30» д.н.з. НОМЕР_1 .

14.03.2023 року прокурором Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 було винесено постанову про визнання вищезазначеного майна речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000018 від 03.02.2022 року.

Також органом досудового розслідування встановлено, що відповідно до протоколу НСРД від 21.10.2022 року № 2909т/55/103-2022 ОСОБА_10 неодноразово користувався вищезазначеним транспортним засобом з метою координації діяльності вищевказаної злочинної організації щодо роботи контролерів та збувачів наркотичних засобів.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та реєстраційної картки т/з власником вказаного автомобіля є ОСОБА_8 , рідна матір ОСОБА_10 , яка є пенсіонеркою, офіційно не працевлаштована, підприємницькою чи іншою діяльністю не займається, втім, фактичним користувачем транспортного засобу є ОСОБА_10 , у зв`язку із чим у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що транспортний засіб «Hyndai» модель «I-30» д.н.з. НОМЕР_1 vin НОМЕР_3 синього кольору здобутий в результаті злочинної діяльності ОСОБА_10 .

Арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання, а що ж стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.

З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речових доказів, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже, арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.

Крім того, апеляційним розглядом встановлено, що ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст.307 КК України, санкцією яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, а тому в даному випадку арешт майна допускається і з метою подальшого забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання на підставі ч.2 ст. 170 КПК України.

Отже, на думку колегії суддів, з метою досягнення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні, проведення повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, збереження речових доказів та забезпечення можливої конфіскації майна слідчим суддею цілком законно та обгрунтовано в даному випадку було накладено арешт на майно, вилучене 14.03.2023 року в ході проведення обшуку, яке на праві власності належить ОСОБА_8 , оскільки вказаний захід забезпечення кримінального провадження хоча і є крайнім та необхідним, він також є найбільш ефективним, у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного майна, не допущення його приховування, відчуження, перетворення, пересування, зникнення, неможливо, у зв`язку з чим не застосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.

З огляду на вищенаведене підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 березня 2023 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000018 від 03.02.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 255, ч.4 ст. 28 ч.3 ст.307 КК залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4