Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4805/23
Провадження №1-кп/523/1119/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

у присутності обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001407 від 24.12.2022р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого неофіційно, раніше неодноразово судимого:

- 19.01.2017 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст.289 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3, 263 ч.1, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі.

- 19.04.2021 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.ст.391, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнився 21.04.2021 року за відбуттям строку покарання.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, -

Встановив:

24.12.2022 року приблизно о 0:30 годині, ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_5 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та продовженого Указами Президента України за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р., №757/2022 від 7.11.2022р., затверджених Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., №2500-IX від 15.08.2022р., №2738-IX від 16.11.2022р., знаходячись біля автомийки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, скориставшись сприятливими умовами, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить реалізації його злочинного наміру, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом розбиття вікна проник до підсобного приміщення авто мийки, звідки таємно викрав мобільний телефон марки "Iphone 5" імей: НОМЕР_1 вартістю 2000 гривень, грошові кошти у сумі 5200 гривень, апарат для хімчистки марки «Міксон» під назвою «Торнадор» моделі «М2010» вартістю 3500 гривень, апарат для хімчистки «Міксон» під назвою «Торнадор» моделі «М2020» вартістю 3000 гривень, подрібнювач марки «Ранкліо МД 40» під назвою «Грюндер» вартістю 27000 гривень, належних ОСОБА_6 , після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 40700 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно, у вказаний в обвинувальному акті день 24.12.2022 року о першій годині ночі, маючи намір на заволодіння чужим майном, прийшов до автомийки «Еліт», розташованої по вул. Заболотного у м. Одесі, скориставшись сприятливими умовами, що за його діями ніхто не спостерігає, розбив камнем вікно, заліз всередину приміщення , звідки таємно викрав мобільний телефон, грошові кошти у сумі 5200 гривень, два апарати для чистки ковдри, подрібнювач, після чого покинув місце скоєння злочину. В подальшому викрадене майно продав, отриманими коштами розпорядився на власний розсуд.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, що скоїв крадіжку у період дії оголошеного воєнного стану, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття та не оспорюючи кваліфікацію дій. Причину вчинення кримінального правопорушення пояснив тяжким матеріальним становищем, що на той момент з ним не розрахувалися за роботу і він таким чином вирішив повернути своє, піддавшись пориву, запевняючи, що на теперішній час в повній мірі усвідомив свою провину, більше нічого подібного вчиняти не буде.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування завданого збитку визнає повністю, заявивши про бажання компенсувати спричинену шкоду.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілого, свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.185 ч.4 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння корисних кримінальних правопорушень, маючи не зняту та непогашену судимість, вчинив новий злочин аналогічної спрямованості, однак відбув покарання повністю, що підтверджується вимогою УІТ ГУНП в Одеській області, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження; разом з цим має постійне місце проживання, де мешкає разом з матір`ю, позитивно характеризується сусідами, що знайшло своє документальне підтвердження, також суд враховує наявність у обвинуваченого позитивних планів на майбутнє, бажання вести законослухняний спосіб життя, його негативне відношення до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 ч.1 п.1 КК України суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням наданих стороною обвинувачення матеріалів встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме мобільний телефон марки "Iphone 5" імей: НОМЕР_1 , який переданий потерпілому ОСОБА_6 під розписку.

Відповідно до вимог ст.100 КПК України речові докази один слід структури матеріалу на одному відрізку липкої стрічки та чоловіча куртка темно- синього кольору, які були вилучені в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, буд.67-а, та передані на зберігання до камери схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції за №000018 від 6.01.2023р., після набрання вироком чинності підлягають знищенню.

Також встановлено, що під час досудового розслідування здійснювалось залучення експертів для проведення судової трасологічної експертизи за експертною спеціалізацією 4.1 «Дослідження слідів людини та слідів тварини», у зв`язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, загальна сума яких складає 755,12 гривень, що підтверджується довідкою про витрати, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за №0001407 від 24.12.2022р. до обвинувального акту прокурором не долучались, суду лише були надані характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_4 та документи щодо речових доказів.

Разом з цим суд приймає до уваги, що під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов про стягнення на його користь з ОСОБА_4 завданого матеріального збитку у сумі 40700 гривень та матеріальної шкоди у сумі 5000 гривень, який підлягає частковому задоволенню за наступними підставами.

За змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.129 ч.1 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

Так, цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 заявлений на загальну суму 40700 гривень матеріальної шкоди, на думку суду підлягає частковому задоволенню з урахуванням повернутого потерпілому мобільного телефону марки "Iphone 5" імей: НОМЕР_1 вартістю 2000 гривень, а саме в розмірі не відшкодованого матеріального збитку у сумі 38700 гривень, оскільки зазначена сума доказана документально матеріалами кримінального провадження, найшла своє підтвердження у ході судового розгляду та не заперечувалась обвинуваченим.

Оцінюючи позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 заявлені у розмірі 5000 гривень морального збитку суд вважає за необхідне задовольнити частково у сумі 2000 гривень. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з вартості майнової компенсації, яка підлягає виплаті потерпілому, характеру та обсягу душевних, психологічних страждань, їх тривалості та значимості для потерпілого.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд, з урахуванням санкції ч.4 ст.185 КК України, в редакції, чинній на час ухвалення вироку, оцінюючи обставини, спосіб та мотив вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння корисних злочинів, спрямованих проти власності, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, зважаючи на те, що обвинувачений має місце проживання, працює, хоча неофіційно, наявна мотивація до позитивних змін у житті, бажання вести законослухняний спосіб життя, з поведінки обвинуваченого вбачається, що він зробив для себе висновки, що дає підстави вважати, що на даний час він втратив свою соціальну небезпеку, є суспільно-небезпечною особою, суд дійшов до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії ухвали припиняє свою дію 14.05.2023 року. Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за доцільне з метою досягнення дієвості цього провадження до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 76 КК України, ст.ст.100, 128-129, 349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України, призначивши йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ст.76 ч.3 п.2 КК України покласти додатково на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на Суворовський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області за місцем проживання засудженого, направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручене виконання.

Запобіжний захід, застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, після набрання вироком чинності, припиняє свою дію та підлягає скасуванню.

Речові докази один слід структури матеріалу на одному відрізку липкої стрічки, чоловічу куртку темно- синього кольору, яка була вилучена в ході огляду місця події за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, буд.67-а, яка передана на зберігання до камери схову при відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції за №000018 від 6.01.2023р. - знищити.

Виконання вироку в даній частині покласти на ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Речовий доказ мобільний телефон марки "Iphone 5" імей: НОМЕР_1 , який переданий потерпілому ОСОБА_6 на відповідальне зберігання під розписку - вважати повернутим за належністю.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення на його користь з ОСОБА_4 матеріального збитку у розмірі 40700 гривень та моральної шкоди у сумі 5000 гривень задовольнити частково за підстав викладених в мотивувальній частині вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , невідшкодованої матеріальної шкоди у сумі 38700 гривень, морального збитку у розмірі 2000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у загальній сумі 755,12 гривень, пов`язаних із залученням експертів для проведення судової трасологічної експертизи під час досудового розслідування.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1