СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3569/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м.Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

заявника адвоката ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001799 від 22.12.2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2023 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001799 від 22.12.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 19.05.2023 року задоволено клопотання прокурора Офісу Генеральної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, яке було вилучено в ході обшуку 20.04.2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон "RedMi", imei НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з двома сім картами з наступними абонентськими номерата НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , який належить на праві особистої приватної власності ОСОБА_5 . Вважає, що арешт майна накладено необгрунтовано, не на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені наявними в матеріалах судової справи доказами та оцінені слідчим суддею відповідно до ст. 94 КПК України. Арешт підлягає скасуванню, оскільки: відсутня обгрунтована підозра про вчинення кримінального правопорушення (жодній особі не повідомлено про підозру), заарештоване майно не відповідає критеріям речових доказів, крім того прокурор декілька разів звертався до слідчого судді з клопотанням, справу розглядали без представника власника майна, прокурором порушені строки, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України, у зв`язку з чим просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав, вказаних в ньому.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо зняття арешту з майна.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.

Частиною 3 ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 ст. 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Частиною 4 ст. 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 28.03.2023 року (759/5510/23) клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 про надання дозволу на проведення обшуку задоволено частково.

Протоколом обшуку від 20.04.2023 року вилучено мобільний телефон "RedMi", imei НОМЕР_1 та НОМЕР_2 з двома сім картами з наступними абонентськими номерата НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Згідно опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 20.04.2023 року, окрім іншого під час обшуку виявлено та вилучено телефон "RedMi" з двома сім картами.

Зі змісту ухвали слідчого судді від 19.05.2023 року вбачається, що арешт на вказане майно накладався з метою збереження речових доказів. Задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту, слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність правових підстав, передбачених ч. 1-3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на таке майно. Крім того, матеріали провадження, на підставі яких вирішувалося питання про накладення арешту свідчать, що на тому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження.

Слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

У свою чергу, слідчий суддя вважає обґрунтованими та такими, що повністю відповідають вимогам кримінального процесуального закону України, мотиви, які стали підставою для задоволення клопотання слідчого/прокурора та застосування такого обмежувального заходу як арешт майна. Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів доводи ухвали слідчого судді про накладення арешту на вищевказане майно, в судовому засіданні встановлено не було. Не було надано заявником і належних доказів, які б свідчили про те, що на даний час потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту, відпала.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 19.05.2023 року в рамках кримінального провадження № 0001799 від 22.12.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за доцільне у задоволенні вказаного клопотання відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 26, 182 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001799 від 22.12.2022 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1