В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000397 від 27.03.2023, відносно:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В. Лучки, громадянина України, зареєстрвоаного за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого в АДРЕСА_2 , непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_2 , громадянки України, непрацюючої, не одруженої, раніше не судимої,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Мукачівської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000397 від 27.03.2023, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України.

Судом встановлено, що за змістом обвинувального акту ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 Кримінального кодексу України, а саме у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб, скоєними за наступних встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Так, відповідно до Указу Президента України №64/2022 у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, a також жінкам-військовозобов?язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов?язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Так, 19.01.2023 у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою із особою відносно якої виділені матеріали в кримінальне провадження №0000009 (надалі Особа №1), виник злочинний умисел, спрямований у сприянні в незаконному переправленні особи призовного віку від 18 до 60 років, якій обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

На виконання заздалегідь розробленої злочинної схеми, 19.01.2023 Особа №l зустрівся із ОСОБА_8 , у с.Холмок, Ужгородського району, достовірно знаючи, про те, що ОСОБА_8 обмежено виїзд за кордон, провів з ним усні домовленості про організацію його переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску, а саме до Словацької Республіки. За виконання вказаних дій, Особа № 1 висунув пропозицію надання йому у якості винагороди грошових коштів у розмірі 1500 доларів США та на виконання досягнутих домовленостей сторін, отримав від ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 100 доларів США в якості авансу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України, організовуючи та керуючи вказаними діями, 20.01.2023 року близько 12.19 години Особа № 1, приїхав на автомобілі марки «Hyundai Trajet» державні номерні знаки НОМЕР_1 до готелю «Круїз» що розташований в селі Холмок, Ужгородського району, по вул.Свободи №48, де у домовлений час зустрівся із ОСОБА_8 якого посадив до салону свого автомобіля та віз у напрямку населеного пункту Ботфалва, де дорогою в салоні автомобіля надав усні поради та вказівки стосовно порядку перетину державного кордону.

Рухаючись на автомобілі до місця незаконного перетину державного кордону України, Особа №1 підібрав в с. Холмок, Ужгородського району до салону свого автомобіля спільників ОСОБА_5 та ОСОБА_4 які, згідно попередньо обговорених домовленостей, мали сприяти ОСОБА_8 у перетині державного кордону шляхом його супроводу до місця перетину на лінії кордону України та шляхом надання усних порад, вказівок для уникнення його затримання працівниками правоохоронних органів, при цьому Особа №1 у салоні автомобіля отримав від ОСОБА_8 за надані ним послуги, всю попередньо домовлену суму 1300 доларів США та 3200 гривень.

Надалі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний наслідки свого діяння, в салоні автомобіля усно інструктували ОСОБА_8 стосовно порядку перетину державного кордону шляхом надання йому усних порад для успішного перетину кордону, вказівок з метою уникнення його затримання працівниками правоохоронних органів та алгоритму дій в разі його виявлення працівниками поліції неподалік державного кордону. В подальшому, прибувши до прикордонного населеного пункту Ботфалва, Ужгородського району, Закарпатської області, що межує з Словацькою Республікою, на виконання вказівок та плану щодо переправлення ОСОБА_9 , через державний кордон України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 при виході з автомобіля під керуванням Особа № 1, з метою супроводу ОСОБА_11 , намагались рухатись в бік лінії державного кодону, де були викриті працівниками правоохоронних органів.

При виконанні судом вимог ст.348 КПК України обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зазначили, що їм зрозуміла суть обвинувачення, щиро розкаюються у вчиненому, та що вони визнають себе винними у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.332 КК України та бажають давати показання. Обвинувачені зазначили, що з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, повністю згідні, окрім того щиро розкаявся та просили суд суворо не карати.

У судовому засіданні прокурор просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, обмежившись допитом обвинувачених та дослідженням характеризуючих даних про їх особи.

Захисники та обвинувачувані у судовому засіданні не заперечували проти такого порядку спрощеного порядку розгляду справи.

Оскільки прокурор, обвинувачені та їх захисники не заперечували щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачені визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 349 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Суд оцінює, що показання обвинувачених в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності їх вини у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України, у суду не має.

Суд, враховуючи відмову обвинувачених відповідно до ст.63 Конституції України від дачі показів відносно себе, обмежився їх щирим визнанням вини у вчиненому, та дослідженими письмовими документами, які характеризують їх особи, приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 332 КК України кваліфіковано вірно, та їх вина у інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, а саме, у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб, є доведеною.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченим, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення такого: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, дані про особу винного.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не встановлено.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особи винних, їх ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та попередження нових злочинів їм необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст.332 КК України у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на два роки.

Разом із цим, суд з врахуванням фактичних обставин справи, тяжкості кримінального правопорушення, осіб обвинувачених, які мають постійне місце проживання та реєстрації, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а також те, що ОСОБА_4 має на утриманні четверо дітей та виховує дитину дружини від першого шлюбу, раніше не судимий в силу ст.89 КК України, ОСОБА_5 є матір`ю одиначкою та має на утриманні 6 дітей, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалася, вважає за можливе їх виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, обравши їм покарання не пов`язане з позбавленням волі згідно ст.75 КК України, поклавши на них обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України строком на 2 рік.

Цивільний позов по справі не заявлено. Судові витрати по справі та речові докази відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 349, 374, 376, 395 КПК України , суд-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися діяльністю, пов`язаною з охороною державного кордону на строк 2 (два) роки.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися діяльністю пов`язаною з охороною державного кордону на строк 2 (два) роки.

Звільнити обвинувачену ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засуджених.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1