ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1354/23 Справа № 202/8801/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

в режимі відеоконференції :

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця ЗСУ за мобілізацією, солдата ВЧ НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року клопотання слідчого задоволено частково. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 12 липня 2023 року. Визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 53 680 грн. 00 коп. У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора чи суд із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина у якій він проходить військову службу, без письмового дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. В іншій частині клопотання відмовлено.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу на свідків, та вчинення іншого кримінального правопорушення. Слідчим суддею зазначено, ОСОБА_7 є діючим військовослужбовцем, що дає підстави вважати, що він має широке коло знайомств серед військових, а тому може мати змогу здійснення впливу на свідків, з метою отримання від них необхідних йому показань. Визнано доведеним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний в умовах воєнного стану відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу. Також слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. Керуючись ст. ст. 182, 183 КПК України та враховуючи тяжкість скоєного злочину, дані про особу підозрюваного та його майновий і сімейний стан, слідчий суддя визначив заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як таку, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави. В разі прийняття судом рішення про необхідність визначення ОСОБА_7 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави просить визначити останньому заставу у розмірі 200 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 496 тисяч 200 гривень.

В обґрунтування своєї скарги посилається на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вважає рішення суду необґрунтованим в частині застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 будучи військовослужбовцем, вчинив тяжкий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби в умовах воєнного стану, що в свою чергу підриває обороноздатність України та може спонукати інших військовослужбовців до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень. Зазначає, що судом не враховано положення ч. 8 ст. 176 КПК України, згідно із якими під час воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді довготривалого позбавлення волі, тому усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, останній може переховуватись від слідства та суду. Також, перебуваючи на свободі, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, які є його співслужбовцями, оскільки з останніми він знайомий, йому відомі місця їх перебування та дислокації. Беручи до уваги, що підозрюваний має навички користування вогнепальною зброєю, ризик незаконного впливу з метою примушування до надання тих чи інших показань є обґрунтованим. Крім того, перебуваючи на волі ОСОБА_7 , як військовослужбовець військової служби за мобілізацією, може вчинити самовільне залишення військової частини або місця служби, дезертирство та інше.

Враховуючи тяжкість скоєного злочину, дані про особу підозрюваного та встановлені ризики вважає, що лише застосування виняткового запобіжного заходу, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення а ухвалу слідчого судді без змін.

В обгрунтування заперечень вказує, що апеляційна скарга прокурора є незаконною, необгрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що прокурором не долучено жодного доказу на обгрунтування заявлених ризиків у клопотанні, та не наведено жодної нової обставини, яка не була досліджена слідчим суддею.

Також вказує, що є безпідставною вимога прокурора стосовно необхідності збільшення розміру застави, оскільки прокурором не було враховано майновий стан підозрюваного, не обгрунтовано необхідність збільшення застави. Також вважає, що було проігноровано характеризуючі дані про особу ОСОБА_7 , зокрема те, що він за станом здоров`я потребує медичної допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених у ній підстав; підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив ухвалу суду залишити без змін; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя суду першої інстанції при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обгрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення та існування щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України з огляду на те, що вказані обставини достатньою мірою підтверджуються матеріалами справи, а висновки суду щодо них не оспорюються в апеляційному порядку ніким з учасників кримінального провадження. Що стосується доводів прокурора про необхідність застосування до цього підозрюваного безальтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або збільшення розміру застави, то вони не є достатньо обгрунтованими.

Аналізуючи апеляційні доводи прокурора щодо безпідставності визначення застави та її недостатнього розміру, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 3 ст. 183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цих Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Разом із цим, автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "Piruzyan v. Armenia" п. п. 104-105).

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Буров проти України" п. 51).

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави у провадженні визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 злочину, особу підозрюваного, його майновий стан, сімейний стан, беручи до уваги, що розмір застави не може бути завідомо непомірним для підозрюваного, апеляційний суд вважає, що альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та буде для нього достатнім стримуючим фактором, а достатніх підстав для утримання від визначення підозрюваному альтернативної застави не вбачається.

Крім того, зважаючи на визначення ухвалою слідчого судді пункту перебування підозрюваного в населеному пункті, де дислокується військова частина, враховуючи, що останній є військовослужбовцем і від виконання своїх посадових обов`язків не був відсторонений, обраний запобіжний захід зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків в умовах здійснення відповідного контролю за поведінкою останнього.

Також враховується, що з часу внесення застави підозрюваний, перебуваючи на свободі, будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню не вчинив, свої процесуальні обов`язки виконує належним чином, самостійно дістався до місця дислокації військової частини, в якій служить, за направленням якої на даний час перебуває у лікувальному закладі, а отже фактично застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід, в тому числі в частині розміру застави, підтверджує свою достатність і дієвість.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони стосуються не нових істотних для справи відомостей, які не були враховані судом першої інстанції, а переоцінки тих обставин, що були відомі слідчому судді, зокрема даних про особу підозрюваного, які, на думку колегії суддів, дістали належну оцінку.

З огляду на викладене, а також зважаючи на межі апеляційного розгляду, визначені ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне за наслідками апеляційного провадження апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - залишити без задовлення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4