Справа № 352/1111/23
Провадження № 1-кп/352/204/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000052 від 27.04.2023 р., про обвинувачення: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , з неповною базовою середньою освітою, офіційно не працюючої, не одруженої, утриманці відсутні, депутатом будь-якої ради не обиралася, українки, громадянки України, згідно ст. 89 КК України не судимої, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в :

Обвинувачена ОСОБА_2 , умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Кримінальний проступок скоєно за наступних обставин.

ОСОБА_2 разом із сім`єю проживає в одному житловому будинку спільно із рідною тіткою в АДРЕСА_1 та пов`язана з нею спільним побутом і має взаємні права та обов`язки.

Так, 23.04.2023 року приблизно о 19 год. 20 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку за вказаною адресою розпочала словесний конфлікт із племінницею ОСОБА_2 , в ході якого у ОСОБА_2 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілого, бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, ОСОБА_2 підійшла до ОСОБА_3 та сковорідкою нанесла ОСОБА_3 один удар в ділянку правого колінного суглобу, тим самим спричинила тілесні ушкодження, вчинивши кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством.

Внаслідок протиправних умисних насильницьких дій, ОСОБА_2 спричинила ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці правого колінного суглобу, які відповідно до висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Суд зазначає, що до обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченої ОСОБА_2 , складена у присутності захисника, щодо добровільності беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, а також письмова заява потерпілої ОСОБА_3 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Оцінивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, так як вона умисно заподіяла потерпілій ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З врахуванням вищенаведеного, призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, яке у відповідності до вимог ст.12 КК України є кримінальним проступком,особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових проступків і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудної обставини судом не встановлено.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудна в скоєному щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю кримінального проступку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудному, суд враховує і те, що ОСОБА_2 згідно ст. 89 КК України раніше не судима, має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, не працюючи веде паразитичний спосіб життя, утриманці відсутні.

З врахуванням всіх вищеперелічених обставин, суд приходить до переконання, що до підсудної ОСОБА_2 слід застосувати покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових правопорушень.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_2 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого нею, з покаранням призначеним останній.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_2 не обирався.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.368, 370, 382 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі становить - 1275 (одна тисяча двісті сімдесят п`ять) грн.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_2 не обирався.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбаченихст.394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тисменицький районний суд. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1