Справа №591/1930/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/384/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2022 року, якою захиснику ОСОБА_7 було відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення виконання вироку Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2021 року відносно ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про відстрочення виконання вироку Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2021 року відносно засудженої ОСОБА_6 звернувся захисник останньої адвокат ОСОБА_7 .

У вказаному клопотанні захисник вказував на те, що даним вироком ОСОБА_6 була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та 1 місяць, однак, остання має на утриманні неповнолітніх дітей, одна з яких 2019 року народження, а тому, просив відстрочити виконання вказаного вироку до досягнення дитиною 3 років, а саме до 12 грудня 2022 року.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2022 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що наявність у ОСОБА_6 на утриманні дітей не зупинило її від систематичного вчинення кримінальних правопорушень, за які її і було засуджено вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області та вироком Зарічного районного суду м. Суми. Крім того, в матеріалах справи містяться інформація, про те, що Житомирською окружною прокуратурою підтримується публічне обвинувачення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, захисник засудженої ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2022 року скасувати, задовольнити його клопотання та відстрочити виконання вироку Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2021 року відносно ОСОБА_6 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2021 року лише встановлено, що ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітніх дітей, а те, що у неї є саме малолітні діти, взагалі нічого не вказано.

На думку апелянта, Зарічним районним судом м. Суми в оскаржуваній ухвалі не були враховані права малолітньої ОСОБА_8 та те, що їй не виповнилось 3 роки, що за нею необхідний особливий догляд, який може забезпечити лише її мати засуджена ОСОБА_6 , при цьому, вироку, що набрав законної сили відносно ОСОБА_6 у Богунському районному суді м. Житомира не існує, тобто вина ОСОБА_6 ще не доведена.

Про призначення даного кримінального провадження як засуджена ОСОБА_6 , так і її захисник адвокат ОСОБА_7 неодноразово повідомлялись, у передбачений законом спосіб, шляхом направлення повісток на відому суду адресу про їх виклик у призначені судові засідання, однак, учасники провадженні до суду не з`являлись, причини неявки не повідомляли і клопотань про відкладення на надсилали.

В судове засідання призначене на 11 год. 30 хв. 04 травня 2023 року до апеляційного суду ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 , в черговий раз, не з`явились, направлені на їх адреси судові повістки повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Від прокурора надійшла заява з проханням здійснити апеляційний розгляд даного провадження за його відсутності.

При вирішенні питання щодо можливості здійснення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_6 та поданої в її інтересах захисником ОСОБА_7 апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Так, у ч.ч. 1-3 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Пономарьов проти України» та «Трух проти України»).

У рішенні в справі «Каракуця проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Практикою Європейського суду з прав людини, яка є преюдиційною, також встановлено, що якщо заявники у визначений законом термін не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи та своєчасно не звертались до суду за інформацією щодо стану розгляду їх справи їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

Дане кримінальне провадження перебуває в Сумському апеляційному суді з лютого 2022 року, і впродовж тривалого часу не знайшло свого вирішення у зв`язку з тим, що судові засідання неодноразово відкладались, у зв`язку неявкою у судові засідання та відсутністю даних про належне повідомлення ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 про час та день, на які було призначено апеляційний розгляд, тобто, апеляційним судом було вжито заходів з метою забезпечення права учасників приймати участь у розгляді даного провадження. Проте, вказані особи не отримують судові повістки, які направляються на їх адресу та не відповідають на телефонні дзвінки, які було здійснено за номерами, зазначеними ними як контактні.

При цьому, колегія суддів враховує, що після повномасштабного вторгнення рф на територію України 24 лютого 2022 року, м. Слов`янськ Донецької області, який зазначено як місце проживання ОСОБА_6 та м. Харків, де проживає адвокат ОСОБА_7 перебувають під постійними ворожими обстрілами, а тому, вказані особи могли виїхати у більш безпечні місця, однак, така інформація до апеляційного суду не надходила і про зміну свого місця перебування останні не повідомляли.

Ті обставини, що захисник ОСОБА_7 , знаючи, що в апеляційному суді на розгляді перебуває його апеляційна скарга, подана в інтересах засудженої ОСОБА_6 , в судові засідання за викликом не з`являється, судові повістки ні він, ні остання не отримують, свідчать про те, що зазначені особи не бажають приймати участь в апеляційному розгляді даної справи.

За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, зазначений у практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, а також те, що дане провадження перебуває на розгляду в апеляційному суді вже тривалий час, з метою його розгляду, колегія суддів не вбачає підстав для подальшого його відкладення та вважає за можливе здійснити розгляд поданої захисником ОСОБА_7 апеляційної скарги на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2022 року, у відсутність апелянта та засудженої ОСОБА_6 , в інтересах якої апеляційна скарга подана, і у даному випадку їх права на доступ до правосуддя не є порушеними.

А тому, заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, виконання судових рішень регламентоване Розділом VIIІ Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків, суд, визначений ч. 2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, в тому числі, і про відстрочку виконання вироку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 536 КПК України, виконання вироку про засудження особи до виправних робіт, арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі може бути відстрочено уразі: 1)тяжкої хвороби засудженого, яка перешкоджає відбуванню покарання, до його видужання; 2)вагітності засудженої або за наявності у неї малолітньої дитини - на час вагітності або до досягнення дитиною трьох років, якщо особу засуджено за кримінальний проступок або злочин,що не є особливо тяжким; 3) якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) - на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили ; відстрочка виконання вироку не допускається щодо осіб, засуджених за тяжкі (крім випадків, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті) та особливо тяжкі злочини незалежно від строку покарання.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, вироком Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2021 року, ОСОБА_6 була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та 1 місяць.

З вказаного вироку вбачається, що при його ухваленні судом враховано, що ОСОБА_6 має на утриманні неповнолітніх дітей.

Звертаючись до суду з клопотанням, захисник посилався на те, що у засудженої є малолітня дитина ОСОБА_8 2019 року народження, а тому просив відстрочити виконання вказаного вироку до досягнення нею трирічного віку, а саме, до 12 грудня 2022 року.

Розглядаючи вказане клопотання захисника, суд виходив з того, що відстрочка виконання вироку є правом, а не обов`язком суду, і при вирішенні вказаного питання, окрім існуючих підстав для цього, слід враховувати і тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого та інші обставини, що мають істотне значення для вирішення даного питання.

Саме з врахуванням вищезазначеного, а також даних про особу засудженої ОСОБА_8 , яка є раніше судимою особою, для якої не стало стримуючим фактором для вчинення систематичних кримінально-караних правопорушень наявність на її утриманні неповнолітніх дітей, в тому числі і малолітньої дитини, суд і дійшов висновку, що вказане клопотання задоволенню не підлягає.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів та вважає, що доводами апеляційної скарги правильність такого висновку жодним чином не спростовується.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що попереднім вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2020 року, ОСОБА_6 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі з звільненням, на підстав ст. 75 КК України, від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Злочин, за який ОСОБА_6 було засуджено вироком Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2021 року було вчинено 20 лютого 2021 року, тобто, під час іспитового строку за попереднім вироком, що свідчить про те, що остання належних висновків для себе не зробила і на шлях виправлення не стала, при тому, що вже мала на утриманні дитину, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, на спростування доводів апелянта про те, що вирок відносно ОСОБА_6 , який набрав законної сили у Богунському районному суді м. Житомира не існує, тобто її винуватість у іншому кримінальному провадженні ще не доведена, колегія суддів зауважує, що і дані про те, що у цьому кримінальному провадженні існує виправдувальний вирок відносно останньої, також відсутні.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, за яких клопотання захисника ОСОБА_7 про відстрочення виконання вироку Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2021 року відносно ОСОБА_6 підлягало б до задоволення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про відстрочення виконання вироку Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2021 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4