У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання т.в.о. слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000165, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2022, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Марківка, Марківського району Луганської області,зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання т.в.о. слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000165, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2022, відносно ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 22 червня 2022 року близько 07 години 20 хвилин водій ОСОБА_4 керуючи технічно справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 разом з пасажирами: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рухався зі швидкістю 100-120 км/год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість транспортних засобів поза населеними пунктами 90 км/год., зі сторони м. Мукачево у напрямку с. Н.Ворота, Мукачівського району, Закарпатської області по автодорозі «М-06» сполученням «Чоп-Київ» неподалік АЗС «WOG», що розташована в смт. Ченадієво, по вул. Садовій, 94б, Мукачівського району, Закарпатської області, у світлий час доби, без опадів та будь-яких інших атмосферних явищ, де дорога вкрита асфальтобетоном, крива в плані заокруглення дороги ліворуч по ходу його руху, має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

Рухаючись таким чином по своїй правій смузі руху у напрямку с. Н.Ворота, Мукачівського району, та проїжджаючи повз територію АЗС «WOG», що з права по ходу його руху, водій ОСОБА_4 , діючи всупереч вимогам п. 1.3., п. 1.5., п.1.10. терміни «безпечна швидкість», «обгін», «обмежена оглядовість» «небезпека для руху» та «розділювальна смуга», п. 2.3., п. 10.1., 11.3, п. 12.1., п. 12.3. п. 14.2. (в) та п. 34 Дорожня горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, будучи самовпевненим та самонадіяним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, керуючи транспортним засобом проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, будучи обмеженим в оглядовості заокругленням дороги, не забезпечив безпеку дорожнього руху, перетнув дорожню горизонтальну розмітку 1.1, виїхав на зустрічну смугу руху та розпочав виконувати маневр обгону двох попутно рухаючихся у той час, по його правій смузі руху вантажних транспортних засобів, а саме першого автомобіля марки «Вольво» реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом «Шмітц» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 , і не повертаючись у свою смугу, збільшуючи швидкість руху продовжив обгін другого вантажного автомобіля марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_4 , з напівпричепом марки «LDS» під керуванням водія ОСОБА_10 . Здійснивши обгін першого автомобіля, водій ОСОБА_4 не відмовився від виконання подальшого невиправданого маневру обгону, не дотримався безпечної швидкості, чим самим позбавив себе змоги безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у даних дорожніх та погодних умовах, не повернувся на раніше займану смугу в проміжок між автомобілями, які він обганяв з дотриманням безпечної дистанції - хоча міг, з моменту виникнення небезпеки для його руху у вигляді зустрічного автомобіля марки ВАЗ-2109 реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_11 , яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а навпаки продовжив рухатися далі по зустрічній смузі із заокругленням ліворуч, збільшуючи при цьому свою швидкість руху, щоб завершити обгін та біля вищезазначеної АЗС ««WOG», +450м., автодороги «М-06», допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2109» реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_11 який у той час, разом з пасажиром Лю-до- ОСОБА_12 рухався по заокругленню своєю смугою для руху в зустрічному напрямку до м. Мукачево.

Внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди:

- водій автомобіля марки «ВАЗ-2109» ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми голови, тулуба кінцівок, закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку. Закритої травми грудної клітки множинних переломів ребер зліва та справа, гемотораксу, забою органів середостіння. Закритої травми черева: множинних забоїв внутрішньо-черевних органів. Множинних переломів кісток таза, закритого перелому кісток лівого передпліччя у середній третині, закритого перелому шийки лівого стегна із зміщенням, закритого розчавленого перелому нижньої третини правої стегнової кістки, відкритого багатоуламкового осколкового перелому правого надколінника. відкритого перелому діафізів обох кісток правої гомілки із зміщенням, відкритого перелому голівки малогомілкової кістки, закритого перелому зовнішньої кісточки лівої великогомілкової кістки, яка ускладнилась травматичним та гіповолемічним шоком, що і явилось безпосередньою причиною смерті. Дані тілесні ушкодження є такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настання його смерті.

- пасажир автомобіля марки «ВАЗ-2109» ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді вогнищевого забою головного мозку, забою головного мозку 1ст., множинних переломів грудного віддліу хребта, ЗХСТ, перелому поперечних відростків С6, Тн2-Тн8, ЗТГК, забою грудної клітки справа, посттравматичного лівобічного гідротораксу, які згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до середнього ступеня тяжкості.

- пасажир автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми, травматичного набряку в ділянці 2-го міжфалангового суглобу 3-го пальця, травматичного розриву матки, внутрішньо - черевної кровотечі, анатальногого загибелю плода 29 тижнів, лапаратомії, ушивання розриву матки, гемотрансфузії, гематома брижі петлі тонкого кишечника,забійні гематоми інсоцепальної ділянки брижі, нбаряків та забоїв чола, які згідно п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Не виконання водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.1., 11.3, п. 12.1., п. 12.3. п. 14.2. (в) та вимог дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) «Правил дорожнього руху», відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема отриманням ОСОБА_14 , тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень та отриманням потерпілим ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою його смерть.

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Марківка, Марківського району Луганської області, мешканецьм. АДРЕСА_1 , проживаючий в АДРЕСА_3 , українець, громадянин України, з вищою освітою, не працюючий, раніше не судимий.

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 , у встановленому ст. ст. 276, 277 та 278 Кримінального процесуального кодексу України порядку повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених, ч. 2 ст. 286 КК України.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схемою до нього, від 22.06.2022, протоколом огляду місця події від 22.06.2022 року, протоколом огляду трупа від 22.06.2023 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 22.06.2022 року, протокол допиту свідка ОСОБА_15 , від 22.06.2022 року, протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 від 23.06.2022 року, протокол огляду місця події та транспортного засобу від 24.06.2022 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , мешканця від 04.07.2022 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_16 , від 05.07.2022 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_17 , мешканки АДРЕСА_5 , від 05.07.2022 року, висновками інженерно транспортних експертиз, протоколом проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_18 , від 14.09.2022 року, протоколом проведення слідчого експерименту із потерпілою ОСОБА_19 від 17.10.2022 року, висновками судово- медичних експертиз проведеної відносно гр.. ОСОБА_11 , ОСОБА_20 та Лю-до- ОСОБА_21 , та висновком судово- медичної експертизи трупа мертвонародженої жіночої статті;висновком інженерно технічної (авт технічної) експертизи від 07.11.2022 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 19.05.2023 року, та іншими доказами зібраними в ході досудового розслідування.

Орган досудового розслідування стверджу, що враховуючи той факт, що ОСОБА_4 , підозрюється у вчинення тяжкого злочину, тому обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не надається можливим. Окрім того, при обранні вказаного заходу, підозрюваний може впливати на свідків, в даному кримінальному провадженні, а також потерпілого, щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_4 , на даний час не працює, осіб, які б поручились за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків та які викликають довіру суду не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. Окрім того, при обранні вказаного заходу, підозрюваний також може впливати на свідків, в даному кримінальному провадженні, а також потерпілого, щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді.

Окрім того, обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не надається можливим, оскільки, враховуючи тяжкість злочину у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що ОСОБА_4 фактично зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території на яку не поширюється фактичний контроль української влади внаслідок її окупації російською федерацією, а на території України останній не має власного житла, а тому може постійно змінює адресу проживання, у зв`язку, з чим створюють реальні підстави вважати, що в разі обрання даного запобіжного заходу підозрюваний ОСОБА_4 , може покинути межі територію України, або змінювати адресу проживання, що буде перешкоджати працівникам органу Національної поліції здійснювати контролю за поведінкою підозрюваного, яка пов`язана із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді застави не представляється можливим, оскільки він ніде не працює, якого не будь джерела доходу не має, майна у власності також не має, що унеможливлює обрати відносно нього вищевказаний запобіжний захід.

ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який, відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1, п.3 та п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може:

- переховуватися від органу досудового слідства, зокрема це підтверджується тим, що він вчинив тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, та має реальні можливості покинути територію України навіть в незаконний спосіб з цією метою, а також переховуватись на території України.

- іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню штучно затягувати проведення досудове розслідування, що підтверджується навіть тим, що 30.05.2023 року слідчим у даному кримінальному провадженні було направлено поштовим зв`язком повістку про виклик громадянину України ОСОБА_4 , з метою його прибуття 02.06.2023 року до слідчого підрозділу для проведення з останнім слідчих дій, а вже 01.06.2023 року до органу досудового розслідування надійшло клопотання, в якому зазначено те, що ОСОБА_4 , не має змоги з`явитися до органу досудового розслідування у зв`язку з тим що, захворів на інфекційне захворювання COVID-19 та перебуває на лікуванні, через що просить відтермінувати заплановані слідчі дії, до часу закінчення останнього на лікуванні, з метою підтвердження захворювання ОСОБА_4 органу досудового розслідування було надано результати дослідження від 29.05.2023 року (штрих код) 333122, які були виданні діагностичним центром «Меділабс», дані результати у органу досудового розслідування викликають великі сумніви, щодо їх дійсності, так як QR-код на виданих результатах дослідження від 29.05.2023 року з (штрих код) 333122, не проскановується та не зчитується, а вразі спроби сканувати QR-кода, з`являється інформація, що дане посилання є недійсним, тобто даний факт свідчить про, що підозрюваний ОСОБА_4 , намагається уникнути кримінальної відповідальності та затягнути строки досудового розслідування.

- незаконно впливати на свідків, понятих, у цьому ж кримінальному провадженні, а також потерпілих, щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді. Зокрема, ОСОБА_4 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до потерпілого та свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може чинити на потерпілого та свідків психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти потерпілого та свідків, до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення його до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження, що підтверджується наприклад тим, що ОСОБА_8 , яка була допитана в якості свідка 22.06.2022 року надавала покази, відповідно до яких, перебуваючи в салоні транспортного засобу «Mitsubishi» моделі «Lancer на передньому сидінні та не слідкувала за дорожньою обстановкою, проїжджаючи населений пункт «Чинадієво», в один з моментів відчула сильний удар від якого її нагунуло в перед, а вже в показаннях, які через деякий час, а саме 06 вересня 2022 року, ОСОБА_8 , надала захиснику підозрюваного ОСОБА_5 , показання відповідно до яких змінила механізм розвитку даної дорожньо- транспортної пригоди, начебто згадавши вже удар вантажівки DAF у передню праву частину автомобіля, після якого автомобіль «Mitsubishi» відкинуло в ліву сторону у напрямку руху, а вже потім відбулося зіткнення із автомобілем Ваз 2109. Вказані показання спростовуються відповідно до висновку інженерно транспортної експертизи від 28.07.2022 № СЕ 19/107-22/5610 ІТ, де зазначено, що першим відбувся контакт між автомобілем марки Mitsubishi» моделі «Lancer та автомобілем ВАЗ моделі 2109, а вже другий контакт між автомобілем марки Mitsubishi» моделі «Lancer»та вантажним автомобілем марки DAF у щепленні з напівпричепом марки LSD. Даний факт вказує, на те, що у разі перебування ОСОБА_4 , на волі продовжувати незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження.

Вищенаведене не дає підстав органу досудового розслідування звертатися до суду із більш м`яким запобіжним заходом відносно підозрюваного ОСОБА_4 так як вони не забезпечать виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_22 подав до суду заперечення-клопотання на вищевказане клопотання, в якому просить обрати відносно підозрюваного менш суворий запобіжний захід ніж був заявлений у клопотанні прокурора. В обґрунтування заявленого клопотання вказує, що ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою вину щодо причин і наслідків даної ДТП та відшкодував всім потерпілим моральну та матеріальну шкоду, останні у свою чергу надали слідчому заяви-розписки про відсутність у них що підозрюваного будь-яких кримінально-правових та цивільно-правових претензій. Окрім того, встановлено, що причиною даної ДТП стали як дії водія ОСОБА_4 , так і дії зустрічного автомобіля постраждалого ОСОБА_11 .

А також, захисник стверджує, що підозрюваний протягом усього час з настання БДП та з часу оголошення підозри, не вчиняв жодних дій, які б створювали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Окрім того, просить суд врахувати, що підозрюваний є молодим за віком, одруженим. Має визначене місце проживання, а діагностовано йому хвороба цукровий діабет, потребує постійного фахового лікарського нагляду. Дружина підозрюваного є диспансерно-обліковою хвороб з діагнозом важкого захворювання розсіяного склерозу і потребує догляду та постійної допомоги чоловіка.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, просив таке задовольнити та обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_22 просив обрати відносно підозрюваного менш суворий запобіжний захід ніж заявлений у клопотанні прокурора, та підтримав подане ним заперечення на клопотання. Зазначив, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на час ДТП був тверезим та вживав заходи щодо надання допомоги потерпілим. Окрім того свою вину визнає, надавав викривальні покази, відшкодував шкоду потерпілим, які у свою чергу надали розписки про відсутність претензій. Зазначив, що даний злочин відноситься до категорії ненавмисних і необережних правопорушень.

У судовому засіданні підозрюваний підтримав висловлені позиції свого захисника та просив врахувати, що він є єдиним годувальником в сім`ї, оскільки дружина хворіє та потребує сторонньої допомоги.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Як установлено з матеріалів клопотання, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000165 від 22.06.2022 за ч. 2 ст. 286 КК України.

З матеріалів клопотання встановлено, що 22 червня 2022 року близько 07 години 20 хвилин водій ОСОБА_4 керуючи технічно справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 разом з пасажирами: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рухався зі швидкістю 100-120 км/год., яка перевищувала максимально допустиму швидкість транспортних засобів поза населеними пунктами 90 км/год., зі сторони м. Мукачево у напрямку с. Н.Ворота, Мукачівського району, Закарпатської області по автодорозі «М-06» сполученням «Чоп-Київ» неподалік АЗС «WOG», що розташована в смт. Ченадієво, по вул. Садовій, 94б, Мукачівського району, Закарпатської області, у світлий час доби, без опадів та будь-яких інших атмосферних явищ, де дорога вкрита асфальтобетоном, крива в плані заокруглення дороги ліворуч по ходу його руху, має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.1 (вузька суцільна лінія) що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

Рухаючись таким чином по своїй правій смузі руху у напрямкус. Н.Ворота, Мукачівського району, та проїжджаючи повз територію АЗС «WOG», що з права по ходу його руху, водій ОСОБА_4 , діючи всупереч вимогам п. 1.3., п. 1.5., п.1.10. терміни «безпечна швидкість», «обгін», «обмежена оглядовість» «небезпека для руху» та «розділювальна смуга», п. 2.3., п. 10.1., 11.3, п. 12.1., п. 12.3. п. 14.2. (в) та п. 34 Дорожня горизонтальна розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) «Правил дорожнього руху» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, будучи самовпевненим та самонадіяним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, керуючи транспортним засобом проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, будучи обмеженим в оглядовості заокругленням дороги, не забезпечив безпеку дорожнього руху, перетнув дорожню горизонтальну розмітку 1.1, виїхав на зустрічну смугу руху та розпочав виконувати маневр обгону двох попутно рухаючихся у той час, по його правій смузі руху вантажних транспортних засобів, а саме першого автомобіля марки «Вольво» реєстраційний номер НОМЕР_2 , з напівпричепом «Шмітц» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 , і не повертаючись у свою смугу, збільшуючи швидкість руху продовжив обгін другого вантажного автомобіля марки «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_4 , з напівпричепом марки «LDS» під керуванням водія ОСОБА_10 . Здійснивши обгін першого автомобіля, водій ОСОБА_4 не відмовився від виконання подальшого невиправданого маневру обгону, не дотримався безпечної швидкості, чим самим позбавив себе змоги безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у даних дорожніх та погодних умовах, не повернувся на раніше займану смугу в проміжок між автомобілями, які він обганяв з дотриманням безпечної дистанції - хоча міг, з моменту виникнення небезпеки для його руху у вигляді зустрічного автомобіля марки ВАЗ-2109 реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_11 , яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, а навпаки продовжив рухатися далі по зустрічній смузі із заокругленням ліворуч, збільшуючи при цьому свою швидкість руху, щоб завершити обгін та біля вищезазначеної АЗС ««WOG», +450м., автодороги «М-06», допустив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2109» реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_11 який у той час, разом з пасажиром Лю-до- ОСОБА_12 рухався по заокругленню своєю смугою для руху в зустрічному напрямку до м. Мукачево.

Внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди:

- водій автомобіля марки «ВАЗ-2109» ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми голови, тулуба кінцівок, закритої черепно-мозкової травми, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку. Закритої травми грудної клітки множинних переломів ребер зліва та справа, гемотораксу, забою органів середостіння. Закритої травми черева: множинних забоїв внутрішньо-черевних органів. Множинних переломів кісток таза, закритого перелому кісток лівого передпліччя у середній третині, закритого перелому шийки лівого стегна із зміщенням, закритого розчавленого перелому нижньої третини правої стегнової кістки, відкритого багатоуламкового осколкового перелому правого надколінника. відкритого перелому діафізів обох кісток правої гомілки із зміщенням, відкритого перелому голівки малогомілкової кістки, закритого перелому зовнішньої кісточки лівої великогомілкової кістки, яка ускладнилась травматичним та гіповолемічним шоком, що і явилось безпосередньою причиною смерті. Дані тілесні ушкодження є такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться у прямому причинному зв`язку з настання його смерті.

- пасажир автомобіля марки «ВАЗ-2109» ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді вогнищевого забою головного мозку, забою головного мозку 1ст., множинних переломів грудного віддліу хребта, ЗХСТ, перелому поперечних відростків С6, Тн2-Тн8, ЗТГК, забою грудної клітки справа, посттравматичного лівобічного гідротораксу, які згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до середнього ступеня тяжкості.

- пасажир автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Lancer» ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми, травматичного набряку в ділянці 2-го міжфалангового суглобу 3-го пальця, травматичного розриву матки, внутрішньо - черевної кровотечі, анатальногого загибелю плода 29 тижнів, лапаратомії, ушивання розриву матки, гемотрансфузії, гематома брижі петлі тонкого кишечника,забійні гематоми інсоцепальної ділянки брижі, нбаряків та забоїв чола, які згідно п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Не виконання водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.1., 11.3, п. 12.1., п. 12.3. п. 14.2. (в) та вимог дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) «Правил дорожнього руху», відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема отриманням ОСОБА_14 , тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень та отриманням потерпілим ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою його смерть.

У межах даного кримінального провадження 22.05.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 яке обґрунтовується наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 України, ризиків, визначених ст.177 КПК України, та недостатністю застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та для досягнення завдань кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливого незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином .

При цьому слідчий суддя виходить з того, що Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає надання стороною обвинувачення доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином суд приходить до висновку, що ризики передбачені п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які лежать в основі клопотання сторони обвинувачення знаходять своє підтвердження та не спростовані стороною захисту. При цьому оцінка наявності існування ризиків проводиться у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Така позиція суду базується на основі практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

Відповідно до частин 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, закон покладає обов`язок доказування щодо наявності ризиків та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам на прокурора.

У судовому засіданні з розгляду даного клопотання стороною обвинувачення не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин, тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31). У справі «Штегмюллер проти Австрії» ЄСПЛ вказав, що застосування до особи обмеження волі можливо лише за наявності ризику неявки підозрюваного (обвинуваченого) на судовий розгляд, або інших ризиків, які мають бути реальними та обґрунтованими, тобто не бути загальними та абстрактними, а в справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами. Кримінальний процесуальний кодекс України також покладає вказаний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд, на виконання вимог ст. 178 КПК України, врахував наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177, а також тяжкість покарання кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , характеризуючі особи підозрюваної дані, а саме: наявність на утриманні дружини з діагнозом розсіяний склероз, наявність у підозрюваного діагностованої хвороби цукровий діабет, та те, що він являється внутрішньо переміщеною особою, позитивну характеристику, щире каяття, відшкодування шкоди потерпілим.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Отже, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінюючи в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, його сімейний стан (наявність на утриманні дружити), відсутність судимостей, слідчий суддя прийшов до переконання, що у клопотанні сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слід відмовити. Разом з тим, суд вбачає достатнім обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з одночасним покладенням на нього обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст.176, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання т.в.о. слідчого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000165, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2022, відносно ОСОБА_4 відмовити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 23год. 00 хв. до 06год. 00хв. наступного дня.

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом - до 22.07.2023 включно.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді доручити Солом`янському управлінню поліції ГУ НП в м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 26 червня 2023 року о 16 год. 50 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1