Номер провадження: 11-сс/813/1128/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000810, внесеному до ЄРДР 07.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , яке погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , та накладено арешт із забороною користування та розпорядження майном, яке було виявлене та вилучене під час обшук автомобіля марки Hyndai i30, державний номерний знак НОМЕР_1 , та відмовлено в частині накладання арешту на автомобіль марки Hyndai i30, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключами від нього.

Рішення слідчого суді у частині щодо арешту виявлено та вилученого майна під час обшук автомобіля марки Hyndai i30, державний номерний знак НОМЕР_1 , мотивоване тим, що вилучене майно є доказом у вказаному кримінальному провадженні та на теперішній час підлягає дослідженню, тобто органу досудового розслідування з ним необхідно провести слідчі дії.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого в частині арешту на автомобіль марки Hyndai i30, державний номерний знак НОМЕР_1 , слідчий суддя зазначив, що слідчим не доведено, що вказане авто є доказом вчиненого кримінального правопорушення та підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного (оскільки належить іншій особі).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що слідчим суддею не було враховано, що метою накладення арешту на зазначене майно у клопотанні слідчого, визначено його збереження, як речового доказу та конфіскації майна, як додаткове покарання.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене організованою групою.

У ході проведення досудового розслідування, встановлено, що автомобіль марки «HYUNDAI 130», д.н.з. НОМЕР_1 , фактично перебував у користуванні ОСОБА_9 та за допомогою якого останній вчиняв кримінальні правопорушення, даний факт був зафіксований проведеними НСРД. Крім того, у ході обшуку автомобіля виявлено та вилучено грошові кошти та наркотичні засоби. Вказаний автомобіль придбаний у 2019 році та зареєстрований на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою ОСОБА_9 , перебуває в зареєстрованому шлюбі, пов`язаний спільним побутом та виховують неповнолітню дитину. Таким чином, можна вважати, що кошти, за які був придбаний вказаний автомобіль, здобуті ОСОБА_9 , злочинним шляхом.

На підставі викладеного прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна у повному обсязі.

Позиції учасників судового розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор доводи апеляційної скарги підтримала у повному обсязі та просили її задовольнити.

Представник власника майна заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Проте, слідчий суддя суду першої інстанції при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000810, внесеному до ЄРДР 07.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2,3 ст. 307 КК України, не в повному обсязі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства та дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого в частині накладання арешту на автомобіль марки Hyndai i30, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Під час апеляційного перегляду встановлено, що у провадженні відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській перебуває кримінальне провадження № 0000810, внесене до ЄРДР 07.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як вбачається зі змісту клопотань слідчого, що 07.12.2022 року до ЧЧ ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшла інформація з УСБУ в Одеській області про те, що на території Малиновського району м. Одеси систематично діє група осіб, яка організовує незаконний збут психотропних засобів, а саме «Альфа-ПВП».

У подальшому, 22.05.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.05.2023 (справа №521/12615/23) за адресою м. Одеса, вул. Атамана Головатого, 4 було проведено обшук автомобіля марки Hyndai i30, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , який в подальшому був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. В ході обшуку вказаний автомобіль було вилучено разом зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключами від нього. Також при проведенні обшуку виявлено та вилучено: 1) 163 прозорих зіп-пакетів з кристалічною речовиною - поміщені до сейф-пакету №PSP2104767; 2) 44 згортки з кристалічною речовиною - поміщені до сейф-пакету №PSP2104749; 3) Зіп-пакет з кристалічною речовиною з якого зроблено експрес-тест - поміщений до сейф-пакету №WAR1271588; 4) Банківські картки ПриватБанк № НОМЕР_3 , Банк Південний НОМЕР_10, АльфаБанк № НОМЕР_4 , ПриватБанк № НОМЕР_5 , Приватбанк № НОМЕР_6 , Ощадбанк № НОМЕР_7 ; 5) Мобільний телефон Редмі, Model: М2012К11АG, ІМЕІ: НОМЕР_8 , ІМЕІ2: НОМЕР_9 , S/n: НОМЕР_11; 6) Грошові кошти - купюри номіналом 200 (двісті) гривень з серійними номерами: № УЙ0190554; № ЗЕ5537034 № УН6018999 № СК0366104 № ВИ4784954 № УБ5423421 № ХА1500914 № ХГ4749841 № СА4034984 № ХЕ7916469 № СЕ4654843 № СГ9483400 № ТИ1263251 № ЕЕ3343284 № ПБ7526174 № УЛ6807073 № ХЖ0771436 № КЗ1297750 № КЛ3223402 № ЕА5662338 № СН8941835 №ТВ31311834 № ЕИ6158512 № СН5508521 № ХИ526858 № ХБ1743480 № УЗ8248157 № ТБ3583819 № ЕЗ4680787 № ТЗ4680787 № ЕЗ8390595 № ХБ2395488 № ХЕ2570064 № УТ3397250 № ПВ8717792 № ТБ6778689 № УТ1249806 № ВВ1140129 № СК3585506 № ХЖ6809961 № ТЖ0624193 № ТБ6545289 № СВ5799377 № ПГ3560604 № ГВ2298824 № ЕЄ8289141 №ДГ54755354 № ВЖ7593977 № СБ1107293 № ГБ7474766 № ЕЕ1836565 № ГА1398727 № ВИ7271779 № СБ7730534 № ДБ2662262 № ЗБ8295900 № ЗБ4519946 № ВЄ3376812 № ДЄ8298612 № ГЄ2626678 - у кількості 64 купюр; Купюри номіналом 100 (сто) гривень з серійними номерами: № УН7739934 № УЕ9505774 № УУ8687422 № УД6996666 № АГ7459517 № УЛ1075427 - у кількості шість купюр. Купюри номіналом 50 (п`ятдесят) гривень з серійними номерами: № ФЕ7307342 № СЛ6963445 № СЙ5086359 - у кількості три купюри. Купюри номіналом 20 (двадцять) гривень з серійними номерами: № ЮА0817505 № ЧВ3299135 № ЄИ75663387 - у кількості три купюри. Купюри номіналом 10 (десять) гривень з серійними номерами: № ЦА0724335 - у кількості одна купюра. Купюри номіналом 5 (п`ять) гривень з серійними номерами: № УД6738265 № ЮЕ8275286 у кількості дві купюри. Купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень з серійними номерами: № ЕВ4191990 № ЕБ3768421 № ХД9099818 № ВЗ3419285 № ББ7337188 № ГБ2119502 № ЕЗ357685 № АН7226888 № АК8263566 № ХЗ3102852 № ХЖ3283788 № ГБ1899448 № ГБ8986558 № ВД8664771 № АД5567771 № ЕВ7572152 № ХГ8207339 № ЕД1809154 № АГ2318292 № ВЕ8211607 № АЕ2318292 № ВЗ08821 № ЕБ2541757 № ХБ3612045 № ХЕ6665852 № АЕ007861 № АГ9625581 № АД7826583 № ВЕ1718818 № ВЗ5036947 № АЗ3500825 № БР3237811 № ЗГ2592185 № СЖ9317713 № СБ5862739 № УД6016038 № СБ6615648 № ВБ0588383 № ФЖ4035771 № ЛГ7378192 № СЗ48844049 № СЗ6117043 № ЛГ6594840 № ВЗ1158151 № ФБ7352454 № ФЖ5463629 № МБ9728008 № ГК3657015 № БН0027809 № ЛІ3765389 - у кількості п`ятдесят одна купюра. Загальна сума грошових коштів складає 39130 (тридцять дев`ять тисяч сто тридцять) гривень. - поміщені до сейф-пакету №ВУМ2009352; 7) Зв`язки ключів: 1) 3 ключі та 3 магнітні ключі, 2) 3 ключі та 1 магнітний ключ, 3) 2 ключі та 1 магнітний ключ, 4) 1 ключ та 2 магнітні ключі; 8) Договори суборенди №СА-239 від 01.07.2021, Додаткова угода №1 до вказаного договору від 01.07.2021, Додаткова угода №2 до вказаного договору від 01.10.2020 (СА-195), Додаткова угода №5 (СА-17) від 01.03.2019, Додаткова угода №4 (СА-17) від 01.03.2019, Додаткова угода №3 (СА-17) від 01.03.2019, Додаткова угода № 3 (СА -195) від 01.10.2020, Додаткова угода № ВЕВ - 1 від 14.05.2020, Додаткова угода № 3 (СА-162) від 14.05.2020, Додаткова угода № 2 (СА-162) від 14.05.2020, Додаткова угода № 5(СА-162) від 14.05.2020, Додаткова угода № 6 (СА-162) від 14.05.2020, Додаткова угода № 1(СА-162) від 14.05.2020, Договір №01112 відповідального зберігання від 01.12.2022, Інвентаризаційний опис від 11.04.2023, Акт приймання-передачі №1 від 01.12.2022, Інвентаризаційний опис від 11.04.2023, Інвентаризаційний опис від 28.12.2022, Інвентаризаційний опис від 28.12.2022, Акт приймання передачі від 01.12.2022, Книга обліку доходів та витрат; Використаний експрес-тест - поміщений до сейф-пакету №WAR1271589.

22 травня 2023 року слідчим винесено мотивовану постанову про визнання виявленого та вилученого майна - речовим доказам.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також збут особливо небезпечних психотропних речовин, вчинене організованою групою.

Частиною першою, пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України встановлено, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження, в тому числі арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд звертає увагу, що позиція сторони обвинувачення щодо необхідності арешту майна має ґрунтуватись на відповідних доказах, на підставі яких в силу частини першої статті 84 КПК України слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому КПК України порядку.

Положеннями частини першої статті 94 КПК України на слідчого суддю покладається обов`язок оцінки кожного доказу з точки зору, в тому числі допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Натомість, апеляційний суд звертає увагу, що на даному етапі не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на обставини справи, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність збереження автомобіля марки Hyndai i30, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким фактично користувався підозрюваний ОСОБА_9 , оскільки предметом інкримінованих йому кримінальних правопорушень виступають наркотичні засоби, які були виявлені та вилучені під час обшуку вказаного транспортного засобу, тому є достатні підстави вважати, що його збереження необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження.

Крім того, санкції ч. 2, 3 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Тобто, у разі визнання доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, судом стосовно нього застосовуватиметься такий вид додаткового покарання як конфіскація майна.

Колегія суддів звертає увагу, що покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя, суд не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання. Вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Разом з тим, чинний кримінальний процесуальний закон передбачає можливість накладення арешту на майно з метою конфіскації майна, можливість якої буде вирішуватися під час прийняття у кримінальному провадженні рішення по суті.

Апеляційним судом встановлено, що на моменту подання клопотання про арешт майна ОСОБА_9 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, покарання за вчинення яких передбачає конфіскацію майна, а отже на майно останнього може бути накладено арешт з метою конфіскації майна.

Дійсно, автомобіль марки «HYUNDAI 130», д.н.з. НОМЕР_1 , придбаний у 2019 році та зареєстрований на ОСОБА_10 , з якою підозрюваний перебуває у зареєстрованому шлюбі.

Так, у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Тож, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя, яка не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована.

Таким чином, вказаний автомобіль, є власністю підозрюваного ОСОБА_9 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає як один із видів основного покарання конфіскацію майна засудженого у випадку постановлення обвинувального вироку.

Натомість, на переконання апеляційного суду, прокурором під час апеляційного розгляду, не доведено необхідність обмеження права користування транспортним засобом, з огляду наступне.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З урахування того, факту, що органом досудового розслідування наркотичні засоби були вилучені під час обшуку автомобіля марки Hyndai i30, державний номерний знак НОМЕР_1 , обмеження права користування вказаним транспортним засобом є надмірним та передчасним заходом забезпечення у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали слідчого судді в оскаржуваній частині та постановлення нової ухвали.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 20 червня 2023 року про накладання арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000810, внесеному до ЄРДР 07.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в частині відмови накладання арешту на автомобіль марки Hyndai i30, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключами від нього, - скасувати.

Постановити у цій частині нову ухвалу, якою накласти арешт на автомобіль марки Hyndai i30, державний номерний знак НОМЕР_1 , зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та ключами від нього, шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4