У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.08.2023 Справа №607/14729/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого в ОВС Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт.Старомихайлівка Мар`їнського району Донецької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2023 року старший слідчий в ОВС Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000127 від 07.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 27.07.2022 ОСОБА_6 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, з метою пособництва окупаційній адміністрації держави-агресора, шляхом реалізації її рішень, а також переслідування своїх корисливих інтересів, а саме, отримання відповідної влади в Донецькій області, та наділенням її функціями так званого «главного врача Мангушского межрайонного центра Республиканского центра санитарно эпидемиологического надзора Государственно санитарно эпидемиологической службы Министерства здравоохранения Донецкой Народной Республики, главного государственного санитарного врача Першотравневого и Володарского районов», створених на тимчасово окупованій території, маючи умисел на зайняття посади у незаконному органі влади та реалізуючи його, добровільно подала на ім`я «главного врача Республиканского центра санитарно эпидемиологического надзора Государственно санитарно эпидемиологической службы Министерства здравоохранения Донецкой Народной Республики» ОСОБА_7 відповідну заяву з проханням призначити її на вищезазначені посади.

Як наслідок, 27.07.2022 наказом №190-к так званого «главного врача Республиканского центра санитарно эпидемиологического надзора Государственно санитарно эпидемиологической службы Министерства здравоохранения Донецкой Народной Республики» ОСОБА_7 громадянку України ОСОБА_6 призначено на посаду «главного врача Мангушского межрайонного центра Республиканского центра санитарно эпидемиологического надзора Государственно санитарно эпидемиологической службы Министерства здравоохранения Донецкой Народной Республики, главного государственного санитарного врача Першотравневого и Володарского районов».

Реалізуючи свій злочинний умисел, громадянка України ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, діючи умисно, з метою завдання шкоди Україні та надання допомоги окупаційній адміністрації держави-агресора, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з 27.07.2022 по даний час добровільно займає посаду «главного врача Мангушского межрайонного центра Республиканского центра санитарно эпидемиологического надзора Государственно санитарно эпидемиологической службы Министерства здравоохранения Донецкой Народной Республики, главного государственного санитарного врача Першотравневого и Володарского районов» на тимчасово окупованій території Донецької області.

Перебуваючи на даній посаді, починаючи з 27.07.2022 по теперішній час, ОСОБА_6 , діючи умисно, виконуючи вказівки і розпорядження представників окупаційної адміністрації російської федерації в окупованій Донецькій області, усвідомлюючи, що окупаційний орган влади вчиняє дії, які завдають шкоду Україні, розуміючи про негативні наслідки від таких дій, добровільно погодилась на пособництво окупаційній адміністрації держави-агресора, шляхом реалізації її рішень.

Зокрема, в період з 28.04.2023 по 04.05.2023, ОСОБА_6 , на доручення колаборанта т.зв. голови донецької народної республікиПушиліна Д.В., з метою створення умов для подальшого належного функціонування незаконного органу влади країни-агресора та його структурних підрозділів, здійснила перевірку закладів освіти, розташованих на тимчасово окупованій території Володарського району Донецької області.

З 28.04.2023 по 04.05.2023, а також з 12.05.2023 по 18.05.2023 ОСОБА_6 , для незаконної реалізації завдань окупаційної влади, надавала допомогу у дослідженнях питної води підприємствам з водопостачання, підконтрольним представникам окупаційної адміністрації держави-агресора, які знаходяться на тимчасово окупованій території Донецької області.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_6 , з 19.05.2023 по 25.05.2023, виконуючи доручення голови окупаційної адміністрації держави-агресора ОСОБА_8 , з метою забезпечення реалізації його незаконних рішень, здійснювала перевірку закладів освіти на тимчасово окупованій території Донецької області, для організації відпочинку членів сімей військовослужбовців рф, учасників незаконних збройних, воєнізованих формувань.

Окрім цього, у період з 27.07.2022 року по даний час ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області добровільно виконує обов`язки «главного врача Мангушского межрайонного центра Республиканского центра санитарно эпидемиологического надзора Государственно санитарно эпидемиологической службы Министерства здравоохранения Донецкой Народной Республики, главного государственного санитарного врача Першотравневого и Володарского районов», незаконно очолює вказаний заклад, здійснює керівництво його діяльністю, визначає пріоритети роботи, затверджує положення про самостійні структурні підрозділи, приймає рішення щодо розподілу коштів між ними, підписує відповідні накази та дає обов`язкові для виконання підлеглими працівниками доручення, і тим самим завдає шкоди Україні, шляхом реалізації рішень окупаційної адміністрації держави-агресора, створеній на тимчасово окупованій території Донецької області.

Також, у вищезазначений період ОСОБА_6 , діючи умисно та виконуючи покладені на неї організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, вказівки і розпорядження представників окупаційної адміністрації російської федерації в окупованій Донецькій області, бажаючи проявити себе та довести свою лояльність і відданість окупаційній владі держави-агресора, абсолютно нехтуючи своїм конституційним обов`язком щодо захисту прав та інтересів громади, безпосередньо приймає участь у загальному управлінні незаконного органу влади, надає безпосередню допомогу окупантам та представникам держави-агресора у встановленні та підтриманні їх незаконної влади на тимчасово окупованій території, в тому числі: незаконно реалізує політику російської федерації в галузі охорони здоров`я на тимчасово окупованій території України, для впровадження наративів окупаційної влади.

Отже, громадянка України ОСОБА_6 , з 27.07.2022 по даний час займаючи посаду так званого «главного врача Мангушского межрайонного центра Республиканского центра санитарно эпидемиологического надзора Государственно санитарно эпидемиологической службы Министерства здравоохранения Донецкой Народной Республики, главного государственного санитарного врача Першотравневого и Володарского районов», виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Донецької області, вчинила умисні дії, спрямовані на допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації рішень окупаційної адміністрації держави-агресора.

21.07.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, уродженці смт Старомихайлівка Мар`їнського району Донецької області, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 ., раніше не судимій, в порядку ст. 135 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

07.08.2023 підозрювану ОСОБА_6 оголошено у розшук.

На даний час, підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду, знаходиться на тимчасово окупованій території Донецької області, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Слідчий зазначає, що на сьогоднішній день виникла необхідність в обранні відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваній запобіжного заходу більш м`якого може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, в тому числі під час досудового розслідування, шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що підозрювана може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території Донецької області; ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_6 , враховуючи те, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку підозрюваної ОСОБА_6 , а тому відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України щодо неї необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_6 покладених процесуальних обов`язків, відтак слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 обґрунтованими.

Адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні вважає, що подане клопотання не підлягає до задоволення, оскільки вважає, що слідчий повинен був звернутись із клопотанням про надання дозволу на затримання підозрюваної.

Вказане клопотання у відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України розглядається за відсутності підозрюваної ОСОБА_6 .

Заслухавши пояснення прокурора у кримінальному провадженні, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою обрання запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В даному випадку сторона обвинувачення поставила перед слідчим суддею питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Це можна вважати особливим порядком попереднього вирішення питання про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, у разі оголошення особи у міжнародний розшук, КПК України встановлює процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в порядку передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, і рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, за своєю правовою природою є дозволом на затримання останнього з метою приводу, що передбачено ч. 3 ст. 187 КПК України, і відрізняється від останнього тільки тим, що підозрюваний знаходиться за межами України. Оскільки до підозрюваного не застосовується запобіжний захід, він не може утримуватися під вартою. Після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та оголошення у зв`язку з цим його у міжнародний розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу.

Також, судом при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді.

Отже, при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини: чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; чи наявна обґрунтована підозра; чи наявні ризики кримінального провадження; чи виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук.

Судом встановлено, що Слідчим відділом Управління СБУ в Тернопільській області, розслідується кримінальне провадження № 0000127 від 07.04.2022 за підозрою громадянки України ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

21.07.2023 ОСОБА_6 , в порядку ст. 135 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, зокрема, оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихстаттею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, та що підозрюваний, оголошений у міжнародний розшук.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

При цьому, факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються доказами, які зібрані у ході досудового розслідування, зокрема: показаннями свідків: ОСОБА_9 від 11.04.2023; протоколами слідчих дій: проведення негласної слідчої (розшукової) дії використання конфіденційного співробітництва від 28.04.2023, згідно з яким отримано копії документів, що підтверджують зайняття ОСОБА_6 посади пов`язаної із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Донецької області, а також вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації рішень окупаційної адміністрації держави-агресора; оглядом від 01.06.2023 телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який підтверджує зайняття ОСОБА_6 посади пов`язаної із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Донецької області, а також вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації рішень окупаційної адміністрації держави-агресора; проведенням негласної слідчої (розшукової) дії використання конфіденційного співробітництва від 12.06.2023, згідно з яким отримано копії документів, що підтверджують зайняття ОСОБА_6 посади пов`язаної із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Донецької області, а також вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації рішень окупаційної адміністрації держави-агресора; іншими доказами в їх сукупності, зібраними під час досудового розслідування.

Щодо наявності ризиків, зазначених устатті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України (частина 2 статті 177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Зокрема, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На даний час, підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території України. Вказаний факт свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 добровільно зайняла посаду «главного врача Мангушского межрайонного центра Республиканского центра санитарно эпидемиологического надзора Государственно санитарно эпидемиологической службы Министерства здравоохранения Донецкой Народной Республики, главного государственного санитарного врача Першотравневого и Володарского районов», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Донецької області, та вчиняє умисні дії, спрямовані на допомогу окупаційній адміністрації держави-агресора (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом реалізації рішень окупаційної адміністрації держави-агресора, у останньої можуть зберігатися об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначене свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, який виражається в тому, що підозрювана ОСОБА_6 перебуваючи на волі має можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Окрім того, зважаючи на той факт, що підозрювана ОСОБА_6 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території Донецької області, у її діях наявний ризик, передбаченийп. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме можливість незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Щодо оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук, слідчий суддя зазначає.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст.193, ч. 2 ст.281 КПК України).

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що постановою старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ в Тернопільській області ОСОБА_5 від 07 серпня 2023 р., ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук. Відомості про прийняте рішення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом Розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 р., для звернення із запитом про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо особи, яка розшукується з метою її затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в України, правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу визначений пакет документів, у тому числі, завірену копію постанови про оголошення розшуку особи та завірену копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування.

Таким чином, розгляд слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування передує вирішенню питання про публікацію Червоного оповіщення Генеральним секретаріатом Інтерполу.

Отже, момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук, відповідає часу винесення постанови про оголошення особи у міжнародний розшук, а доказом, яким сторона обвинувачення має доводити перед слідчим суддею факт того, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук, є наявність у матеріалах клопотання процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук, оформленого у виді постанови.

Разом з цим, слід зазначити, що у взаємовідносинах України та Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу саме Національна поліція виступає як Національне центральне бюро Інтерполу. При цьому, робочим апаратом НЦБ Інтерполу в структурі Національної поліції є саме Департамент міжнародного поліцейського співробітництва.

Винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення підозрюваної в міжнародний розшук, на переконання слідчого судді, є достатнім для підтвердження факту оголошення ОСОБА_6 у міжнародний розшук в розумінні вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочину, вчинення якого інкримінується ОСОБА_6 , доведення слідчим наявності обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеною та обґрунтованою необхідність обрання до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що у випадку розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, після затримання цієї особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Також слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Тернопільській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, задовольнити.

Обрати щодо підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки смт. Старомихайлівка Мар`їнського району Донецької області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід розглядається слідчим суддею після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити захиснику, прокурору негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1