Справа № 930/1524/23
Провадження № 1-кп/930/236/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2023 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши в спрощеному провадженні за відсутності учасників судового провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №90000081 від 12.05.20233 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юрківці Немирівського району, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, а саме злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), за наступних, встановлених під час проведення досудового розслідування, обставин.

ОСОБА_3 , знаючи про необхідність сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в період часу з 08.06.2018 по 01.05.2023, являючись дієздатною та працездатною особою, отримуючи неофіційні доходи, мав можливість сплачувати аліменти, однак, маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, аліменти щомісячно та в повному обсязі не сплачував, добровільно допомоги на утримання дитини не надавав, що призвело до виникнення заборгованості, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, Психічний і соціальний) розвиток, передбачене ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), ратифікованої постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.1991, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, ОСОБА_3 офіційно на роботу не влаштовувався, на обліку в Гайсинській районній філії Вінницького обласного центру зайнятості не перебуває.

Встановлено, що ОСОБА_3 за усною домовленістю періодично працює у жителів с. Юрківці Гайсинського району Вінницької області, де проводить різного роду роботи, отримуючи дохід за виконану роботу в розмірі від 2000 грн. до 6000 грн. в місяць. Таким чином, ОСОБА_3 з метою ухилення від сплати коштів на утримання дитини (аліментів), маючи доходи від тимчасових заробітків, їх не декларував та не декларує, про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та аліменти на утримання дитини не сплачував, будь-якої іншої допомоги не надавав, тобто умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості по сплаті аліментів за період з 08.06.2018 по 01.05.2023 у розмірі 140713,90 грн, що перевищує суму виплат більше ніж за три місяці.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженню надійшов до суду із клопотанням прокурора Гайсинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_5 про його розгляд у спрощеному порядку відповідно до положень ст. 302 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

До обвинувального акту долучена письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , що складена у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_6 , відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч. 1 ст. 164 КК України, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

До обвинувального акту також долучена письмова заява неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_7 в якій вони зазначили, що ознайомлені з обмеженням права на апеляційне оскарження та не заперечують проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності всіх учасників справи.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст.164 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Так, частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" з наступними змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого кримінального проступку, особу винного, який є не одруженим, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, безаперечно визнав свою вину, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин покарання, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде достатнім призначення покарання згідно санкції ч.1 ст. 164 КК України у виді арешту строком на два місяці.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався, клопотань від сторони обвинувачення не надходило.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 50, 65 - 68, 164 ч.1 КК України та ст. ст. 370, 374-376, 381, 382, 394-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (два) місяці арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1