У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кольчино, Мукачівського р-ну, Закарпатської обл., громадянина України, українця, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

- запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні заступника начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 перебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000314 від 03.11.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Із внесеного клопотання, погодженого з прокурором вбачається, що 03 листопада 2022 року близько 18 годин 20 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом, автомобілем марки «Renault», моделі «Master» реєстраційного номеру НОМЕР_1 , без пасажирів, в населеному пункті села Грушево, Тячівського району, Закарпатської області, рухаючись зі сторони с. Нижня Апша в бік напрямку с. Тересва, Тячівського району та проїжджаючи ділянку дороги, що навпроти будинку № 53, в темну пору доби, в місці, де проїзна частина дороги не освітлена, зі швидкістю близько 90... 101,4 км/год., яка перевищує максимально дозволену швидкість в межах населеного пункту - 50 км/год., не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, грубо порушуючи вимоги п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість», «дорожні умови» та «дорожня обстановка», п.п. б) п. 2.3., п.12.1., п. 12.2., п. 12.3., п. 12.4., 13.1. та 13.3. «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, які вступили в дію з 01 січня 2002 року, будучи самовпевненим, розраховуючи на свій водійський досвід та навички керування транспортним засобом, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, маючи можливість завчасно оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, не вибрав безпечної швидкості руху, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, з моменту виникнення небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості, не обрав завчасно безпечний боковий інтервал, у результаті чого допустив наїзд керованого ним автомобіля на пішохода гр. ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в той час рухалася по проїзній частині дороги у попутному з автомобілем напрямку.

Внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритого бамперу перелому середньої третини лівого стегна, гематоми задньої поверхні лівого стегна; відкритого перелому обох кісток правої гомілки в нижній третині; відкритої черепно-мозкової травми з наявністю масивної рваної рани шкірних покровів склепіння голови, обличчя, множинних уламкових переломів кісток основи, склепіння та лицевого черепу, повного травматичного видалення речовини головного мозку з пошкодженням оболонок мозку; тупої травми черевної порожнини, множинних розривів печінки та селезінки; гемоперитонеуму; двобічних переломів ребер з пошкодження плеври справа, правої легені та пневмогемотораксом справа; поперечного перелому хребта з повним розривом спинного мозку, на рівні 12-го грудного та 1-го поперекового хребців; переломів кісток правої половини тазу, в області правого повздовжньо-поперекового з`єднання, крила повздовжньої кістки, поперечної гілки лобкової кістки та розриву лобкового з`єднання з деформацією правої половини тазового кільця, рваної рани правої пахової складки, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, які призвели до її смерті.

Дані тілесні ушкодження отримані ОСОБА_7 перебувають безпосередньо у причинному зв`язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою.

Своїми діями ОСОБА_4 , порушив вимоги п. 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін «безпечна швидкість», «дорожні умови» та «дорожня обстановка», п.п. б) п. 2.3., п.12.1., п. 12.2., п. 12.3., п. 12.4., 13.1. та 13.3. «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, які вступили в дію з 01 січня 2002 року.

Порушення водієм ОСОБА_4 , вище вказаних вимог Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме смертю ОСОБА_7 .

Слідчий вказує, що на підставі вищевикладеного, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, а саме - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Вказує, що 22 травня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України. Вина підозрюваного ОСОБА_4 , обґрунтовано підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03.11.2022 та схемою до нього; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 04.11.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 03.1.2022; заява-клопотання від ОСОБА_8 , від 03.11.2022; протокол огляду речей та перегляду відеозапису від 07.11.2022; протоколом огляду місця події від 18.01.2023 та схемою до нього; висновком експерта №СЕ-19/107-22/11293-ФП від 06.02.2023; висновком експерта №187 від 23.11.2022, трупа ОСОБА_7 ; висновком експерта №СЕ-19/107-22/9740-ІТ від 27.12.2022; висновок експерта №СЕ-19/107-22/9741-IT від 28.12.2022; висновком експерта №2048 від 14.11.2022; протоколом огляду предмета від 29.11.2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , від 29.11.2022; висновком експерта №СЕ-19/107-23/3869-ІТ від 24.04.2023; повідомлення про підозру ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ..

Зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому в сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні відносно ОСОБА_4 найбільш суворий запобіжний захід у вигляді - тримання під вартою. Так злочин, який інкримінується ОСОБА_4 , а саме ч.2 ст.286 КК України є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також ОСОБА_4 , може незаконно впливати на свідків, які вже встановлені, та осіб, які володіють відомостями щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Крім цього, ОСОБА_4 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у поза процесуальні відносини із свідками, та схиляти їх до з міни даних слідству показань. Аналогічним чином ОСОБА_4 , зможе впливати ще на понятих, експертів та спеціалістів, які залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз, що негативно вплине на хід досудового розслідування та/або до підбурювання дачі ними неправдивих показань, або відмови від надання таких.

Враховуючи вищенаведене, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном 60 діб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечили. Захисник вказав, що ОСОБА_4 протягом шести місяців досудового розслідування жодного разу не порушив зобов`язання з`являтися до слідчого, свою вину визнав з початку вчинення ним злочину, має на утриманні дитину, а тому захисник та ОСОБА_4 просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисника, приходжу до наступного висновку.

Згідно положень ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться (зареєстрований) орган досудового розслідування як юридична особа.

У провадженні слідчого Головного управління Національної поліції в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000314 від 03.11.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 176 КПК України, Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії).

25.05.2023 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, та санкція за вчинення якого, згідно ч. 2 ст. 286 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленні волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Слідчому судді, не надано достатньо доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність підстав вважати, що ОСОБА_4 , залишаючись на волі, не буде ухилятись від органу досудового розслідування та суду та впливати на свідків, потерпілого, спеціалістів та експертів у даному провадженні.

Крім того, на переконання суду, наявні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, що обумовлено необхідністю досудового розслідування у кримінальному провадженні та відсутністю на даний час підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Слідчим суддею приймається до уваги наявність обґрунтованої підозри про вчинення підозрюваним інкримінованого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існує ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, і за який йому може бути призначено покарання у виді позбавленні волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, що надає достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також враховуючи те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому вважаю, що клопотання є підставним, обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, слідчий суддя враховує при цьому обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про особу підозрюваного та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Для того щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ним час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кольчино, Мукачівського р-ну, Закарпатської обл., громадянина України, українця, одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під вартою до 26 липня 2023 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом, що складає 128 832 гривні.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

?прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ним час;

?не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця проживання;

?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду: ОСОБА_1