КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2439/23
Провадження № 1-кс/552/780/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

У клопотанні вказував, що у провадженні слідчого управління перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке 20.04.2023 року внесені до ЄРДР за №0000561 за ч.3 ст. 190 КК України, за фактом того, що 20.04.2023 року до чергової частини відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області надійшла заява ОСОБА_5 про те, що в період часу з травня 2021 року по травень 2023 року, невідома особа шляхом обману заволоділа автомобілем марки Toyota Camry Hybrid 2487 LДНЗ № НОМЕР_1 , належним заявнику, чим завдала матеріального збитку у великих розмірах.

Вказував, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження було допитано потерпілого ОСОБА_5 , який є директором ТОВ «Компанія торговий дім» «ЗЕРНОПРОДУКТ». Він повідомив, що у квітні 2021 року до нього звернувся ОСОБА_6 та прохав допомогти у придбанні автомобіля для особистих потреб, а ОСОБА_6 зобов`язувався компенсувати повну вартість транспортного засобу. Після обрання автомобіля ОСОБА_6 ,було укладено договір фінансового лізингу між ТОВ «ОТП Лізинг» та ТОВ «Компанія торговий дім» «ЗЕРНОПРОДУКТ» терміном на два роки. Вказав, що після укладення договору передав автомобіль Toyota Camry Hybrid 2487 LДНЗ № НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі ОСОБА_6 . Протягом двох років ОСОБА_6 жодного разу не провів оплату за автомобіль. На даний час не має змоги отримати у власність автомобіль, оскільки він перебуває у ОСОБА_6 .

Слідчий просив накласти арешт на майно - автомобіль марки Toyota Camry, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; - ключі до автомобіля марки Toyota Camry, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 до автомобіля марки Toyota Camry, 2021 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «ОТП Лізинг» шляхом позбавлення права відчудження, розпорядження, використання та проведення будь-яких ремонтних чи інших видів робіт, використовувати його, з метою приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, використання, перетворення, персування, розпорядження, передачі майна, яке буде зберігатися на майданчику для тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Полтавській області за адресою. Полтавська область, с. Розсошенці, вул.. Кременчуцька, 2В.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Володільці майна судом повідомлялись належним чином, в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно частини 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим не додано до матеріалів будь-яких доказів та підтвердження вартості майна, на яке необхідно накласти арешт.

Також, під час вивчення матеріалів клопотання слідчим суддею встановлено, що до поданих на розгляд слідчому судді матеріалів не долучено доказів повідомлення жодній особі про підозру.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, тобто що існує можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна .

Будь-яких доказів на підтвердження існування можливості відчуження майна слідчий до клопотання не надала.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням вище викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не надано доказів необхідності накладення такого арешту, а також відсутні ризики зазначені ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 173 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1