Справа № 750/3324/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/368/23
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

30 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника - адвоката ОСОБА_7

слідчої ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 350,ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженцю с. Сорокошичі Козелецького району Чернігівської області, громадянину України, з вищою освітою, працюючому ФОП, заступником директора ТОВ «Техносервіс-плюс», директором ТОВ «Украгропродукт», одруженому, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , фактично проживаючому в цьому АДРЕСА_2 , не судимому в силу ст. 89 КК України.

За наявними та матеріалами та встановленими обставинами, маючи на меті забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного - його вік, сімейний та майновий стан, вважав достатнім застосувати до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, визначених у клопотанні слідчого, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Строк дії обов`язків встановлений до 06 вересня 2023 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав на недоведеність слідчим та прокурором обставин, які б вказували, що застосування більш м`якого виду запобіжного заходу неможливе для запобігання тим ризикам, які суд визнав доведеними.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу слідчого судді з підстав незаконності та необґрунтованості судового рішення, постановити нову, якою до підозрюваного ОСОБА_10 застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Аргументує тим, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 23 листопада 2016 року у спосіб, передбачений КПК України, для вручення повідомлень, було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 350 КК України. ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років позбавлення волі.

16 липня 2020 року підозрюваного ОСОБА_10 , який на той час перебував у розшуку, було затримано на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 06 травня 2020 року.

17 липня 2020 року ухвалою слідчого судді ОСОБА_10 був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених КПК України. Відразу після прийнятого судом рішення, підозрюваний викликався для проведення процесуальних дій, однак, він проігнорував ухвалу суду та до слідчого не з`явився і про причини своєї неявки, не повідомив.

На думку прокурора, така поведінка підозрюваного свідчить про систематичне невиконання ним ухвали слідчого судді про визначення міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

29 липня 2020 року досудове розслідування було зупинене через повторне оголошення ОСОБА_10 в розшук.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено та підтверджено слідчим суддею наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, судом вже був застосований найм`якіший вид запобіжного заходу, який довів свою неефективність та неможливість запобігання встановленим ризикам, адже ОСОБА_10 переховувався від органу досудового розслідування та суду тривалий час.

У матеріалах кримінального провадження наявні численні повістки, повідомлення, корінці про виклик та квитанції листів на ім`я ОСОБА_10 на всі адреси, про які він вказує під час всіх судових засідань, які відбуваються за його участю. Проте, підозрюваний був відсутній за всіма чотирма адресами, на які були спрямовані повістки про виклик.

Прокурор вважає, що такою поведінкою підозрюваний затягує строки досудового розслідування, ухиляється від слідства та суду.

У даному випадку необхідно обрати такий запобіжний захід,який буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і такий запобіжний захід - тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора і слідчу, які підтримали доводи апеляційної скарги про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти доводів сторони обвинувачення, вказували на необґрунтованість пред`явленої підозри, про порушення прав ОСОБА_10 під час його затримання та перевищення працівниками поліції своїх службових обов`язків, заперечували проти обрання будь-якого виду запобіжного заходу, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє обґрунтованість оголошеної підозри, вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Як убачається із матеріалів справи, слідчим відділом Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0010594 від 24 грудня 2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 350, ч. 1 ст. 122 КК України.

Повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 350, ч. 1 ст. 122 КК України, за фактом умисного заподіяння середньої тяжкості тілесного ушкодження та умисного заподіяння легкого тілесного ушкодження службовій особі, у зв`язку з її службовою діяльністю, було складене 23 листопада 2016 року та 25 листопада 2016 року, відповідно до вимог ст.ст. 135, 278 КПК України, зважаючи на відсутність ОСОБА_10 за місцем проживання, направлене житлово-експлуатаційній організації за зареєстрованим місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 , для вручення ОСОБА_10

09 грудня 2016 року досудове розслідування у кримінальному провадженні було зупинене у зв`язку із оголошенням ОСОБА_10 у розшук.

13 липня 2018 року ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова був наданий дозвіл на затримання ОСОБА_10 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

06 травня 2020 року ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова повторно був наданий дозвіл на затримання ОСОБА_10 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

16 липня 2020 року ОСОБА_10 був затриманий на виконання ухвали слідчого судді та 17 липня 2020 року слідчим суддею Деснянського районного суду м. Чернігова підозрюваному обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням ряду обов`язків, визначених ст. 194 КПК України.

29 липня 2020 року досудове розслідування у кримінальному провадженні вкотре було зупинене через оголошення ОСОБА_10 у розшук

12 серпня 2020 року та 18 листопада 2021 року ухвалами слідчих суддів Деснянського районного суду м. Чернігова був наданий дозвіл на затримання ОСОБА_10 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

15 квітня 2022 року ОСОБА_10 був затриманий, однак, через ведення активних бойових дій на території Чернігівської області він був звільнений від тримання під вартою у зв`язку з неможливістю його доставки до суду.

06 червня 2022року досудове розслідування вкотре було зупинено через оголошення ОСОБА_10 в розшук.

05 липня 2022 року та 10 березня 2023 року ухвалами слідчих суддів Деснянського районного суду м. Чернігова був наданий дозвіл на затримання ОСОБА_10 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

14 серпня 2023 року ОСОБА_10 був затриманий на виконання ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Доводи сторони обвинувачення про необхідність обрання ОСОБА_10 саме запобіжного заходу у виді взяття під варту через можливість переховування підозрюваного від слідства та суду з тих підстав, що останній на виклики до слідчого не з`являвся, не зважаючи на те, що достеменно знав про оголошення йому підозри у кримінальному провадженні, а також через те, що раніше до нього вже застосовувався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, виконання обов`язків за яким він порушив, не з`являвся на виклик слідчого, через що перебував у розшуку, не в повній мірі свідчать про необхідність обрання підозрюваному найбільш суворого запобіжного заходу.

Так, ні слідчим, ні прокурором, суду не було надано доказів того, що ОСОБА_10 отримував хоча б одне повідомлення слідчого про необхідність прибуття до органу досудового розслідування. Більш того, слідчий достеменно був обізнаний про місце реєстрації та проживання підозрюваного, про місце його роботи, а тому не був позбавлений можливості з`ясувати графік його пересування по місту, для чого міг надати відповідне доручення оперативним працівникам.

На думку колегії суддів, слідчим не було вжито належних заходів для того, щоб вручити ОСОБА_10 повідомлення про його виклик до слідчого, а відтак, докази того, що ОСОБА_10 був обізнаний про те, що він викликається до слідчого або ж про те, що він перебуває у розшуку, відсутні. У зв`язку з чим, твердження прокурора про те, що ОСОБА_10 були порушені умови та обов`язки раніше обраного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання є безпідставними та не враховуються колегією суддів під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїй практиці наголошував на обов`язковості доказування існування ризиків, а не лише зазначення їх стандартного переліку. Так, у справі «Белевитський проти Росії», пп.111-112, вказано, що суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії нетяжких кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання до п`яти років позбавлення волі, офіційно працевлаштований та будучи оформленим фізичною особою підприємцем, виконує обов`язки заступника директора та директора на двох підприємствах, має на утриманні матір похилого віку, яка через наявні захворювання та перебування на лікуванні потребує постійного стороннього догляду, той факт, що він сам страждає на тяжке захворювання, а також наявність місця реєстрації та місця постійного проживання, що з урахуванням встановлених у кримінальному провадженні ризиків, характеру обвинувачення та даних про особу підозрюваного, вказує на те, що слідчий суддя прийшов до вірного висновку про те, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде цілком достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_10 та запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам.

Частиною 4 ст. 194 КПК України, передбачено, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 серпня 2023 року, про обрання підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 350, ч. 1 ст. 122 КК України, ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4