Справа № 474/688/23
Провадження № 1-кс/474/117/23
УХВАЛА

про скасування арешту майна

27.06.23р. смт Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянув клопотання ОСОБА_3 про скасування рішення суду про арешт майна, -

встановив:

26.06.2023р. ОСОБА_3 (далі - заявник) звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати рішення суду від 16.05.2023р. відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України на арешт його майна, так як вважає дії стосовно їх вилучення необґрунтованими, в законодавстві України не має статті яка забороняє зберігання, вилучених слідчим під час обшуку 13.05.2023р. предметів, а саме спортивного ножа та раритетного штик-ножа, який має історичну цінність.

Заявник в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України, повідомлений про час, дату і місце розгляду клопотання, про причини неявки не повідомив.

Оскільки, згідно ст. 174 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання про скасування арешту майна та належним чином повідомленні про судовий розгляд, не перешкоджає розгляду вказаного клопотання, а тому вважаю доцільним розглянути питання про скасування арешту майна, без участі заявника.

Особа, за клопотанням якої було арештовано майно, в судове засідання не викликалася оскільки з клопотання заявника не можливо встановити ні вказану особу, ні кримінальне провадження в межах якого накладався арешт на майно.

Розглянув клопотання заявника, вважаю встановленим таке.

Частиною 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 1 ст. 172 КПК України визначено, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту клопотання заявника вбачається, що останній просить скасувати рішення суду від 16.05.2023р., яким на його майно накладено арешт, однак у клопотанні жодним чином не зазначено за правилами якого судочинства кримінального, цивільного чи адміністративного було накладено арешт на майно. При цьому, оскільки у клопотанні заявник посилається на приписи ч. 1 ст. 174 КПК України, можна дійти висновку, що арешт на майно був накладений в рамках певного кримінального провадження. Проте у клопотанні не зазначено жодних даних кримінального провадження, ні його номеру, ні дати внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, тощо.

Також зі змісту клопотання не зрозуміло чи арешт на майно накладений слідчим суддею чи судом, на якій стадій перебуває кримінальне провадження - досудового слідства (дізнання) чи судового розгляду, що, в свою чергу, з огляду на приписи ч. 3 ст. 26 та ч. 1 ст. 174 КПК України, не дає можливості перевірити наявність у слідчого судді повноважень на розгляд вказаного клопотання.

Крім того до клопотання не надано жодних доказів на підтвердження його обґрунтованості, як і копії судового рішення, яким на майно заявника накладено арешт.

Окремо слід зазначити щодо вимоги заявника про скасування рішення суду про накладення арешту на майно. Така вимога згідно приписів ч. 3 ст. 26 та ч. 1 ст. 174 КПК України не може розглядатися слідчим суддею чи судом першої інстанції, оскільки вони можуть вирішувати лише питання щодо скасування арешту на майно, накладеного на підставі відповідної ухвали. Водночас питання щодо скасування рішення суду про накладення арешту на майно відповідно до приписів п. 9 ч. 1 ст. 309 та ст. 392 КПК України розглядається апеляційним судом.

Таким чином, з сукупності вищевикладеного слідує, що клопотання заявника є безпідставним та необґрунтованим, поданим з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, а відтак не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 26, 174, 369-372 КПК України, -

постановив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування рішення суду про арешт майна - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1