ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем України

Справа № 210/3912/23

Провадження № 1-кп/210/535/23

"31" липня 2023 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному порядку в залі Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000200 від 15.07.2023року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянин України, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей або інших осіб не має, з середньою освітою, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок за наступних фактичних обставин.

ОСОБА_3 13.07.2023 приблизно о 20 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився біля будинку №58 по вул. Криворіжсталі в Металургійному районі м. Кривого Рогу, де побачив свою знайому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В цей час у ОСОБА_3 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння майном, а саме мобільним телефоном, який належить потерпілій ОСОБА_4 .

Так, 13.07.2023 приблизно о 20 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи раптово виниклий протиправний умисел, направлений на вчинення кримінального проступку, з метою заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, використовуючи особливі довірчі стосунки з ОСОБА_4 , попросив її мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5 Prime» золотистого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 . ОСОБА_4 добровільно передала ОСОБА_3 належний їй мобільний телефон, адже була переконана в тому, що вона розпоряджається своїм майном з власної волі та не на шкоду своїм інтересам.

Коли пізніше того ж дня, 13.07.2023, ОСОБА_4 відійшла на декілька метрів, залишивши мобільний телефон у ОСОБА_3 , останній реалізуючи свій протиправний умисел, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, маючи можливість розпоряджатись чужим майном на свою користь, чим в результаті своїх протиправних дій завдав ОСОБА_4 майнову шкоду, загальна сума якої, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №3254 від 19.07.2023 складає 1 766, 67 грн.

Дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кваліфікуються як кримінальний проступок , передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, за ознаками: «заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство)».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження за №000200 від 15.07.2023 року вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України за ознаками «заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство)».

Частиною 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Від прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому зазначено, що оскільки підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ст.ст. 381, 382 КПК України він просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 , який був представлений захисником адвокатом ОСОБА_6 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Органом досудового розслідування встановлено фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення за частиною 1 статті 190 КК України, як беззаперечно визнані обвинуваченим та підтверджуються належними та допустимими доказами, які досліджені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження доведено наявність складу кримінального проступку в діях ОСОБА_3 вчиненого за вищевикладених фактичних обставинах, тому його слід визнати винуватим за частиною 1 статті 190 КК України за ознаками «заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство)», та призначити покарання в межах санкції цієї частини статті.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного ОСОБА_3 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Крім того, обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання суд визнає щире каяття, відшкодування завданої шкоди шляхом повернення майна. Згідно з ст. 67 КК України, обставини які обтяжують покарання - не встановлено.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення засуджених, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

З урахуванням вищевикладеного, відповідно до статей 50, 65 КК України з метою виправлення ОСОБА_3 , а також запобігання скоєння нових злочинів, суд, з урахуванням обставин та тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, що на думку суду, буде справедливим та достатнім для досягнення мети покарання.

Саме така міра покарання, на думку суду, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і є найбільш доцільною, достатньою для виправлення підсудного та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Частинами другою, третьою та четвертою статті 75 КК України встановлено, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання, в тому числі, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Суд враховує наявність кількох обставин, які пом"якшують відповідальність, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, вчининення злочину вперше, відсутність судимостей, позитивну характеристику, що свідчить про те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, а тому ОСОБА_3 можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням строком в один рік.

Щодо питання покладення обов`язків із числа регламентованих статтею 76 КК України, слід зазначити, що частиною другою статті 75 КК України передбачена можливість суду приймати рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди, а також узгодженя звільнення від відбування покарання з випробуванням. У цьому випадку суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Тобто, тривалість іспитового строку та перелік обов`язків суд визначає самостійно з урахуванням характеру та тяжкості обвинувачення.

Враховуючи вищевикладене, та встановлені обставини, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені пунктами 1-2 частини першої статті 76 КК України, та пункту 2 частини 3 статті 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень

Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати про залучення експерта.

Судові витрати відсутні. Цивільний позов: не заявлений. Запобіжний захід не обирався.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України

Керуючись ст. 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. п.1, п.2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили - не застосовувати.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5 Prime» золотистого кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 згідно розписки від 18.07.2023року передано потерпілому на зберігання залишити у потерпілої ОСОБА_4 .

Матеріали кримінального провадження №000200 від 15.07.2023 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №210/3912/23, провадження №1-кп/210/535/23.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1