Справа №583/2507/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/403/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми, у режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 червня 2023 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 червня 2023 року клопотання слідчого СВ Охтирського РВП ГУ НП в Сумській області було задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 18 год. 00 хв. 01 серпня 2023 року.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, вважаючи його незаконним, захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю.

Вимоги поданої апеляційної скарги захисник мотивує тим, що оскаржувана ухвала постановлена слідчим суддею без з`ясування обставин законності та обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.1 ст.152 КК України, при тому, що останній розповідав про події, які мали місце 03 червня 2023 року зовсім по іншому, винним себе не визнавав та вказував, що інкримінованих йому дій не вчиняв.

Апелянт зазначає, що як пояснював ОСОБА_7 , в той день він завітав до домоволодіння, де шукав свого знайомого, який винен йому грошові кошти, на подвір`я не заходив, що підтверджується показами потерпілої ОСОБА_9 , яка повідомила, що побачила біля хвіртки незнайомого молодого чоловіка та підійшла до нього, питаючи хто він. Підозрюваний їй повідомив, що шукає ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), який тут проживає, при цьому, ніякого крику та погроз не було, потерпіла сказала, що вони з чоловіком купили даний будинок. Після цього ОСОБА_7 почав обурюватися, запитуючи, як це купили та де його грошові кошти? Потерпіла ОСОБА_9 голосно повідомила, з претензією: «Ти що не понімаєш, ми купили цей будинок!» Саме цю розмову чула свідок ОСОБА_12 та зрозуміла, що в сусідів відбуваються якісь розборки з приводу придбання житлового будинку та побігла до матері потерпілої ОСОБА_13 - ОСОБА_14 .

Крім того, слідчий суддя не врахував ті обставини, що футболка потерпілої ОСОБА_9 не зазнала ушкоджень, хоча остання стверджувала, що ОСОБА_7 смикав її за руки та бив, погрожував вбити, не надав оцінку тим обставинам, що як пояснювала потерпіла, ОСОБА_7 прикладав до її горла ніж та вимагав вступити у статевий зв`язок, при тому, що незрозумілим є те, яким чином, за таких обставин, саме ОСОБА_7 спускав із себе шорти, тримаючи в руках три ножі, як стверджувала потерпіла та чому вона не скористалася моментом втекти, коли ОСОБА_7 був без ножів та спускав шорти, з врахуванням того, що як вказувала мати потерпілої, двері у сарай не були зачинені із середини, а були лише причинені.

Апелянт вказує, що слідчий суддя застосував відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою лише на підставі показів потерпілої ОСОБА_9 , при тому, що жоден свідок, в тому числі мати потерпілої, не повідомили про наявність ножа чи ножів у ОСОБА_7 . На пряме питання слідчого, чи був ніж у руках ОСОБА_7 в той момент, коли вона зайшла до сараю, ОСОБА_14 повідомила, що не бачила, бо у сараї було темно. При цьому, не було надано правової оцінки показам ОСОБА_14 , що коли вона зайшла до сараю, то спитала : «Що тут відбувається?», тобто, за своєю першою реакцією з побаченого вона не встановила події, як злочин відносно її доньки, крім того, потерпілої ОСОБА_9 не кричала відразу, щоб мати звала на допомогу, а просто сказала: «Вийди». Також, слідчий суддя не звернув уваги на показання ОСОБА_14 про те, що її донька встала з колін та прикрила груди футболкою лише після того, як вона стала підходити ближче до молодих людей, при цьому, страху за своє життя у неї в момент, коли вона побачила свою доньку та ОСОБА_7 не було. Не було враховано і того, що ОСОБА_14 вийшла значно пізніше з сараю, аніж її донька ОСОБА_9 та ОСОБА_7 і останній не здійснював їй погроз, не кидався з ножем, якого ОСОБА_14 не бачила.

Крім того, апелянт вказує, що поза увагою слідчого судді залишилися і ті обставини, що на момент виклику поліції у потерпілої ОСОБА_9 не було слідів нанесення їй ударів в обличчя, і він, як захисник, стверджує, що сліди побоїв у останньої з`явилися після повернення з роботи її чоловіка ОСОБА_15 , а ОСОБА_7 їй побоїв не наносив. При цьому, огляд рук чоловіка потерпілої не було здійснено, як і не було його допитано щодо інформації, яку повідомила його дружина після його повернення з роботи, крім того, у даному кримінальному провадженню не було відразу взято біологічні зразки у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з метою встановлення факту статевих відносин, при тому, що відповідною експертизою можливо було б довести ті обставини, про які йдеться в повідомленні про підозру. Також, не було з`ясовано, чому потерпіла потрапила до лікарні на підставі самозвернення щодо отриманих тілесних ушкоджень і нічого не повідомила лікарям про статеві зносини.

Також, апелянт посилається і на те, що підозрюваний ОСОБА_7 не порушував попередньо обраний запобіжний захід, так як весь час знаходився у квартирі, він має сім`ю, і на даний час його дружина з донькою перебувають за кордоном, і він за ними дуже сумує.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка вважала рішення слідчого судді законним та обґрунтованим, просила залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, заперечувала перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000442 від 03 червня 2023 року, в якому ОСОБА_7 03 червня 2023 року було затримано у порядку ст. 208 КПК України, а 04 червня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження до слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області звернувся слідчий СВ Охтирського РВП ГУНП в Сумській області з клопотанням щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без права внесення застави.

Своє клопотання слідчий вмотивував обґрунтованістю пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,4 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Перевіряючи доводи вказаного клопотання, слідчим суддею, з врахуванням доданих до нього доказів, було встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч. 4 ст. 187 КК України), за вчинення якого йому загрожує суворе покарання від 8 до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та нетяжкого злочину (ч. 1 ст. 152 КК України), санкція якого передбачає покарання від 3 до 5 років позбавлення волі, а тому, з метою уникнення відповідальності, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, з врахуванням того, що підозрюваному відома потерпіла та свідки у даному кримінальному провадженні, а також їх адреси, слідчим суддею було встановлено ризик можливого незаконного тиску ОСОБА_7 на вказаних осіб, з метою зміни їх показів на свою користь, а за наявності того, що відносно останнього розглядається і інше кримінальне провадження за ч. 3 ст. 296 КК України, було встановлено ризик того, що підозрюваний може винити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчим суддею було враховано і те, що ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків та роботи, а також те, що у попередньому кримінальному провадженні відносно останнього було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, умови якого він не виконував, наслідком чого і стало те, що він є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, з врахуванням вказаних обставин, встановивши вищезазначені ризики, слідчий суддя і дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного ОСОБА_16 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що забезпечить його належну процесуальну поведінку під час досудового слідства та у суді, з чим також погоджується і колегія суддів і підстав для сумніву у правильності такого висновку не вбачає.

Ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, а саме, що при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею не було враховано того, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, колегія суддів вважає безпідставними, з врахуванням долученої слідчим до клопотання заяви потерпілої ОСОБА_9 , відомостей, які остання повідомила під час допиту, показань свідків, протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та інших доданих матеріалів, які є достатніми для висновку що обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, а тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При цьому, колегія суддів зауважує, що доведення обставин, викладених в повідомленні про підозру, здійснюється наявними в матеріалах провадження доказами, яких, в даному випадку для визнання її обґрунтованої, достатньо, а вирішувати питання допустимості та належності таких доказів, чи надавати їм оцінку, слідчий суддя під час розгляду провадження вказаного критерію, на стадії досудового розслідування, передбачених законом підстав не має.

За таких обставин, доводи апелянта про те, що у повідомленій ОСОБА_7 про підозру зазначено не так, як було насправді, та що останній розповідав про події, які мали місце 03 червня 2023 року зовсім по іншому, винним себе не визнавав та вказував, що інкримінованих йому дій не вчиняв, правильність висновків слідчого судді щодо необхідності застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з врахуванням встановлених ризиків, жодним чином не спростовують.

Що стосується доводів апелянта про те, що ОСОБА_7 має сім`ю, і на даний час його дружина з донькою перебувають за кордоном, а він за ними дуже сумує, то зазначене не є безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого, а інших доводів, за яких до підозрюваного можливо було б застосувати більш м`який запобіжний захід апелянтом не наведено, і таких обставин колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, а тому, оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 червня 2023 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4