Справа№ 953/2811/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова обвинувальний акт, направлений з Київської окружної прокуратури м. Харкова, по кримінальному провадженню №0000046 від 17.01.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який не одружений, не працює, має професійно-технічну освіту, не судимий в силу ст. 89 КК України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 16.01.2023 перебував у м. Харкові, коли у нього виник намір, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено - «PVP», для власного вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій намір, ОСОБА_3 за допомогою всесвітньої мережі інтернет, а саме у інтернет-магазині в телеграмм під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », через комп`ютер, замовив особливо небезпечну психотропну речовину обіг якої заборонено - «PVP», сплативши за це грошові кошти, за допомогою терміналу самообслуговування, після чого від невстановленої в ході досудового розслідування особи отримав повідомлення на свій мобільний телефон, а саме текстове повідомлення з координатами місцезнаходження так званої «закладки» з особливо небезпечною психотропною речовиною «PVP».

Прослідувавши до місця вказаного у текстовому повідомленні, ОСОБА_3 опинився біля будівлі розташованої по вул. Валентинівська 13-А, у м. Харків, де на землі, біля дерева, знайшов так звану «закладку», а саме, прозорий полімерний пакет з фіксатором, з кристалічною речовиною білого кольору, безпосередньо речовину ОСОБА_3 пересипав в паперову обкладинку, яку мав при собі та помістив до кишені одягненої на ньому куртки та з вказаного моменту почав зберігати особливо небезпечну психотропну речовину «PVP» при собі для власного вживання без мети збуту.

Тим самим ОСОБА_3 незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину «PVP» та з вказаного часу почав зберігати її при собі для подальшого власного вживання, без мети збуту.

16.01.2023 близько 14:00 години ОСОБА_3 перебував біля будинку розташованого за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, 13-А, де був виявлений працівниками поліції та під час огляду, добровільно, з кишені одягненої на ньому куртки, видав паперовий згорток з порошковою речовиною білого кольору. Згідно висновку експерта Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-23/1480-НЗПРАП від 27.02.2023 надана на дослідження речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP». Маса «PVP» (в перерахунку на масу речовини) склала: 0,2544 грам.

Таким чином, ОСОБА_3 всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», незаконно придбав та зберігав, без мети збуту, особливо небезпечну психотропну речовину - «PVP», що віднесений до наркотичних засобів, що знаходиться у незаконному обігу, згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин, без мети збуту.

В обвинувальному акту міститься клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені обставини та надав згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт, в якому міститься клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви ОСОБА_3 про визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

З огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_4 , враховуючи положення ст.ст. 381-382 КПК України, суд приходить до висновку про наявність законодавчо визначених підстав для розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до частини 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, які є належними, допустимими, не оспорюються учасниками судового провадження та є достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має професійно-технічну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не судимий в силу ст. 89 КК України.

Прийшовши до висновку про правильність кваліфікації органом дізнання дій ОСОБА_3 саме за ч. 1 ст. 309 КК України, суд вважає необхідним також зазначити, що наявні в матеріалах кримінального провадження та зазначені в обвинувальному акті судові рішення не дають підстав вважати ОСОБА_3 раніше судимою особою на час вчинення інкримінованого кримінального проступку, датованого 16.01.2023, виходячи з наступного.

Так, в матеріалах кримінального провадження дійсно містяться наступні судові рішення відносно ОСОБА_3 , а саме:

вирок Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2021, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України та за ч. 1 ст. 309 КК України йому призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання, з випробувальним строком на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (а.с. 60-63);

вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2021, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, за ч. 1 ст. 317 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання, з випробувальним строком на 1 (один) рік, з випробувальним строком на 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (а.с. 70-64);

ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 16.09.2022, якою у задоволенні подання начальника Немишлянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про звільнення від призначеного покарання, у зв`язку з закінченням іспитового строку ОСОБА_3 , засудженого 28.08.2021 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік - відмовлено (а.с. 64-67);

ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 19.09.2022, якою задоволено подання заступника начальника Немишлянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області відносно ОСОБА_3 про застосування покарання за наявності двох вироків. Ухвалено визначити порядок застосування покарання ОСОБА_3 за наявності двох вироків. З підстав, передбачених ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2021 більш суровим покаранням за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2021, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень - у виді 3 років позбавлення волі. Застосувати до ОСОБА_3 вимоги ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 у період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи (а.с. 68-69);

ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 26.12.2022, якою у задоволенні подання начальника Немишлянського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області про звільнення від призначеного покарання, у зв`язку з закінченням іспитового строку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2021 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 317 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік відмовлено. В мотивувальній частині цієї ухвали суд, зазначив, зокрема, що разом із тим, в направлених до суду матеріалах відсутні дані щодо того, що ОСОБА_3 протягом іспитового строку не вчинив нове кримінальне правопорушення, оскільки наявна в особовій справі вимога УІАП ГУ НП в Харківській області містить дані щодо вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень станом на 26.09.2022, однак іспитовий строк у засудженого спливає 12.10.2022 (а.с. 75-76).

Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Таким чином, як зазначено вище, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19.09.2022 визначено порядок застосування покарання ОСОБА_3 за наявності двох вироків. З підстав, передбачених ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.08.2021 більш суровим покаранням за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2021, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень - у виді 3 років позбавлення волі, застосовано ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік (а.с. 68-69). Зазначений іспитовий строк має обчислюватися з моменту проголошення останнього вироку суду, тобто, вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.10.2021, та сплинув 12.10.2022. Про такий порядок обчислення іспитового строку було зазначено й в мотивувальній частині ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 26.12.2022 (а.с. 75-76).

Згідно ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Відповідно до п. 1, п. 2-1 ч. 1 ст. 89 КК України, яка визначає строки погашення судимості, такими, що не мають судимості, визнаються, відповідно :

1) особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом;

2-1) особи, засуджені за вчинення кримінального проступку, після відбуття покарання.

Особа повинна вважатися несудимою відразу після спливу іспитового строку, оскільки в іншому випадку, якщо визнавати моментом погашення судимості день ухвалення судом рішення про звільнення засудженого від відбування покарання, то в такому разі після закінчення іспитового строку й до моменту набрання чинності ухвалою суду про звільнення засудженого від призначеного покарання з випробуванням може мати місце необґрунтована, з точки зору захисту та забезпечення прав і свобод людини і громадянина, пролонгація строку погашення судимості, що суперечить закону.

При цьому початок обчислення іспитового строку припадає на день проголошення вироку суду (ч. 1 ст. 165 КВК України) і не збігається з початковим моментом, коли особа визнається такою, що має судимість, - днем набрання законної сили обвинувальним вироком (ч. 1 ст. 88 КК України). У випадку засудження за останній злочин із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строк погашення судимості за попередній злочин має обчислюватися з дня набрання законної сили обвинувальним вироком за останній злочин, якщо протягом іспитового строку засуджений не вчинить нового злочину та якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване на інших підставах, передбачених законом, або суд не направить засудженого для відбування призначеного покарання відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України. Вказані висновки містяться в постанові Верховного Суду від 26.08.2020 (справа № 431/2787/19 провадження № 51-2894 км 20).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченим, осуді своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, його конкретні обставини та наслідки, особу винної, наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, у вигляді обмеження волі, в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, при цьому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд застосовує ст. 75 КК України і призначає покарання з іспитовим строком, із застосуванням ст. 76 КК України із покладенням обов`язків. Призначене покарання, на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати за проведення судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-23/1480-НЗПРАП від 27.02.2023 в сумі 1510,24 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у вигляді обмеження волі звільнити з іспитовим строком на 2 (два) роки, поклавши на нього обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з представником уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати за проведення судової експертизи дослідження матеріалів речовин та виробів Харківського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/121-23/1480-НЗПРАП від 27.02.2023 в сумі 1510 грн. 24 грн.

Речовий доказ - оглянутий полімерний пакет №5715080, який перебуває на зберіганні в камері схову речових доказів ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, окрім підстав, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1