печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження за клопотанням прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту,

ВСТАНОВИВ:

прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання, прокурор обґрунтовує тим, що Другим слідчим відділом територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001847 від 28.12.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що відповідно до наказу начальника державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 23 серпня 2022 року № 188/ОС-22 ОСОБА_4 призначено на посаду молодшого інспектора 1-ої категорії відділу режиму і охорони цієї ж державної установи.

ОСОБА_4 відповідно до присяги співробітника Державної кримінально-виконавчої служби України зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» до правоохоронних органів належать - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції і беруть участь зокрема у нагляді і контролі за виконанням законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» посадові та службові особи органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів зобов`язані забезпечувати правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах і на прилеглих до них територіях та вимагати від засуджених і осіб, узятих під варту, інших осіб виконання ними обов`язків, установлених законом.

У відповідності до посадової інструкції ОСОБА_4 в своїй роботі керується Конституцією України, іншими законами України, Кримінально-виконавчим кодексом України, Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів, нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України, а також положенням відділу нагляду і безпеки.

Частиною 2.2 Розділу 2 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 березня 2013 року № 460/5 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» передбачено, що працівникам СІЗО не дозволяється вступати в неслужбові стосунки з ув`язненими і засудженими, а також користуватися їх послугами.

Пунктом 5 ч. 4.2 Розділу 4 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 березня 2013 року № 460/5 «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» ув`язненим і засудженим забороняється вступати в суперечки та встановлювати неслужбові стосунки з персоналом СІЗО, а також особами, які їх відвідують.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України, п. 1 Примітки до ст. 364 КК України, службовими особами у ст. ст. 364, 368, 368-5, 369 КК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином ОСОБА_4 займаючи вказану посаду, маючи спеціальне звання молодший сержант внутрішньої служби, з моменту призначення на зазначену посаду є працівником правоохоронного органу, представником влади, а тому відповідно до ч. 2 ст. 18 КК України та примітки 1 ст. 364 КК України є службовою особою.

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Статтею 22 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особам рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Згідно зі ст. 23 цього Закону особам рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб у зв`язку із здійсненням такими особами діяльності, пов`язаної із виконанням функцій держави.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» особа, уповноважена на виконання функцій держави, у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язана невідкладно вжити заходів щодо: відмови від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Водночас ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді інспектора 1-ої категорії відділу режиму і охорони державної установи «Київський слідчий ізолятор», не зважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, здійснюючи функції представника влади, будучи працівником правоохоронного органу, тобто являючись службовою особою органів державної кримінально-виконавчої служби, відповідно до вимог зазначеного законодавства зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства, одержав неправомірну вигоду за наступних обставин.

На початку грудня 2022 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території державної установи «Київський слідчий ізолятор», розташованої за адресою: м. Київ, вул. Детгярівська, 13, маючи умисел на одержання неправомірної вигоди, повідомив ув`язненому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зможе безперешкодно пронести на територію установи заборенені до використання в слідчих ізоляторах предмети, а саме мобільні телефони за що ОСОБА_5 повинен передати ОСОБА_4 неправомірну вигоду від 1000 гривень за кожен пронесений мобільний телефон. Також ОСОБА_4 роз`яснив ОСОБА_5 умови передачі йому грошей за вчинення таких дій та умови передачі йому мобільних телефонів, які необхідно пронести на територію установи виконання покарань.

ОСОБА_5 , розуміючи протиправність дій ОСОБА_4 , звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення злочину останнім.

У подальшому, наприкінці першої декади грудня 2022 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, під час спілкування ОСОБА_5 з ОСОБА_4 , останній, маючи умисел на одержання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_5 , що для пронесення йому мобільних телефонів на територію державної установи «Київський слідчий ізолятор» необхідно, щоб особа, яка не перебуває в слідчому ізоляторі, передала йому необхідну кількість мобільних телефонів та передала гроші з розрахунком 1000 гривень за кожен мобільний телефон незалежно від марки та моделі.

Про необхідність допомоги у передачі мобільних телефонів та грошей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повідомив свого знайомого ОСОБА_6 , який погодився здійснити передачу мобільних телефонів та грошей ОСОБА_4

8 лютого 2023 року приблизно о 17:15 ОСОБА_6 , перебуваючи біля ТЦ «Квадрат» за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, 2 А, під час особистої зустрічі передав ОСОБА_4 мобільні телефони марки «Lenovo», «IPhone», «LG», «SONY» та «HTC» в кількості 5 штук, а також гроші в сумі 5000 гривень.

У період з 9 лютого 2023 року по 17 лютого 2023 року, ОСОБА_4 із вказаними мобільними телефонами безперешкодно пройшов на територію державної установи «Київський слідчий ізолятор», розташованої за адресою: м. Київ, вул. Детгярівська, 13, де передав частинами ОСОБА_5 указані мобільні телефони в кількості 5 штук, вчинивши дії в інтересах ОСОБА_5 за одержання неправомірної вигоди.

У подальшому, 7 березня 2023 року, приблизно о 17:44, ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 44 по вул. Академіка Щусєва, у м. Києві, під час особистої зустрічі передав ОСОБА_4 мобільні телефони марки «PRESTIGIO», «Lenovo», «WIKO», «LG», «HTC», «ZTE» та «Samsung», а також гроші в сумі 10000 гривень, після чого останнього затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Разом з тим, закінчити досудове розслідування неможливо, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати додаткові слідчі та процесуальні дії.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав у ньому зазначених.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтоване, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

07.03.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.

Повідомлення про підозру вручено батькові ОСОБА_7 - ОСОБА_8 .

Підозрюваний ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині згідно показань повністю визнає.

08.03.2023 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, а саме до 07.05.2023 включно, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Постановою заступника Генерального прокурора від 27.04.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001847 від 28.12.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 07.06.2023.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 07.05.2023, проте закінчити досудове розслідування на даний час неможливо внаслідок особливої складності даного кримінального провадження та великим обсягом процесуальних та слідчих (розшукових) дій, які необхідно ще провести, а саме: розсекретити матеріальні носії інформації щодо організації та проведення негласних слідчих (розшукових) дій; з урахуванням розсекречених матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій додатково допитати підозрюваного ОСОБА_4 ; з урахуванням усієї сукупності зібраних доказів скласти остаточне повідомлення про підозру ОСОБА_4 , повідомити її підозрюваному та допитати його; оголосити стороні захисну про закінчення досудового розслідування та ознайомити з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність у проведенні яких, виникне під час досудового розслідування.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно зі ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За положеннями ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вказаною статтею передбачено, також, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

За положеннями ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, підтверджується доданими до клопотання матеріалами. Окрім цього прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Таким чином, оцінивши в сукупності ступень тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 згідно вищевказаної норми КК України, обставини вчинення правопорушення, а також дані про особу підозрюваного, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, позицію прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя дійшов висновку про те, що міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 23:00 до 06:00 години наступної доби, за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строків досудового слідства, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати підозрюваного: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання та/або роботи.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту в період часу з 23:00 до 06:00 години наступної доби, за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строків досудового слідства, до 07.06.2023 включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання та/або роботи;

Визначити строк дії ухвали слідчого судді в межах строків досудового розслідування, до 07.06.2023 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1