Справа № 333/7125/19
Провадження № 1-кп/333/55/23
ВИРОК

Іменем України

15 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 29.10.2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з випробуванням на 1 рік;

2) 11.02.2009 року Василівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі вимог ст. ст. 71, 72 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2007 року та остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений з виправної колонії 30.03.2011 року умовно достроково, невідбутий термін 1 рік 5 місяців 5 днів;

3) 19.10.2011 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням вимог ст.ст. 70, 71 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі вимог ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 11.02.2009 року і остаточно призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений з виправної колонії 02.02.2015 року за відбуттям строку покарання;

4) 04.03.2016 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту. Звільнений з виправної колонії 17.04.2018 року за відбуттям строку покарання;

5) 27.02.2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки;

за обвинуваченням його у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2019 року, приблизно о 16 години 50 хвилин, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), з метою його реалізації, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, перебуваючи поблизу під`їзду № 5 будинку АДРЕСА_3 , побачив неповнолітніх раніше незнайомих йому хлопців, серед яких був ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Далі, на прохання ОСОБА_5 щодо здійснення телефонного дзвінка, ОСОБА_6 передав останньому мобільний телефон «Fly «LifeMega», в корпусі золотистого кольору imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , вартістю 1000 грн., що знаходився в його користуванні та належить потерпілій ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння вказаним мобільним телефоном, шляхом зловживання довірою, не маючи наміру його повертати, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим незаконно заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою, розпорядившись ним на власний розсуд та завдавши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму.

Крім цього, 06.01.2022 року, у денний час, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у дворі багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 з асфальтового покриття таємно викрав фрагмент силового кабелю «NA(F)2XSA(FL)2Y 1х400/70 6/10 kv», загальною довжиною 14 метрів, вартістю 6 980 гривень 26 копійок, без урахування ПДВ, що належить ТОВ «Землебудсервіс».

У подальшому, ОСОБА_5 разом з викраденим майном зник з місця скоєння кримінального правопорушення, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями ТОВ «Землебудсервіс» майнову шкоду на зазначену суму.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним і кваліфікує дії ОСОБА_5 як скоєння кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.2 ст.190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно (за фактом заволодіння майном ОСОБА_7 );

- ч.2 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно (за фактом крадіжки ТОВ «Землебудсервіс»).

Під час судового розгляду після зміни прокурором кваліфікації дій обвинуваченого з ч.2 ст.186 на ч.2 ст.190 КК України, ОСОБА_5 визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України і ч.2 ст.185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальних актах, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказані злочини і його заява про визнання винуватості не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Дійсно, у жовтні 2019 року, у денний час доби, проходячи біля одного з під`їздів по вул. Ситова у м. Запоріжжі, він помітив двох неповнолітніх раніше незнайомих йому хлопців. Коли він до них підійшов, то попрохав надати мобільний телефон, щоб подзвонити своїй матері. Один із хлопців передав йому мобільний телефон, по якому він почав дзвонити. Коли матір взяла слухавку, він під час спілкування з нею, почав потихеньку відходити від місця, де перебували хлопці, та у подальшому взагалі після закінчення розмови зайшов за будинок і пішов по своїх справах. У той день він знаходився у стані алкогольного сп`яніння і у нього з собою не було мобільного телефону. Потім він змінив у мобільному телефоні сім-карту, поставивши туди свою, але телефон він не виключав. Наступного дня його затримали працівники поліції, яким він видав мобільний телефон хлопця та розповів про обставини скоєння кримінального правопорушення.

Крім того, на початку січня 2022 року у денний час, в одному із дворів по вул. Північнокільцевій у м. Запоріжжі він побачив на асфальті неподалік від будинку зв`язаний моток кабелю. Так як біля нього нікого не було, він вирішив його забрати та здати на метал. Але у подальшому, через деякий час був зупинений працівниками поліції, які вилучили у нього цей кабель, а він розповів про обставини скоєння крадіжки. В той день він також був у стані алкогольного сп`яніння. У скоєному щиросердно розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, при обставинах, викладених у зміненому обвинувальному акті, відсутні цивільні позови, приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонували саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєних кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».

Суд до зміни прокурором обвинувачення за ч.2 ст.190 КК України, допитав неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ; дослідив письмі докази, а саме: протокол огляду місця події, протоколи пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_6 і свідку ОСОБА_8 ; протокол огляду предмета.

Крім того, судом були досліджені матеріали судово-психіатричної експертизи від 12.06.2023 року, згідно висновку якої ОСОБА_5 виявляв та виявляє у теперішній час ознаки психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості (у ступені легкої дебільності, згідно МКХ-9) з порушеннями поведінки, ускладненої психічними та поведінковими розладами внаслідок поєднаного вживання психоактивних речовин (алкоголь, психостимулятори, канабіноїди), синдром залежності. У період подій 30.10.2019 та 06.01.2022 року, зазначених в обвинувальних актах, ознак тимчасово хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації. Отже, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на даний час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Також, суд дослідив матеріали, що характеризують обвинуваченого.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час судового розгляду та досудового розслідування.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

В обвинувальному акті зазначено як обтяжуючу покарання таку обставину як рецидив злочину. Вказану обставину суд не вважає обтяжуючою, так як ця обставина фактично передбачена як одна з кваліфікуючих ознак скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 та ч.2 ст.185 КК України, а раніше ОСОБА_5 не був судимий за скоєння інших, ніж за корисливі кримінальні правопорушення (ст.185, 186, 190 КК України).

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст.12 КК України є нетяжкими злочинами, їх суспільну небезпечність, особу обвинуваченого: раніше п`ять разів був судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, його вік та здоров`я (на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває). Обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, не працював.

Також, суд приймає до уваги думку органу пробації, викладену у досудовій доповіді, згідно якої виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Враховуючи особистість обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, суд вважає, що виправлення та перевиховування останнього можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства - в місцях позбавлення волі, тому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України з урахуванням вимог ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд повинен до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, згідно положень ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На цей час ОСОБА_5 перебуває під вартою по іншому кримінальному провадженню, яке знаходиться у провадженні Запорізького районного суду м. Запоріжжя. По даному кримінальному провадженню обвинувачений не затримувався у порядку ст.208 КПК України та до нього не застосовувався такий запобіжний захід як тримання під вартою. Враховуючи вказані обставини, на думку суду, початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 необхідно рахувати, починаючи з дня приведення вироку до виконання.

Судом встановлено, що постановами слідчих мобільний телефон «Fly «LifeMega»; полімерний пакет; фрагменти кабелю діаметром 43 мм, довжиною 14 м та 8,7 м; ножівка по металу з дерев`яною ручкою були визнані речовими доказами.

Відповідно до п.4,5 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому: майно, яке не має цінності і не може бути використане, знищується; майно, що було предметом кримінального правопорушення, конфіскується, крім того, яке повертається власнику (законному володільцю).

В даному випадку викрадене майно (кабель), підлягає поверненню представнику потерпілого, мобільний телефон, повернутий під час досудового розслідування потерпілій ОСОБА_7 , необхідно залишити останній, а інші речі, що не мають цінності (пакет та ножівка по металу) - знищити.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільні позови заявлені потерпілими не були.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2019 року і остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати, починаючи з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази:

- мобільний телефон «Fly «LifeMega», в корпусі золотистого кольору imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 - залишити останній;

- полімерний пакет, упакований до паперового пакету та ножівку по металу, які були вилучені під час огляду місця події і на цей час зберігаються у камері речових доказів ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - знищити;

- фрагменти кабелю діаметром 43 мм, довжиною 14 м та 8,7 м, що зберігаються у камері речових доказів ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - повернути представнику ТОВ «Землебудсервіс» (юридична адреса: м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, буд.18, фактична адреса: м. Запоріжжя, вул. Північнокільцева буд.10, конт. тел. представника ОСОБА_9 НОМЕР_3 ).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1