У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000014 від 23.03.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

В С ТА Н О В И В:

09.08.2023 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000014 від 23.03.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про арешт майна, за яким він просить: накласти арешт на майно, що було вилучене 08.08.2023 року в результаті санкціонованого обшуку за фактичним місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки Ксіомі Редмі 9а, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім карткою № НОМЕР_3 належний ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що невідомі особи діючи умисно, з корисливих мотивів, не маючи встановлених законодавством підстав для набуття права власності подали до відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування до компетенції яких входить реалізація державної політики у сфері земельних відносин та реєстрації прав на нерухоме майно підроблені документи, внаслідок чого набули права на нерухоме майно, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами :08:001:0807 та :08:001:0808, що розташовані за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, Ясінянська селищна рада, полонина Драгобрат (за межами населеного пункту).

Окрім того органом досудового розслідування встановлено, що 28.02.2023 відділом №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0808, що розташована за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, Ясінянська селищна рада, полонина Драгобрат (за межами населеного пункту), власник ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_4 , підставою для державної реєстрації стала технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблена ФОП ОСОБА_5 та державний акт від 15.09.2000 ЗК 013522 (вказане підтверджується витягом з ДЗК НВ-023).

Також встановлено, що 24.02.2023 відділом №3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :08:001:0807, що розташована за адресою: Закарпатська область, Рахівський район, Ясінянська селищна рада, полонина Драгобрат (за межам населеного пункту), власник ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_4 , підставою для державної реєстрації стала технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розроблена ФОП ОСОБА_5 та державний акт від 15.09.2000 ЗК 013522 (вказане підтверджується витягом з ДЗК НВ-023).

В подальшому, а саме 03.03.2023 державним реєстратором Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області ОСОБА_6 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 1.0396 гa, з кадастровим номером :08:001:0808, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, номер запису про право власності 49486160, підстава для державної реєстрації права власності: державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЗК 013522, виданий 15.09.2000, видавник Ясінянська селищна рада Рахівського району.

Також, 10.05.2023 державним реєстратором Тячівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_7 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0.7789 гa, з кадастровим номером :08:001:0807, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, номер запису про право власності 50243356, підстава для державної реєстрації права власності: державний акт на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЗК 013522, виданий 15.09.2000, видавник Ясінянська селищна рада Рахівського району.

Однак, згідно відповіді архівного відділу Рахівської РДА, від 08.05.2023 №82/01-25 встановлено, що рішення Ясінянської селищної ради від 28.08.2000 №148 (на підставі якого видано державний акт про право власності на земельну ділянку ЗК 013522 від 15.09.2000) у архівний відділ не передавалося, а у серпні 2000 року засідання сесії Ясінянської селищної ради не проводилося, окрім того встановлено, що 18.05.2000 відбулося засідання одинадцятої сесії XXIII скликання Ясінянської селищної ради, а 05.09.2000 засідання дванадцятої сесії XXIII скликання Ясінянської селищної ради, також встановлено, що 08.08.2000 відбулося засідання виконавчого комітету Ясінянської селищної ради, однак, згідно переліку прийнятих рішень виконавчим комітетом рішення №148 не приймалось.

Відповідно до листа Ясінянської селищної ради від 16.03.2023 №07.1-05/388 вбачається, що у технічних документаціях на викопіюваннях з картографічних матеріалів, кадастрового плану, відомостях про встановлені межові знаки та актах прийому-передачі межових знаків на зберігання, підпис голови Ясінянської селищної ради не належить голові та є підроблений, а також відтиск печатки не відповідає дійсному відтиску печатки Ясінянської селищної ради (об`єм менший ніж на оригіналі), а також вказаним листом повідомлено, що жоден із працівників Ясінянської селищної ради не підписував як суміжний землекористувач межу земельної ділянки у актах прийому-передачі межових знаків на зберігання.

Під час досудового розслідування по матеріалах вищевказаного кримінального провадження у сторони досудового розслідування виникла необхідність у проведенні земельно - технічної, земельно - оціночної, почеркознавчих, експертизи з питань землеустрою та інших експертиз, для встановлення факту незаконного заволодіння шахрайським шляхом земельними ділянками з кадастровими номерами :08:001:0807 та :08:001:0808.

Основною умовою проведення вказаних експертиз являється дослідження оригіналів документів, на підставі яких здійснено набуття права власності на вказані земельні ділянки, підробки документів, допис та зміна документів на підставі яких здійснено реєстрацію, а також надано дозвіл на оформлення вказаних земельних ділянок їх власникам.

Посилаючись на вищевикладене, а також враховуючи те, що за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи на кого було оформлено дані дві земельні ділянки, а саме в приміщенні будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , можуть знаходитися речові докази у даному кримінальному провадженні, а саме оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер ЗК 013522, виданий 15.09.2000, видавник Ясінянська селищна рада Рахівського району, оригінал технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4 на території Ясінянської селищної ради, урочище Драгобрат, б/н, Ясінянська територіальна громада, чорнові записи, мобільні телефони тощо.

Встановлено, що домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про власника відсутні.

Згідно особової картки Державної міграційної служби України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

08.08.2023 року в проміжок часу з 10 години 00 хвилин по 10 годину 30 хвилин старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , проведено санкціонований обшук на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду №308/11625/23 від 24.07.2023, в ході проведення якого виявлено та в подальшому вилучено наступне:

- мобільний телефон марки Ксіомі Редмі 9а, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім карткою № НОМЕР_3 належний ОСОБА_4 .

У подальшому вказаний мобільний телефон відповідно до постанови старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_9 визнано речовим доказом відповідно до ст. 98 КПК України.

Прокурор вказує, що метою арешту майна є збереження речових доказів у кримінальному провадженні та недопущення їх подальшого відчуження до з`ясування всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, що в подальшому ускладнить встановлення істини та проведення необхідних слідчих дій.

У вказаному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, однак, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, прошу розглянути вказане клопотання про арешт майна, без власників майна, їх захисника, представника, у зв`язку з тим, що це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення збереження речових доказів, є пропорційним втручанням у права власника майна (третьої особи) та інших осіб і не матиме надмірних наслідків для таких осіб.

У судове засідання прокурор не прибув, однак в матеріалах справи наявний його рапорт в якій він просить розгляд справи провести без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею при розгляді клопотання встановлено, що згідно витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000014 від 23.03.2023 року досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні проводиться Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Як вбачається з протоколу обшуку від 08.08.2023 року на підставі ухвали слідчого судді від 24.07.2023 року у справі №308/11625/23 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Ксіомі Редмі 9а, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім карткою № НОМЕР_3 належний ОСОБА_4 .

Слідчим суддею встановлено, що до теперішнього часу жодній особі повідомлення про підозру не оголошено, тобто арешт на майно, яке тимчасово вилучене в ході затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, є майном особи, яка не є підозрюваними, обвинуваченими у даному кримінальному провадженні.

Постановою старшого слідчого відділу розслідувань особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 від 09.08.2023 року тимчасово вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно протоколу огляду предмета від 11.08.2023 року, який проводився слідчим відділу СУ ГУНП в Закарпатській області під час огляду мобільного телефону марки Ксіомі Редмі 9а, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 встановлено, що інформації з телефону, яка б мала суттєве значення в кримінальному провадженні не отримано, огляд на цьому завершено. З місця огляду нічого не вилучалось.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, звертаючи увагу на імперативний характер кримінального процесуального законодавства, вважає за необхідне наголосити на той факт, арешт майна у кримінальному провадженні допускається виключно з метою та у спосіб визначений ч. 2 ст. 170 КПК України.

Разом з тим, слідчий просить накласти арешт на майно з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні та недопущення їх подальшого відчуження,

Проте, як вбачається з протоколу огляду від 11.08.2023 встановлено, що інформацію з телефону, на який прокурор просить накласти арешт, яка б мала суттєве значення в кримінальному провадженні не відсутня, огляд на цьому завершено. Отже, будь якого доказового значення у даному кримінальному провадженні дане тимчасово вилучене майно не має.

Враховуючи все вищенаведене, слідчий суддя приходить висновку, що слідчим жодними належними та допустимими доказами не доведено наявність визначених чинним кримінальним процесуальним законодавством підстав, мети для накладення арешту на мобільний телефон марки Ксіомі Редмі 9а, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім карткою № НОМЕР_3 належний ОСОБА_4 . Разом з тим, слідчий суддя вважає, що в клопотанні не міститься достатніх і належних доказів наявності правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки не надано слідчому судді доказів, що таке майно може бути речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, відповідно є недоведеним обґрунтування необхідності арешту вилученого майна в частині запобігання його знищенню, перетворенню, відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування, тобто посилання прокурора на те, що вилучене майно може бути знаряддям злочину, на переконання слідчого судді є припущенням сторони обвинувачення, не є співрозмірними із вимогами кримінально-процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 131-132, 170, 171-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити повністю у задоволенні клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000014 від 23.03.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про арешт майна.

Повернути тимчасово вилучене майно особі, у якої воно було вилучено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки Ксіомі Редмі 9а, чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім карткою № НОМЕР_3 належний ОСОБА_4 .

Ухвала про відмову у накладенні арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1