Дата документу 30.06.2023Справа № 554/7629/22
Провадження № 1-і/554/1/23
У Х В А Л А

29 червня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні судді Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_6 перебувають матеріали кримінального провадження № 0002088 від 01 липня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою суду від 07 березня 2023 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_5 , а судове провадження зупинено до його розшуку.

05 квітня 2023 року ухвалою суду надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали встановлено до 05 квітня 2024 року.

28 червня 2023 року, о 18 год 15 хв, обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий працівниками Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області.

29 червня 2023 року прокурор Салтівської окружної прокуратури м. Харкова звернулася до суду з клопотанням про обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке цього ж дня на підставі розпорядження керівника апарату Октябрського районного суду м. Полтави № 997, у зв`язку з перебуванням судді ОСОБА_6 у щорічній відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було розподілене в провадження судді ОСОБА_1 .

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, мотивуючи його тяжкістю інкримінованого останньому кримінального правопорушення, характеристикою його особи, який не має постійного місця мешкання, не одружений та не працевлаштований, що свідчить про відсутність в нього сталих соціальних зв?язків та офіційних джерел доходу, а також з огляду на викладене та фактичні обставини здійснення цього кримінального провадження, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, про наявність ризику переховуватися від суду свідчить процесуальна поведінка обвинуваченого, яка полягала в тому, що він систематично на виклики суду у підготовчі судові засідання до Октябрського районного суду м. Полтави не з?являвся без повідомлення суду причин своєї неявки, за місцем мешкання був відсутній та взагалі там тривалий час не проживає, встановити фактичне його місцезнаходження працівниками поліції не виявилося можливим, у зв?язку з чим ухвалою суду був оголошений його розшук. Крім того, вважала, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідків в цьому кримінальному провадженні з метою зміни їх показань в суді, так як останні являються безпосередніми очевидцями події, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. За таких обставин вважала, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що він дійсно змінив своє постійне місце мешкання, переїхавши до своєї хрещеної, де весь цей час і знаходився. Однак, адресу її проживання він повідомив слідчому, а тому його дії були вчинені не з метою ухилення і переховування від суду. Повідомив, що мобільний телефон, номер якого зазначений в обвинувальному акті, він загубив.

Захисник обвинуваченого вважав клопотання прокурора необґрунтованим, а ризики з огляду на викладені обвинуваченим обставини справи, не доведеними, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 19 липня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов?язання строком на два місці в межах строку досудового розслідування та покладеного на нього обов`язки: прибувати до слідчого СВ ХРУП № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області, прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова за першою вимогою, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це уповноважених осіб; не виїжджати за межі міста Харкова та Харківської області без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи, а також утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні. Цією ж ухвалою роз?яснено, що в разі не виконання особистого зобов?язання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно положень ч. 1 ст. 131 КПК України запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені вище дії.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в ст. 178 КПК України.

Зокрема, необхідно провести оцінку в сукупності всіх обставин, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Із системного аналізу положень ч. 3 ст. 182 та ст. 200 КПК України слідує, що зміна запобіжного заходу на більш жорсткий можлива за наявності обставин, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, зокрема у разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які прокурор на той час не знав і не міг знати. При цьому, прокурор зобов`язаний надати суду докази обставин, на які він посилається.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати,що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні, суд вважає, що сукупність матеріалів судового провадження на даному етапі розгляду кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Обов`язок обґрунтування ризиків кримінального провадження Кримінальним процесуальним кодексом України покладено на сторону обвинувачення.

Так, аналізуючи клопотання прокурора в сукупності із встановленими судом фактичними обставинами цього кримінального провадження, суд вважає, що прокурором в повній мірі доведено наявність ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, з огляду на тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а також те, що під час здійснення судового провадження, останній вчиняв дії, які свідчили про його умисне ухилення від суду. Зокрема, матеріалами кримінального провадження підтверджується, що обвинувачений з вересня 2022 року не з`являється до суду, про поважність причин своєї неявки суд в жодному випадку не повідомляв та заяв про відкладення судового розгляду не подавав, за місцем свого мешкання тривалий час був відсутній, за наслідком чого ухвалою суду від 07 березня 2023 року був оголошений в розшук. Крім того, про факт вчинення ним дій з метою переховування від суду свідчить та обставина, що останній змінив своє фактичне місце мешкання, не повідомивши про це ні слідчого, ні прокурора, ні суд. Його ж твердження про те, що він надавав слідчому адресу свого зміненого місця мешкання повністю спростовані прокурором, яка в судовому засіданні категорично ствердила про те, що в сторони обвинувачення відсутні відомості щодо зміни останнім свого фактичного місця проживання, зазначеного в обвинувальному акті. До того ж, про втрату свого мобільного телефону він не повідомляв. Такі дії останнього в своїй сукупності розцінюються судом як такі, що вчинені з метою ухилення від суду та свідчать про вірогідність аналогічної процесуальної поведінки і в майбутньому в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, а тому суд приходить до висновку про наявність визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику переховування обвинуваченого від суду.

Крім того, суд приймає до уваги доводи прокурора про наявність ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків в цьому кримінальному провадженню, за наслідком чого вони можуть змінити свої показання або відмовитись від давання показань, а також ризику вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень, з огляду на характеристику його особи, який не має постійного місця мешкання, офіційно непрацевлаштований та не одружений, що свідчить про відсутність в нього сталих соціальних зв?язків та постійного джерела доходу.

Зважаючи на викладене, враховуючи фактичні обставини цього кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, суд вважає за необхідне обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як в судовому засіданні не встановлено достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого без ізоляції його від суспільства та обставин, які б виключали можливість повторення вчинення ним аналогічних дій, а тому, на переконання суду, жоден із більш м?яких запобіжних заходів, зокрема домашній арешт чи особисте зобов?язання, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

На підставі викладеного, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення клопотання прокурора з мотивів, наведених в ньому.

Разом із цим, постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з положень ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до якого, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом та вважає за необхідне, керуючись положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КК України, згідно яких розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (із розрахунку 2684 грн), вважаючи, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При визначенні розміру застави саме в такому розмірі, суд враховує практику ЄСПЛ, яка є джерелом права в Україні, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі Мангурас проти Іспанії ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 27 серпня 2023 року, взявши його під варту негайно з місця його знаходження під час розгляду справи.

Визначити обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161 040 грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, обвинуваченого з-під варти - звільнити.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого наступні обовязки: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися за межі України без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до вимог ст. 182 КПК України, в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде внесена в дохід держави та зарахована до Державного бюджету України.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п?яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 30 червня 2023 року о 09 годині.

Суддя ОСОБА_7