Провадження №1-кс/592/4899/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2023 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , без фіксації процесуальної дії технічними засобами, розглянувши клопотання дізнавача Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000774 від 29.07.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач своє клопотання мотивує тим, що 29.07.2023 р. до ЧЧ Сумського РУП надійшов рапорт від начальника СПП ВП Сумського РУП ОСОБА_4 про те, що 28.07.2023 р. близько 17:49 год. невідомі особи зайшли до дитячого садку по вул. Г. Кондратьєва, 52 та в подальшому нікого не впускали та не випускали, при виїзді на місце події було виялвено автомобіль марки «Toyota Tundra» д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду візуально на лобовому склі було виялвено перепустку на безперешкодне пересування автомобіля, видане начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке має можливі ознаки підробки.

29.07.2023 р. на місце події направлено слідчо-оперативну групу Сумського РУП ГУНП в Сумській області, якою 29.07.2023 в період часу з 12:19 год. по 13:12 год. проведено огляд місця події в автомобілі TOYOTA TUNDRA, д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого було вилучено аркуш паперу з надписом « ОСОБА_6 », видана ІНФОРМАЦІЯ_3 - запаковано до спец, пакету WAR1133447.

На підставі отриманих матеріалів до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України.

З метою встановлення всіх обставин вчиненого правопорушення, у провадженні необхідно провести судову експертизу з метою підтвердження чи спростування факту підробки вищевказаного аркушу паперу(перепустка).

Вилучений аркуш паперу(перепустка) під час огляду місця події саме по собі є речовим доказом у кримінальному провадження, оскільки може зберегти на собі сліди вчиненого злочину.

У судове засідання дізнавач не з`явився.

Дослідивши матеріали клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 29.07.2023 р. у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000774 зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, досудове розслідування у якому здійснює Сумський РУП ГУНП в Сумській області.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а згідно ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення, крім іншого: 1) збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст.98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3 і 4 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст.170 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів клопотання, метою накладення арешту на вказане майно є забезпечення збереження його, як речового доказу, які на думку дізнавача відповідають критеріям ст. 98 КПК України.

Долученими до матеріалів клопотання відомостями не доведена відповідність вказаного майна, на який просить накласти арешт критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

При цьому, долучена до матеріалів клопотання постанова про визнання вказаного майна речовим доказам у кримінальному провадженні, також таких даних не містить.

Таким чином, дізнавач приймаючи таке рішення обмежився виключно цитуванням ст. 98 КПК України, без будь-якої вказівки про можливу належність цього майна до речових доказів.

Тобто, з постанови дізнавача про визнання майна речовими доказами не вбачається зв`язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні та майном третьої особи, на яке просить дізнавач накласти арешт з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт. Чинним кримінальним процесуальним законодавством визначена можливість арешту майна третьої особи лише за клопотанням прокурора.

Разом з тим, ініціатором клопотання є дізнавач, який є неналежним суб`єктом на звернення з клопотанням про арешт майна в розумінні ст. 64-2 КПК України.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 64-2, 132, 171, 172 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000774 від 29.07.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - повернути для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення недоліків, що не перевищує 72 години з моменту отримання копії ухвали.

Після усунення недоліків сторона кримінального провадження не позбавлена права повторно звернутися із даним клопотанням до суду в загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1