У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» вересня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з

приміщення Южноукраїнського міського

суду Миколаївської області)

представника третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт

адвоката ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 серпня 2023 року про арешт майна.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 серпня 2023 року накладено арешт, у кримінальному провадженні № 0000024 від 11.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191, ч. 3 ст. 201-2 КК України, на рухоме майно, що перебуває у власності ОСОБА_8 , а саме, автомобіль марки «OPEL» модель «VIVARO», 2016 року випуску, сірого кольору, VIN номер: НОМЕР_1 , номерні знаки НОМЕР_2 , заборонивши відчуження та розпорядження вказаним майном.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_7 , просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною, оскільки для застосування п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, окрім іншого, слідчий суддя повинен встановити наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та належність майна саме підозрюваному.

Вказує, що зазначений автомобіль є спільної власністю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тому на думку апелянта, конфіскованим може бути тільки майно винного, а тому воно має бути виділено із спільного майна подружжя на час його конфіскації.

Встановлені слідчим суддею обставини.

08.08.2023 слідчий слідчого відділу Відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Южноукраїнського відділу Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «OPEL» модель «VIVARO», 2016 року випуску, сірого кольору, VIN номер : НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 .

Клопотання слідчий мотивує тим, що СВ відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000024 від 11.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 201-2 КК України. 03.08.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що з урахуванням санкції ч. 3 ст. 201-2 КК України, необхідно накласти арешт відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України.

Позиції учасників судового провадження.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - адвокат ОСОБА_6 , підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд встановив таке.

Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З огляду на те, що копію повного тексту оскаржуваної ухвали адвокат отримав 21.08.2023, а апеляційна скарга подана 25.08.2023, строк на подачу апеляційної скарги, з урахуванням мотивів наведених апелянтом, повинен бути поновлений.

Що стосується доводів апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали, апеляційний суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження (ч. 2 ст. 131 КПК України), які, на підставі ч. 3 ст. 132 КПК України, не можуть бути застосовані, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Ці вимоги закону слідчим суддею при прийнятті рішення враховані в повній мірі.

З матеріалів провадження вбачається, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 внесені відомості за ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 201-2 КК України.

03 серпня 2023 року повідомлено про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, тобто у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку, вчиненому у великому розмірі, службовою особою з використанням службового становища, під час дії воєнного стану.

Так, відповідно до відповіді з Територіального сервісного центру № 4842 Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС в Миколаївській області було встановлено, що за ОСОБА_8 зареєстровано автомобіль марки «OPEL» модель «VIVARO», 2016 року випуску, сірого кольору, VIN номер: НОМЕР_1 , номерні знаки: НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію серія НОМЕР_3 , видане 08 лютого 2022 року у ТСЦ № 8046 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області. Вартість автомобіля 209 400 грн.

Тобто, у підозрюваного ОСОБА_8 є майно, на яке необхідно накласти арешт з метою подальшого забезпечення виконання вироку суду, пов`язаного з конфіскацією майна.

Аналізуючи встановлені досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що наявні достатні підстави вважати, що з урахуванням санкції ч. 3 ст. 201-2 КК України, необхідно накласти арешт на майно відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України.

Приймаючи рішення про накладення арешту, слідчий суддя достатньо мотивував рішення, врахувавши мету накладення арешту.

В поданій апеляційній скарзі апелянт стверджує, що автомобіль є спільною власністю подружжя. Проте, зазначене питання щодо належності зазначеного майна також і іншій особі, не може бути вирішено у даному провадженні.

Наразі, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права, і саме за таких умов може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на вказане майно.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею прийнято законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 серпня 2023 року про арешт майна - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3