ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/164/23 Справа № 711/1589/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

власника майна - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2023 року про задоволення клопотання старшого слідчого в ОВС ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погодженого з начальником відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000060 від 08 лютого 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в :

15 березня 2023 року старший слідчий в ОВС ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим начальником відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, поданого в рамках кримінального провадження № 0000060 від 08 лютого 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України, вказуючи, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування в рамках даного кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2023 року клопотання старшого слідчого в ОВС ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене начальником відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження № 0000060 від 08 лютого 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, задоволено.

Накладено арешт у кримінальному провадженні, внесеному 08 лютого 2022 року до ЄРДР за № 0000060, на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, який прикріплений до банківської картки АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 , яка була відкрита 22 вересня 2021 року на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка була у користуванні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заборонено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , а також будь-яким особам за їхньою довіреністю, здійснювати дії, пов`язані з відчуженням грошових коштів, що зберігаються на банківському рахунку, який прикріплений до банківської картки АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 , до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Зобов`язано службових осіб АТ КБ «Приватбанк» повідомити СУ ГУНП в Черкаській області про факт виконання ухвали слідчого судді про накладення арешту, а також суму арештованих коштів станом на день виконання ухвали на банківському рахунку, який прикріплений до банківської картки АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 , яка була відкрита 22 вересня 2021 року на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Ухвала мотивована тим, що підозрюваний ОСОБА_10 у своїй злочинній діяльності використовував банківську карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить його матері ОСОБА_7 . Враховуючи вказане є достатньо підстав вважати, що підозрюваний користувався вказаною картою зі згоди матері, яка в свою чергу, як власник картки банківського рахунку прив`язаного до нього, повинна була знати про неодноразові зарахування грошових коштів на цей рахунок, з`ясувати їх походження та підстави їх переказу на її банківську картку.

В даному випадку обмеження права власності шляхом накладення арешту на грошові кошти, наявні на банківському рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_11 , цілком відповідає принципу співмірності виконання завдань кримінального провадження, оскільки, не накладення арешту на грошові кошти, наявні на банківському рахунку відкритому на ім`я ОСОБА_11 , може призвести до подальшого їх відчуження, що суперечить завданням кримінального провадження та унеможливить виконання заходу кримінально-правового характеру у виді спеціальної конфіскації майна, передбаченого ст. 96-2 КК України, у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та винесення обвинувального вироку.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, представником ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на її незаконність та не обґрунтованість, порушено питання про скасування приведеної ухвали слідчого судді в частині накладення арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, який прикріплений до банківської карти АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка була відкрита 22 вересня 2021 року на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та була вилучена під час обшуку 15 листопада 2022 року.

Мотивація скарги зводиться до того, що оскаржуваною ухвалою суду в рамках кримінального провадження № 0000060 від 08 лютого 2022 року, було накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку належному ОСОБА_7 .

В той же час, як зазначає автор скарги, вона не являється підозрюваною чи обвинуваченою у даному кримінальному провадженні, матеріали справи не містять даних, що підтверджують право власності на майно, на яке накладено арешт. В свою чергу ОСОБА_7 являється ФОП, а на банківський рахунок надходять кошти, пов`язані з її діяльністю як підприємця та соціальні виплати.

Крім того, розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно слідчим суддею було проведено без її участі, що відповідно порушує її право, як власника майна, зокрема щодо можливості надання пояснень, які стосуються предмету клопотання.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності.

За вимогами ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст. ст. 132, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою спеціальної конфіскації.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст. 96 - 2 КК України.

Згідно п. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Завданням арешту майна підозрюваних є запобігання можливості його відчуження та розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 96 - 2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно:

1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави;

4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна (ч.2 ст. 96-2 КК України).

Частиною 4 ст. 96-2 КК України визначено, що гроші, цінності, в тому числі кошти, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, інше майно, зазначені в цій статті, підлягають спеціальній конфіскації у третьої особи, якщо вона набула таке майно від підозрюваного, обвинуваченого, особи, яка переслідується за вчинення суспільно небезпечного діяння у віці, з якого не настає кримінальна відповідальність, або в стані неосудності, чи іншої особи безоплатно, за ринкову ціну або за ціну вищу чи нижчу ринкової вартості, і знала або повинна була і могла знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої цієї статті.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Спеціальна конфіскація не може бути застосована до майна, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Матеріалами провадження встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000060, внесеного до ЄРДР 08 лютого 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Досудове розслідування здійснюється за фактом того, що група осіб, серед яких ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на території Черкаської області займаються незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням з метою збуту та збутом психотропних речовин серед місцевих жителів.

15 листопада 2022 року під час проведення санкціонованого ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 листопада 2022 року (справа № 711/5621/22) обшуку транспортного засобу «Mercedes-Benz E320», д.н.з. НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в його особистій сумці виявлено та вилучено банківську карту АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 .

Постановою старшого слідчого в ОВС ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 від 15 листопада 2022 року, в тому числі банківську картку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000060.

15 листопада 2022 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та18 листопада 2022 року ОСОБА_10 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Проведеним 09 січня 2023 року тимчасовим доступом до речей і документів АТ КБ «Приватбанк» згідно ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2022 року, а саме до банківських карток, в тому числі банківської карти за № НОМЕР_1 встановлено, що з 22 вересня 2021 року вона відкрита на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В той же час, з протоколу огляду предметів від 22 лютого 2023 року вбачається, що банківська картка АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 перебуває в постійному користуванні ОСОБА_10 і він її використовує, як засіб вчинення злочину, тобто отримує на неї грошові кошти набуті внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, які також є його доходами.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя фактично виходив з того, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, в свою чергу він не вправі на даній стадії вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Матеріали даного провадження вказують на те, що ОСОБА_10 за версією органу досудового розслідування, обґрунтовано підозрюється, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Інкримінований ОСОБА_10 злочин у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким, оскільки санкція ч. 2 ст. 307 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

У своїй злочинній діяльності підозрюваний ОСОБА_10 використовував банківську картку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 , яка належить його матері ОСОБА_7 , що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, зокрема протоколом огляду предметів від 22 лютого 2023 року та наданим на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2022 року, тимчасовим доступом до речей і документів зокрема банківської карти АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 що з 22 вересня 2021 року відкритої на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, як зазначалося вище постановою старшого слідчого вказану банківську карту було визнано речовим доказом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про достатність підстав вважати, що підозрюваний користувався вказаною карткою зі згоди матері, яка, в свою чергу, як власник картки та банківського рахунку прив`язаного до нього, повинна була знати про неодноразові зарахування грошових коштів на цей рахунок, з`ясувати їх походження та підстави їх переказу на її банківську картку.

З огляду на вказане, не накладення арешту на грошові кошти, наявні на банківському рахунку відкритому на ім`я ОСОБА_11 , може призвести до подальшого їх відчуження, що суперечить завданням кримінального провадження та унеможливить виконання заходу кримінально-правового характеру у виді спеціальної конфіскації майна, передбаченого ст. 96-2 КК України, а тому задоволення клопотання слідчого наслідком якого стало обмеження права власності шляхом накладення арешту на грошові кошти, наявні на банківському рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_11 , в цілому відповідає принципу співмірності виконання завдань кримінального провадження.

Крім того, за клопотанням власника, або володільця майна у відповідності до вимог ст. 174 КПК України, за наявності на те законних підстав, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження.

Доводи апеляційної скарги, щодо неповідомлення ОСОБА_7 про розгляд клопотання слідчого у вказаному провадженні, колегія суддів розцінює, як неспроможний з огляду на те, що у відповідності до норм ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання, зокрема слідчого про арешт майна яке не було тимчасово вилучене може розглядатися без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Доводи ОСОБА_7 щодо не обґрунтованого накладення арешту на її банківський рахунок та кошти на ньому в рамках кримінального провадження в якому вона безпосередньо не має будь якого статусу, судова колегія не бере до уваги з огляду на їх невмотивованість, оскільки матеріали даного провадження містять достатню доказову базу яка вказує на те, що саме через належну ОСОБА_7 банківську карту проходили неодноразові зарахування котів, які отримував підозрюваний ОСОБА_10 за збут психотропних речовин. В свою чергу ОСОБА_7 не спростовано походження коштів наявних на належному їй банківському рахунку, а також безпосередньо підстави їх зарахування.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, який прикріплений до банківської картки АТ КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 , яка була відкрита 22 вересня 2021 року на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діяв у спосіб та у межах чинного законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності, а тому доводи ОСОБА_7 стосовно незаконності, необґрунтованості та невмотивованості ухвали слідчого судді колегія суддів розцінює як непереконливі.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 194, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 березня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4