Справа № 756/7974/22
Номер провадження № 1-кп/756/789/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 15 Оболонського районного суду міста Києва питання можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеного 13.04.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000467, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

УСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

1.1. 16 вересня 2022 року до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт, затверджений 12.09.2022 у кримінальному провадженні, яке внесене 13.04.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000467, у відношенні ОСОБА_4 обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

1.2. Під час проведення підготовчого судового засіданні поставлено на обговорення питання можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеного 13.04.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000467, щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.365 КК України.

2. Позиції сторін кримінального провадження.

2.1. Прокурор під час проведення підготовчого судового засідання вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту в відкритому судовому засіданні, бо на думку останнього, обвинувальний акт підсудний Оболонському районному суду міста Києва, складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, як і відсутні підстави для його повернення чи закриття кримінального провадження.

Зокрема, на думку прокурора, в обвинувальному акті послідовно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Обвинувальний акт містить відомості про час, місце вчинення кримінального правопорушення та інші встановлені обставини. Щодо вручення обвинувального акту, то прокурор посилався на те, що ним було здійснено виклик ОСОБА_4 шляхом спрямування повісток для вручення обвинувального акту, однак повістки повернулись не врученими. Разом із цим, здійснено виклик захисника ОСОБА_5 шляхом спрямування письмового виклику для вручення копії обвинувального акту, однак отримавши повістки захисник не з`явився Між цим, було здійснено виклик інших захисників, які також не з`явились. Надалі, у зв`язку із неможливістю вручити обвинувальний акт ОСОБА_4 та захисникам, обвинувальний акт спрямовано ОСОБА_4 поштовим зв`язком, а захисникам поштовим зв`язком, на електронну адресу як і на різні месенджери.

Разом із цим, було здійснено виїзд за відомими органу досудового розслідуванням місцями проживання та реєстрації ОСОБА_4 , зокрема АДРЕСА_2 , а також АДРЕСА_1 , однак за вказаними адресами не вдалось віднайти ОСОБА_4 .

2.1.1. Крім того, прокурор просив відмовити у задоволенні скарги на постанову прокурора про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, скасуванні ухвали про встановлення строку стороні захисту на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування на підставі поданого заперечення на ухвалу слідчого судді, а також у клопотанні сторони захисту про тимчасовий доступ до речей та документів.

Оскільки на думку прокурора, постанова прокурора про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження винесена в межах наданих повноважень. Тим більше, на думку прокурора, строки досудового розслідування, визначені ст. 219 КПК України, не застосовуються до цього кримінального провадження, оскільки положення абзацу 2 п. 10 ст. 284 КПК України не можуть бути застосовані через те, що зміни до ст. 219 КПК України розповсюджуються на кримінальні провадження, які внесені після 15.03.2018.

Разом із цим, не підлягає закриттю кримінального провадження і через те, що сторонам було направлено повідомлення про завершення досудового розслідування у зв`язку з чим строки досудового розслідування призупинились, а кримінальне правопорушення відноситься до злочинів проти життя та здоров`я особи.

2.1.2. Щодо твердження захисника щодо незаконної ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 11.08.2022 про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, прокурор стверджує, що сторону захисту повідомляли про завершення досудового розслідування, однак до слідчого не з`явились, у зв`язку з чим звернулись до суду з клопотанням про встановлення строку стороні захисту для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

2.1.3. Щодо задоволення клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, прокурор просив відмовити з тих пісдтав, що документи, до яких сторона захисту просить надати тимчасовий доступ, не стосуються даного кримінального провадження.

2.2. Захисник та обвинувачений не заперечували щодо підсудності обвинувального акту Оболонському районному суду міста Києва, однак уважали, що обвинувальний акт складений в порушення вимог ст. 291 КПК України, а отже підлягає поверненню прокуророві.

Зокрема, обвинувальний акт був складений та затверджений з грубим порушенням кримінального-процесуального законодавства, зокрема поза межами строків визначених ст. 219 КПК України, а також обвинувальний акт не вручений стороні захисту в передбачений КПК України спосіб. Сторона захисту наполягає на своїх твердженнях, що не ухилялась від явки до прокурора, проте не знали куди потрібно було з`явитись, оскільки місцем здійснення досудового розслідування було визначено м. Львів. Поміж цього, формулювання обвинувачення не є конкретним та містить відомості про невстановлені час, місце, осіб тощо. Відсутність вказаних обставин свідчить про неналежне встановлення події кримінального правопорушення, не повне проведення досудового слідства та вказані неточності є досить суттєвими. Також, прокурором не було виконано положень ст. 293 КПК України.

При вирішенні питання про повернення обвинувального акту захисник та обвинувачений просила урахувати позицію, висловлену в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Абрамян проти Росії», «Матточіа проти Італії», а також постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 № 8, п. 2, 3, ч. 2 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

2.2.1. Крім цього, стороною захисту подані клопотання про закриття кримінального провадження через закінчення строків досудового розслідування до повідомлення особі про підозру та після повідомлення особі про підозру, заперечення щодо ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 11.08.2022 про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, скаргу на рішення прокурора - постанову про скасування постанови від 15.12.2020 про закриття кримінального провадження, а також клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів.

2.2.2. В обґрунтування клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування до повідомлення особі про підозру сторона захисту зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000467 розпочато 13.04.2017. Згідно з ст. 12 КК України - кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а саме за ч. 2 ст. 365 КК України, відноситься до тяжкого злочину. 13.10.2017 у вказаному кримінальному провадженні винесено постанову про закриття кримінального провадження, а 15.12.2020 було винесено постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 13.10.2017, а отже з 13.04.2017 до 13.10.2017, а також з 15.12.2020 до 22.02.2022 має обраховуватись як строк досудового розслідування у кримінальному провадженні де жодній особі не повідомлено про підозру. Загальний строк досудового розслідування в зазначений період часу становить 1 рік 8 місяців та 7 днів. Отже 18 місяців сплинуло, а останнім днем був 15.12.2021. Поміж цього, у кримінальному провадженні не було прийнято рішення про продовження строку досудового розслідування, а отже 16.12.2021 сторона обвинувачення повинна була закрити кримінальне провадження. Таким чином, на думку сторони захисту можливо та необхідно застосувати абз. 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, бо строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Разом із цим, сторона захисту посилається на висновок Касаційного кримінального суду в ухвалі від 16.02.2022 у справі № 725/5513/19, постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 31.10.2022 у справі № 75312578/19.

2.2.3. Клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування після повідомлення про підозру, захисник та обвинувачений обґрунтовують тим, що 13.10.2017 у вказаному кримінальному провадженні винесено постанову про закриття кримінального провадження, а 15.12.2020 було винесено постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 13.10.2017. Поміж цього, 22.02.2022 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру, проте станом на 03.05.2022 вже пройшло більше двох місяців. З 22.02.2022 і до направлення до суду обвинувального акту із ОСОБА_4 не було проведено жодної слідчої чи процесуальної дії. Крім того ОСОБА_4 не було вручено жодних документів про продовження строку досудового розслідування, як і не отримано в межах строку досудового розслідування повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування.

2.2.4. Подаючи заперечення щодо ухвали слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 11.08.2022 про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, захисник та обвинувачений посилаються на те, що слідчим суддею під час постановлення ухвали про встановлення строку на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування, не було взято до уваги докази надані стороною захисту, які могли істотно вплинути на його висновки. Так, сторона захисту зазначила, що про завершення досудового розслідування довідались лише в травні, а ОСОБА_4 довідався від керівництва Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, а в самих повідомленнях не було зазначено куди прибути аби ознайомитися з матеріалами досудового розслідування. Крім цього, сторона обвинувачення скеровувала повідомлення ОСОБА_4 за адресою за якою вже як два роки не зареєстрований. Більше того, сторона захисту хоча і отримувала повідомлення однак із запізненням. Разом з цим, звертають увагу на те, що захисник самостійно прибув до органу досудового розслідування аби ознайомитися з матеріалами досудового розслідування, але йому було відмовлено. Отже, станом на 05.08.2023 сторона захисту не знала куди їм прибути аби ознайомитися із матеріалами досудового розслідування. Тому, підставою для скасування судового рішення, на їх думку, є невідповідність висновків слідчого судді, які є істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону.

2.2.5. В обґрунтування скарги на рішення прокурора - постанову про скасування постанови від 15.12.2020 про закриття кримінального провадження, сторона захисту посилається на те, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000467 від 13.04.2017. Процесуальне керівництво здійснювалось прокурорами Офісу Генерального прокурора. 22.02.2022 ОСОБА_4 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, який згідно із ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину. У наведеному кримінальному провадженні 13.10.2017 було винесено постанову про закриття кримінального провадження, а 15.12.2020 було винесено постанову про скасування постанови про закриття кримінального провадження. Отже, на думку захисту, із 13.04.2017 до 13.10.2017, а також з 15.12.2020 до 22.02.2022 має обраховуватись як строк досудового розслідування у кримінальному провадженні де жодній особі не було повідомлено про підозру. Проте, перший заступник Генерального прокурора ОСОБА_8 мав право скасовувати постанову про закриття кримінального провадження лише в строк до 18 місяців від початку кримінального провадження - внесення відомостей до ЄРДР. У зв`язку з чим, на думку сторони захисту, постанова від 15.12.2020 про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 13.10.2017 є незаконним процесуальним рішенням.

2.2.6. В якості релевантної судової практики сторона захисту посилається на постанову Верховного Суду від 03.04.2023 по справі № 367/1335/21, ухвалу 16.02.2022 по справі № 725/5513/19, постанови об`єднаної палати від 31.10.2022 по справі 753/12578/19.

Поміж цього, станом на 13.10.2018 у даному кримінальному провадженні не було прийнято рішення щодо продовження строку досудового розслідування.

Також захист посилається на те, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження ґрунтувалась на показаннях ОСОБА_4 , а при скасуванні постанови про закриття кримінального провадження, не надано оцінки відеозаписам, на яких зафіксовано обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, показанням свідків, не проведено судово-медичну експертизу.

З огляду на викладене, на думку захисника встановлено, що постанова про скасування постанови про закриття кримінального провадження, яка винесена прокурором поза межами встановленого ч. 6 ст. 284 КПК України двадцятиденного строку, а також поза межами строків, передбачених ст. 219 КПК України, є незаконним процесуальним рішенням, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

2.2.7. В обґрунтування клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, захисник посилається на те, що їм стало відомо про те, що було внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.04.2017 за № 0003332 за ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

На адвокатський запит їм повідомили, що слідчим відділом Оболонського УП ГУ НП у м. Києві проводилось досудове розслідування, але 30.11.2017 кримінальне провадження було закрито. Між тим, вони не отримали копії постанови про закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим існує необхідність в отриманні матеріалів досудового розслідування, бо для цього кримінального провадження матеріали досудового розслідування № 0003332 мають важливе значення, оскільки містять не скасовану постанову слідчого про закриття кримінального провадження, а використання запитуваних документів можуть бути використані як доказ відсутності в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

2.3. Потерпіла та її представник у судовому засіданні підтримали позицію прокурора.

3. Установлені судом обставин із покликанням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

3.1. Клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору.

3.1.1. Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

З положень ст. 291 КПК України вбачається, що законом визначено певний процесуальний порядок складення обвинувального акту в кримінальному провадженні та його істотні елементи. Зокрема обвинувальний акт повинен містить конкретні відомості, а також чітко визначено ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту. Отже, перелік вимог щодо обвинувального акту є вичерпно визначеним та будь-яких інших вимог, яким повинен відповідати обвинувальний акт, не передбачено, як і будь-яких вимог до реєстру матеріалів досудового розслідування, який надається разом із обвинувальним актом.

3.1.2. Суд звісно погоджується із захистом, що чіткість та конкретність обвинувачення значно впливає на можливість здійснення ефективного захисту. Також суд погоджується із тим, що рішення Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства, і вказані в клопотанні рішення мають застосовуватися національними судами.

Між тим, застосування наведених захисником рішень Європейського суду з прав людини, а саме «Абрамян проти Росії», «Матточіа проти Італії», як і безпосередньо конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», у даному випадку, не може мати місце, бо застосування висновків, до яких прийшов Європейський суд з прав людини в тій чи іншій справі, можуть мати місце лише після здійснення аналізу обставин, які мали місце саме в тій справі, та співставленні їх з цим судовим провадженням (указані рішення мають бути релевантними). А тлумачення норм Конвенції для її правозастосування, розкривається саме сформованими висновками в рішеннях ЄСПЛ в конкретних справах та за конкретних обставин. Однак, такої оцінки захисником на надано.

Суд звісно сам також вивчив вказане рішення, однак не знайшов підстав уважати, що обставини встановлені у вказаних рішеннях ЄСПЛ відповідають обставинам цієї справи. А отже, наведені захисником рішення не є релевантною судовою практикою, тому і не підлягають застосуванню.

Також суд не знайшов підстав вважати, що обвинувальний акт не є конкретним та містить відомості про невстановлені час, місце, осіб тощо. Оскільки стороною захисту не вказані елементи змісту тексту обвинувального акту, які викладені не чітко, чи зміст яких перешкоджає стороні захисту його зрозуміти на стільки, аби це заважало здійснювати ефективний захист.

При цьому, застосування висновків постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 № 8, не може мати місце, бо висновки стосуються тлумачення КПК України в редакції 1960 року, який втратив силу наприкінці 2012 року.

Слід зауважити, що суд не вповноважений на перевірку змісту обвинувачення так і викладених в ньому обставин на цій стадії, бо за своїм змістом обвинувальний акт є твердженням органу досудового розслідування про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, та здійснюється прокурором, шляхом доведення перед судом обвинувачення із метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. А отже, зміст висунутого обвинувачення є дискрецією державного обвинувачення, та викладається на розсуд останнього.

3.1.3. На думку суду, спрямування обвинувального акту поштою замість вручення - не є підставою повернення обвинувального акту, оскільки повернення обвинувального акту - є спосіб усунення недоліків (процесуальних дефектів), які не можливо усунути під час судового розгляду. При цьому, на час здійснення підготовчого судового провадження, обвинувальний акт не лише було отримано стороною захисту, а й вивчено його зміст, про що свідчить подане клопотання про його повернення. Також варто узяти до уваги, що з моменту надходження обвинувального акту до суду та проведення судового засідання по суті минув значний проміжок часу, протягом якого були відсутні будь-які перешкоди задля ознайомлення із змістом обвинувального акту, який перебуває в матеріалах судового провадження.

Слід також зауважити, що процедура вручення обвинувального акту - є надання можливості стороні захисту в розумні строки підготувати свою правову позицію перед судом, що як встановлено під час розгляду - було реалізовано стороною захисту.

Крім того, судом також не було встановлено наявність порушень (дефектів), які підлягають виправленню шляхом повернення обвинувального акту, як і таких, які б свідчили про істотні порушення права на захист, а отже суд відмовляє у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту.

3.2. Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків досудового розслідування до повідомлення особі про підозру.

3.2.1. Під час проведення підготовчого судового засідання встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000467 розпочато 13.04.2017.

13.10.2017 слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження, а 15.12.2020 першим заступником Генерального прокурора ОСОБА_8 винесено постанову про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

3.2.2. На думку сторони захисту, з моменту внесення відомостей до ЄРДР до скасування постанови прокурора сплинули 18 місяців, а отже строк досудового розслідування закінчився.

Дійсно, на перший погляд з 13.10.2017 до 15.12.2020 минуло 3 роки, 2 місяці та 12 днів. Між тим, станом на день внесення відомостей до ЄРДР (13.04.2017) стаття 219 КПК України не визначала меж строку досудового розслідування із моменту внесення відомостей до ЄРДР та до повідомлення особі про підозру. Такі зміни стаття 219 КПК України зазнала на підставі Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, яким визначено строк досудового розслідування щодо тяжких злочинів у 18 місяців. При цьому, цим же Законом визначено, що положення ст. 219 КПК України вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, та не мають зворотної дії в часі і застосовуються лише до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Отже, положення ст. 219 КПК України в редакції ЗУ № 2147-VIII від 03.10.2017 не розповсюджувались на кримінальне провадження № 0000467, до моменту повідомлення особі про підозру в цьому кримінальному провадженні.

3.2.3. Суд звісно ураховує покликання сторони захисту на положення ст. 5 КПК України, згідно із якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Однак, окрім як скасування прокурором постанови слідчого про закриття кримінального провадження, у кримінальному провадженні до 15.12.2020 не відбувалось жодних процесуальних дій, зокрема продовжень строків досудового розслідування чи повідомлень про підозру, на які б розповсюджувались положення КПК в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 в розмінні ст. 5 КПК України.

Зокрема, лише коли 22.02.2022 було повідомлено про підозру, ураховуючи положення ст. 5 КПК України, у кримінальному провадженні розпочав перебіг строків, визначених ст. 219 КПК України в редакції Закону станом на час повідомлення про підозру, а також обов`язок органу досудового розслідування на продовження строків досудового розслідування відповідно до внесених до КПК змін Законом № 2147-VIII від 03.10.2017, у випадку їх закінчення.

3.2.4. Суд звісно ураховував покликання сторони захисту і на рішення Верховного Суду у справах № 725/5513/19, 753/12578/19, 607/7173/21, 367/1335/21, ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 10.11.2021 № 374/295/21, однак застосування наведених захисником рішень, у даному випадку, не може мати місце, бо застосування висновків, до яких прийшов Верховний Суд в тій чи іншій справі, можуть мати місце лише після здійснення аналізу обставин, які мали місце саме в тих справах, та співставленні їх з цим судовим провадженням (указані рішення мають бути релевантними). А отже, наведені захисником рішення не є релевантною судовою практикою, тому і не підлягають застосуванню.

Зокрема, у постанові № 367/1335/21 надана оцінка строкам у кримінальному провадженню, яке внесене до ЄРДР після внесення змін до КПК на підставі Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, а питання перебігу строків досудового розслідування в кримінальних провадженнях, яким надана оцінка в ухвалі від 16.02.2022 у справі № 725/5513/19, постанові об`єднаної палати від 31.10.2022 по справі 753/12578/19, стосувалась продовження строків досудового розслідування в порушення порядку, визначеному положеннями КПК, у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Ухвалу Ржищівського міського суду Київської області від 10.11.2021 № 374/295/21, суд узагалі не оцінював з точки зору релеватності, бо це рішення не відповідає вимогам ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

3.2.5. Наведені висновки свідчать, що ухвалення постанови слідчим та її скасування прокурором ніяким чином не впливають на строки досудового розслідування до повідомлення особі про підозру в кримінальному провадженні, де з моменту внесення відомостей до ЄРДР такі строки не були визначені Законом № 2147-VIII від 03.10.2017.

А отже у задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків досудового розслідування до повідомлення особі про підозру - слід відмовити.

3.3. Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків досудового розслідування після повідомлення особі про підозру.

3.3.1. Як вбачається з заявленого клопотання, на думку сторони захисту з моменту повідомлення про підозру і до надходження обвинувального акту до суду, закінчились строки досудового розслідування. Оскільки 22.02.2022 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру, проте станом на 03.05.2022 вже пройшло більше двох місяців.

3.3.2. Дійсно, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Між тим, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

3.3.3. За приписами ч. 2 ст. 365 КК України кримінальна відповідальність настає за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Відповідно до положень ст. 12 КК України це кримінальне правопорушення віднесено до категорії тяжких злочинів.

Суд уважає, що злочин, який інкриміновано обвинуваченому, не тільки відноситься до кримінальних правопорушеннь у сфері службової діяльності (правоохоронної), але також є злочином проти здоров`я особи, оскільки кваліфікуючою ознакою перевищення влади або службових повноважень є те - що ці дії супроводжувались насильством. А отже вказане свідчить про наявність у складі цього злочину безпосереднього додаткового об`єкта, яким є життя та здоров`я особи. Відтак висновок позиції захисту, що вчинений злочин не відноситься до злочинів проти життя та здоров`я особи - є необґрунтованим.

Така позиція Суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 лютого 2023 року у справі № 932/8842/20.

Указане свідчить, що кримінальне провадження № 0000467 не може бути закритим на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а отже у задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру - слід відмовити.

3.4. Суд звісно урахував, що сторона захисту посилалась також на те, що строки досудового розслідування закінчились до надходження обвинувального акту до суду з тих підстав, що їм не було вчасно повідомлено про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування, а отже строки досудового розслідування не зупинялись (повинні бути враховані в загальний строк досудового розслідування).

Між тим, суд не вбачає підстав надавати оцінку цим обставинам, бо як вже наведено в пункті 3.3.3, це кримінальне провадження не підлягає закриттю в порядку п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а отже надання окремої оцінки вказані обставини не потребують.

3.5. Сторона захисту посилалась на позицію Верховного суду, рішення по справі 711/3119/19, 758/12538/20, 216/4805/20, 725/5513/19, 753/12578/19, ухвал районних судів 759/2506/19, 759/22485/19, 237/5884/18, 237/5885/18, 761/17633/19, 243/14924/19, 761/31310/19, 757/47115/19-к, 35910975/19.

Зокрема, у рішеннях Верховного Суду № 711/3119/19, 758/12538/20, 216/4805/20 надано оцінку зупиненню строків досудового розслідування після повідомлення про його завершення, а у справах № 725/5513/19, 753/12578/19 - питання перебігу строків досудового розслідування в кримінальних провадженнях при продовженні строків досудового розслідування в порушення порядку, визначеному положеннями КПК, у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, про що вказано в пункті 3.2.4.

Тож суд не знайшов підстав уважати, що обставини встановлені у вказаних рішеннях відповідають обставинам цієї справи. А отже, наведені захисником рішення не є релевантною судовою практикою, тому і не підлягають застосуванню.

Рішення ж районних судів у справах № 759/2506/19, 759/22485/19, 237/5884/18, 237/5885/18, 761/17633/19, 243/14924/19, 761/31310/19, 757/47115/19-к, 35910975/19, суд узагалі не оцінював з підстав, указаних у абз. 3 пункту 3.2.4 цього рішення.

3.6. Скарга сторони захисту на рішення прокурора - постанову про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

3.6.1. Як вже зазначено в пункті 3.2.1. рішення, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000467 розпочато 13.04.2017. 13.10.2017 слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження, а 15.12.2020 прокурором винесено постанову про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження.

3.6.2. Сторона захисту посилається на те, що вказана постанова підлягає скасуванню як незаконна, бо винесена в порушення вимог КПК України та поза межами строку досудового розслідування.

3.6.3. Суд погоджується із тим, що сторона захисту відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України може подати скаргу на рішення прокурора, яке не підлягає оскарженню під час досудового розслідування, до якої відноситься і постанова першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 про скасування постанови слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Між тим, суд не вбачає підстав для скасування вказаної постанови, оскільки її винесено вповноваженим на то прокурором із дотриманням вимог статей 36, 84, 94 110 КПК України, зокрема постанова прийнята в межах повноважень при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування та містить усі обов`язкові елементи, визначені в ч. 5 ст. 110 КПК України, а саме зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови та мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та покликання на положення цього Кодексу.

3.6.4. Суд зауважує, що ним не може бути надана на цій стадії судового провадження оцінка мотивів прийнятого прокурором рішення, бо вказаним рішенням надається оцінка постанові слідчого про закриття кримінального провадження, яка не була предметом оскарження під час підготовчого судового провадження, а також через те, що постанова прокурора та слідчого містять оцінку зібраним під час досудового розслідування доказам, відповідно до вимог статей 84, 94 КПК України. А суд може надавати оцінку доказам лише під час постановлення рішення в порядку, передбаченому ст. 374 КПК України.

3.6.5. Також суд відкидає доводи сторони захисту щодо ухвалення постанови прокурором про скасування постанови слідчого поза межами досудового розслідування. Оскільки як вже наведено в пункті 3.2.2. цього рішення, положення статті 219 КПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 не розповсюджуються на кримінальне провадження 0000467. А отже, ухвалення постанови слідчим та її скасування прокурором ніяким чином не впливають на строки досудового розслідування до повідомлення особі про підозру в кримінальному провадженні, де з моменту внесення відомостей до ЄРДР такі строки Законом не були визначені.

3.6.6. Слід зауважити, що сторона захисту посилалась на правові позиції Верховного Суду, сформовані в постанові від 03.04.2023 у справі № 367/1335/21, ухвалі від 16.02.2022 у справі № 725/5513/19, постанові об`єднаної палати від 31.10.2022 по справі 753/12578/19. Однак такі рішення не є релевантними до вказаного кримінального провадження з підстав, вказаних у пункті 3.2.4.

3.7. Заперечення сторони захисту щодо ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11.08.2022 про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

3.7.1. Як убачається із заперечень, які подані стороною захисту на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11.08.2022 про встановлення строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, захист просить скасувати наведену ухвалу.

3.7.2. Згідно з ч. 3 ст. 309 КПК України якщо ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Перелік завдань, які має вирішити суд у підготовчому засіданні визначено у частині 3 статті 314 та статті 315 КПК України.

3.7.3. Зміст зазначених норм дає підстави вважати, що подання заперечення на ухвалу слідчого судді в підготовчому судовому провадження є лише стадією, яка передбачена для висловлення непогодження із висновками слідчого судді. Однак кримінальний процесуальний закон не передбачає скасування рішення слідчого судді, щодо якого подані заперечення.

На думку суду, за наслідком подання заперечень на певне рішення слідчого судді, яке не підлягає оскарженню під час досудового розслідування, такі заперечення мають буть лише долученими до матеріалів судового провадження та узяті до уваги при дослідженні відповідних їм матеріалів досудового розслідування.

З огляду на вказане, ураховуючи, що стороною захисту в поданому запереченні ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді про встановлення строку стороні захисту на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування, у задоволенні такого виду клопотання слід відмовити.

3.7.4. Суд також зауважує, що ним було задоволено клопотання сторони захисту та зобов`язано прокурора в підготовчому судовому засіданні надати на ознайомлення матеріали досудового розслідування, що свідчить про ознайомлення захисту із матеріалами досудового розслідування не залежно від того, що їх було обмежено в доступі до матеріалів досудового розслідування слідчим суддею та під час виконання ст. 290 КПК України і не ознайомленні із вказаними матеріалами на тій стадії кримінального провадження узагалі.

3.7.8 Суд також враховує і покликання сторони захисти на рішення Верховного Суду від 03.04.2023 справа 367/1335/21, 725/5513/19, 753/12578/19, проте, застосування наведених захисником рішень, у даному випадку, не може мати місце, бо застосування висновків, до яких прийшов Верховний суд України в тій чи іншій справі, можуть мати місце лише після здійснення аналізу обставин, які мали місце саме в тих справах, та співставленні їх з цим судовим провадженням (указані рішення мають бути релевантними). Але суд не знайшов підстав уважати, що обставини встановлені у вказаних рішеннях відповідають обставинам цієї справи, про що вказано в пункті 3.2.4. цього рішення, а отже наведені захисником рішення не є релевантною судовою практикою і не підлягають застосуванню.

3.6. Питання можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту в кримінальному провадженні.

3.6.1. Відповідно до здійсненого автоматизованого розподілу згідно з вимогами статей 31, 35 КПК України, 16.09.2022 зазначений обвинувальний акт передано на розгляд головуючому судді.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 16.09.2022 дане кримінальне провадження було призначено до підготовчого судового засідання.

Ураховуючи позиції сторін кримінального провадження, та вже прийняті судом рішення, перешкод для призначення судового розгляду судом не встановлено, підстави для прийняття рішення в порядку, передбаченому пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні, як і підстави для закриття кримінального провадження, передбачені пунктами 4-8, 10 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України. Кримінальне провадження підсудне Оболонському районному суду міста Києва.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, порушень вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та були підставою для повернення обвинувального акту прокурору, судом не встановлено.

Судом проведено підготовку до судового розгляду, як і визначено час та місце судового розгляду, з урахуванням дати отримання обвинуваченим копії обвинувального акту, складу осіб, що підлягають виклику.

3.6.2. На підставі викладеного, суд уважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, одноособово, у відкритому судовому засіданні, викликав у засідання прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілу та представника потерпілого.

3.7. Клопотання сторони захисту про тимчасовий доступ до речей та документів.

3.7.1. Сторона захисту ініціювала клопотання про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до матеріалів досудового розслідування № 0003332, зокрема заяви потерпілої, висновку судово-медичної експертизи, постанови слідчого про закриття кримінального провадження, які перебувають в Оболонському УП ГУ НП у м. Києві.

3.7.2. Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

Згідно із ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом. Під час розгляду клопотання про надання тимчасового доступу до речей і документів суд також враховує причини, через які доступ не був здійснений під час досудового розслідування.

3.7.3. Указані положення закону свідчать, що підстави для розгляду цих клопотань в підготовчому судовому засіданні - відсутні, бо не відносяться до клопотань, які суд розглядає в порядку абз. 3 п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК України. Між тим, оскільки сторона захисту посилається на їх важливість щодо доведення невинуватості обвинуваченого, суд вважає за можливе клопотання сторони захисту про витребування відомостей, які знаходяться у володінні Оболонського УП ГУ НП у м. Києві - долучити до матеріалів судового провадження та розглянути під час судового розгляду, зокрема під час дослідження відповідних їм матеріалів досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 333 КПК України.

Керуючись статтями 5, 7, 219, 284, 290, 291, 303, 309, 314-316, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту прокуророві в кримінальному провадженні, внесеного 13.04.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000467, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України - відмовити.

У задоволенні клопотань сторони захисту про закриття кримінального провадження, скарги на постанову прокурора про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, скасуванні ухвали про встановлення строку стороні захисту на ознайомлення із матеріалами досудового розслідування на підставі поданого заперечення на ухвалу слідчого судді - відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва о 15:20 год. 08.09.2023.

Судовий розгляд кримінального провадження провести одноособово, викликав у судове засідання прокурора, обвинуваченого, захисника, представника потерпілого та потерпілу.

Клопотання сторони захисту про тимчасовий доступ до речей та документів, долучити до матеріалів судового провадження та розглянути під час судового розгляду, зокрема під час дослідження відповідних йому матеріалів досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення щодо неї можуть бути включені в апеляційну скаргу на рішення, яке буде прийнято судом по суті розгляду судового провадження.

Суддя ОСОБА_1