Справа № 393/563/22
пров. 1-кп/393/45/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року смт Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Новгородка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000167 від 24.04.2021р., відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Новгородка Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, на утриманні має трьох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:

20.04.2021р., близько 21:00 год., обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки ''Chery Amulet'', реєстраційний номер НОМЕР_1 , який йому належить на праві приватної власності, здійснючи рух у темну пору доби по вул. Кришталева в смт Новгородка Кропивницького району зі сторони вул.Пушкіна в напрямку вул.Криворізька навпроти будівлі №20, відповідно до висновку експерта №4254/4263/22-27 від 03.11.2022р. проігнорував вимоги п.п.1.5, 2.3 (б), (д) Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) (п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п.2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), нехтуючи елементарними вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та проявивши особисту неуважність та безпечність, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку, грубо порушуючи вимоги п.12.3 ПДР України (п.12.3 ПДР України у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), був неуважним, невірно відреагував на зміну дорожньої обстановки, яка полягала у появі на проїзній частині пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася по проїзній частині по ходу руху вказаного автомобіля, яким керував обвинувачений та який уважно стежачи за дорожньою обстановкою, міг виявити пішохода ОСОБА_6 завчасно та уникнути наїзду на неї, здійснив наїзд на останню. Дії ОСОБА_4 перебувають у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася.

Враховуючи ту обставину, що водій автомобіля ''Chery Amulet'' ОСОБА_4 , виконуючи вимоги п. 2.3 (б) та 12.3 ПДР України мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_6 , слід зробити висновок про те, що в розглянутій дорожній обстановці невідповідні вимогам п. 2.3 (б) та 12.3 ПДР України дії водія автомобіля ''Chery Amulet'' ОСОБА_4 , перебувають у причинному зв`язку з ДТП, що сталася.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна на правій виличній та лобній ділянках, компресійних переломів тіл 4,5,6 грудних хребців. Дані тілесні ушкодження утворились від травматичної дії тупого (их) предмету (ів), з направленням травмуючої сили по вісі хребта, що могло бути в строк, вказаний у постанові та відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я понад 21 добу, що згідно висновку судово-медичної експертизи №467 від 20.06.2021р.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені злочину визнав повністю та надав показання, що дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах він вчинив злочин. Вказав, що 20.04.2021р. близько 21 год. він рухався на автомобілі марки ''Chery Amulet'' по вул. Кришталева в напрямку вул. Криворізька, що в смт Новгородка, та здійснив наїзд на потерпілу, так як її не побачив. Після цього, він відразу вийшов з автомобіля та викликав швидку допомогу і поліцію. Визнає, що він, керуючи автомобілем порушив п.п.1.5, 2.3 (б), (д), 12.3 ПДР України. Зазначив, що у скоєному щиро розкаюється. Цивільний позов потерпілої про стягнення моральної та матеріальної шкоди завданої злочином визнав частково. Вказав, що він не визнає цивільний позов в частині стягнення з нього матеріальної шкоди, так як дану шкоду повинна сплачувати страхова компанія у відповідності до страхового полісу. Моральну шкоду визнав на суму 20 000 грн.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду надала покази, що 20.04.2021р. близько 21 год. вона разом з мамою йшла по правій стороні узбіччя дороги по вул. Кришталева в напрямку вул. Криворізька, що в смт Новгородка, тобто по ходу руху автомобіля, яким керував обвинувачений. Момент наїзду на неї вона не пам`ятає. Вказала, що вона не заперечує відносно того, щоб матеріальна шкода в сумі 49692,1 грн. була стягнута на її користь із страхової компанії. Моральну шкоду вона оцінює в сумі 100 000 грн.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд обмежився допитом обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає, а також допитом потерпілої та дослідженням доказів, які надані на підтвердження цивільного позову та матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

В рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема по справах ''Ірландія проти Сполученого Королівства'' від 18.01.1978р., ''Коробов проти України'' від 21.10.2011р. вказано, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини ''поза розумним сумнівом'', така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Суд вважає, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України, так як він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вина обвинуваченого у вчинені даного злочину доведена в судовому засіданні ''поза розумним сумнівом'' та випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обвинувачений скоїв нетяжкий злочин, згідно ст.12 КК України, повністю визнав свою вину, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, на утриманні має трьох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Цивільний позов потерпілої визнав частково.

В судовому засіданні обвинувачений вказав, що він розкаюється у вчиненому злочині, проте суд не може визнати цю обставину такою, що пом`якшує покарання

У постанові Верховного Суду від 06.07.2021р. по справі №243/3208/19 викладено висновок, що виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Суд відзначає, що обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав повністю, але жодних дій для добровільного відшкодування завданої потерпілій шкоди не вчинив, заявлений цивільний позов визнав частково, бажання виправити наслідки вчиненого не виявляв, щирого жалю з приводу вчиненого та осуду своєї поведінки не висловив, а тому суд вважає, що факт щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочину не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи.

За таких підстав, суд вважає, що обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України, не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, судом також не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009р., в якому суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, обставини справи та матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що останньому необхідно призначити покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Водночас, враховуючи обставини справи та матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, раніше не судимий, на утриманні має трьох малолітніх дітей, то суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням, передбаченим ст.75 КК України.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром, на думку суду, відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого злочину, є справедливим, а також необхіднім та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

По даному кримінальному провадженню представником потерпілої ОСОБА_10 заявлено цивільний позов, який уточнено в ході розгляду справи, та в якому він просить: 1) стягнути солідарно з обвинуваченого та ПАТ "НАСК "ОРАНТА" на користь потерпілої у рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином 49692,1 грн.; 2) стягнути солідарно з обвинуваченого та ПАТ "НАСК "ОРАНТА" на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином 100000 грн.; 3) стягнути солідарно з обвинуваченого та ПАТ "НАСК "ОРАНТА" на користь потерпілої в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 10 000 грн. (а.с. 65-68).

17.05.2023р. представник співвідповідача Публічного акціонерного товариства ''Національна акціонерна страхова компанія ''Оранта'' (далі - ПАТ "НАСК "ОРАНТА") до суду надав відзив на позовну заяву від 20.04.2023р., в якому зазначає, що не погоджується з позовними вимогами. Відзив мотивований тим, що представник позивача в уточненій позовній заяві просить стягнути усі відшкодування солідарно з відповідача винуватця ДТП та співвідповідача ПАТ "НАСК "ОРАНТА". При цьому, у позовній заяві відсутнє будь-яке посилання на те, яким чином страховою компанією нанесено шкоду потерпілій (а.с.75).

Щодо позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, то позов у цій частині мотивований тим, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 20.04.2021р. близько 21:00 год. за участі обвинуваченого ОСОБА_4 , який керував автомобілем марки ''Chery Amulet'', реєстраційний номер НОМЕР_1 , і здійснив наїзд на потерпілу, остання отримала тілесні ушкодження та перебувала на лікуванні у медичному закладі і витратила на лікування 49692,1 грн.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до полісу №АТ/0172221 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.01.2021р. (далі поліс) слідує, що автомобіль ''Chery Amulet'', реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував обвинувачений за вищевказаних обставин та здійснив наїзд на потерпілу, був застрахований у ПАТ ''НАСК ''ОРАНТА''. У полісі зазначено, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000 грн., а за шкоду заподіяну майну складає 130 000 грн. (а.с.55).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України ''Про страхування'').

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з п.23.1 ст.23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

З копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №3189 слідує, що потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП "Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради" з 21.04.2021р. по 29.04.2021р. (а.с.29).

Доданими до позову фіскальними чеками підтверджуються витрати потерпілої на лікування в сумі 48462,10 грн., тобто у меншому розмірі, ніж вказано у позові (а.с.25-28). Потерпілою також надані фіскальні чеки про сплату 800 грн. благодійного внеску, а також 430 грн. комісії за послуги банку, але суд відзначає, що дані витрати не відносяться до витрат понесених на лікування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021р. у справі № 147/66/17 провадження № 14-95цс20 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Іншої норми, яка визначала б особливості відповідальності осіб, що застрахували свою цивільну відповідальність, у главі 82 ЦК України немає. Тому частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) . Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Суд відзначає, що шкода, заподіяна здоров`ю потерпілої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка підтверджується вищевказаними фіскальними чеками, становить 48462,10 грн. Вказана сума підлягає стягненню з страховика, тобто з ПАТ ''НАСК ''ОРАНТА'' на користь потерпілої, так як у вищевказаному полісі зазначено, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000 грн. Тобто така шкода має бути покрита в повному обсязі страховою виплатою. В такому випадку відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника, а тому позовні вимоги до обвинуваченого про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Тому, позов в частині стягнення на користь потерпілої матеріальної шкоди завданої злочином підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, то позов у цій частині мотивований тим, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок заподіяння обвинуваченим кримінального правопорушення, потерпілій завдано моральну шкоду, яка полягала у фізичному болі, душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя та інших негативних явищ. У потерпілої змінилися життєві плани, вона змушена нервуватися, вся ця ситуація є стресовою для неї, значний час вона перебувала на реабілітації. Побоюючись за своє життя та здоров`я вона змушена була відмовитися від вечірніх прогулянок, так як напруга та очікування повторення ситуації, яка сталася була для неї невичерпним психологічним тиском. Причинену їй моральну шкоду відшкодувати повністю неможливо, але суму, яку б могла часткового загладити її моральні страждання вона оцінює у 100000 грн.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Відповідно до п.23.1 ст.23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно зі ст. 26-1 Закону страховиком (у випадках, передбачених підпунктами ''г'' і ''ґ'' пункту 41.1 та пунктом ''в'' пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Суд відзначає, що оскільки загальна сума страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, що підлягає стягненню становить 48462,10 грн., то виходячи з наведеного, моральна шкода, яка підлягає стягненню із ПАТ ''НАСК ''ОРАНТА'' на користь потерпілої складає 2423,11 грн. (48462,10 грн. х 5% = 2423,11).

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд відзначає, що обвинувачений визнав позов у цій частині на суму 20 000 грн. Однак, суд, керуючись принципами виваженості та справедливості, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілої, вважає, що співрозмірним понесеним останньою моральним та фізичним стражданням буде моральна шкода в розмірі 30 000 грн. Тому, позов у цій частині підлягає частковому задоволенню.

Суд також відзначає, що у даному випадку відсутні підстави для стягнення матеріальної і моральної шкоди в солідарному порядку з обвинуваченого та ПАТ ''НАСК ''ОРАНТА'', проте визначений потерпілою спосіб відшкодування завданої їй злочином матеріальної та моральної шкоди, не позбавляє суд права задовольнити ці вимоги частково.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

В позовній заяві зазначено, що з метою забезпечення своїх порушених прав потерпіла змушена була звернутися за правовою допомогою до адвоката у зв`язку з чим понесла витрати у розмірі 10000 грн.

Згідно п.1 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

У своєму рішенні від 23.01.2014р. в справі ''East/West Alliance Limited проти України'' Європейський суд з прав людини вирішуючи питання про стягнення судових витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказав, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При вирішенні питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу суд має враховувати на якій стадії процесу надавалася правова допомога, рівень складності справи, затрачений адвокатом час та вид і об`єм наданих послуг або виконаних робіт.

Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду в справах №821/227/17, №726/549/19, №810/3806/18, №199/3939/18-ц, №466/9758/16-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №826/1216/16 обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст.91 КПК). Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.03.2023р. по справі №730/546/21 провадження №51-2599км22.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу потерпіла надала копію договору про надання правової допомоги від 06.05.2021р., в якому зазначено, що гонорар адвоката визначений у розмірі 10000 грн. кошти сплачуються при підписанні договору (а.с.30), копію квитанції від 06.05.2021р. про сплату 10000 грн. адвокату за надання правової допомоги згідно договору (а.с.31).

Згідно з ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Таким чином, суд вважає, що понесені потерпілою витрати на правову допомогу підтверджені наданими суду документами, а тому, у відповідності до ч.1 ст.124 КПК України, з обвинуваченого необхідно стягнути на користь потерпілої 10000 грн. витрат на правову допомогу.

Витрати по справі, пов`язані із залученням експерта, складають 6315,40 грн. за проведення судових експертиз (висновок експерта №СЕ-19/112-21/4042-ІТ від 19.05.2021р. 1716,20 грн., висновок експерта №СЕ-19/112-21/4127-ІТ від 19.05.2021р. 1201,34 грн., висновок експерта №4254/4263/22-27 від 03.11.2022р. 3397,86 грн.), які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речовий доказ по справі - медичну карту №3189 (виписка) на ім`я ОСОБА_6 необхідно повернути Комунальному некомерційному підприємству ''Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради''.

Міра запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню до ОСОБА_4 не застосовувалась і підстав для її застосування до набрання вироком законної сили не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 366-368, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 03.07.2023 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства ''Національна акціонерна страхова компанія ''Оранта'' про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ''Національна акціонерна страхова компанія ''Оранта'' (місцезнаходження вул. Здолбунівська 7Д, м.Київ, ) на користь ОСОБА_6 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином 48462,10 грн. (сорок вісім тисяч чотириста шістдесят дві гривні десять копійок) та в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином 2423,11грн. (дві тисячі чотириста двадцять три гривні одинадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_6 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином 30000 грн. (тридцять тисяч гривень) та витрати на правову допомогу 10000 грн. (десять тисяч гривень).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6315,40 грн. (шість тисяч триста п`ятнадцять гривень сорок копійок) витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Речовий доказ по справі - медичну карту №3189 (виписка) на ім`я ОСОБА_6 - повернути Комунальному некомерційному підприємству ''Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради''.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Новгородківський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити (направити) обвинуваченому, захиснику, потерпілій, прокурору та цивільному співвідповідачу ПАТ ''НАСК ''ОРАНТА''.

Суддя ОСОБА_11