Справа № 274/4693/22
Провадження № 1-кп/0274/408/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2023 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бердичівського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000493 від 02.08.2022 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів, громадянина України, вдівця, пенсіонера, ветерана праці, який має повну загальну середню освіту, інвалідність ІІІ групи, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

02.08.2022 року близько 09 год. 50 хв. ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні магазину «АТБ Маркет», що за адресою: вул. Житомирська, 20/1, м. Бердичів, Житомирська область, помітив на пакувальному столику мобільний телефон марки «HUAWEI P smart+», темно-синього кольору, в чорному чохлі з принтом квіти, який належить ОСОБА_6 , де в нього виник раптовий злочинний умисел на здійснення крадіжки вище зазначеного мобільного телефону.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у вказаний вище час у вказаному вище місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, з корисливого мотиву, в умовах дії воєнного стану, запровадженого на всій території України відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІX від 24.02.2022, зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №341/2022 від 17.05.2022, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з пакувального столику мобільний телефон марки «HUAWEI P smart+» з об`ємом пам`яті 64Gb, іmеі1:33894, іmеі2: НОМЕР_1 , темно-синього кольору, вартістю 2 333 гривні 33 копійки, в чорному чохлі з принтом квіти, споряджений двома сім картами мобільних операторів «Лайфселл» та «Київстар», які для потерпілої матеріальної цінності не становлять.

В подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2 333 гривні 33 копійки.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнається винуватим, передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину не визнав та дав показання, в яких вказав, що 02.08.2022 він пішов до магазину «АТБ» за хлібом. Підійшовши до кас, він не зміг знайти гроші, у зв`язку з чим у нього запаморочилось в голові. Далі він розрахувався за хліб і підійшов до пакувального столика, де йому стало ще гірше і він втратив свідомість. Він не помітив як поклав телефон собі в пакет, який приніс з собою з дому. На зупинці громадського транспорту, що за метрів 50 від магазину «АТБ», йому повідомили, що в нього в пакеті дзвонить телефон і тоді він вже його сам виявив. Він не розумів, яким чином телефон потрапив до нього, вважає, що в нього «поїхала криша». Далі він пішов в аптеку, оскільки йому стало гірше. Він хотів повернути телефон, але не знав як. Люди на зупинці сказали, що власник знає, де знаходиться телефон, після чого він пішов додому чекати поки прийде власник за телефоном. Коли він був вдома, то помітив чоловіка і жінку, яких запитав, чи вони прийшли за телефоном, але вони виявились працівниками поліції, які запросили його до відділку поліції, де відібрали показання. Працівники поліції розповідали, що йому нічого не буде, щоб він підписував документи, він, в свою чергу, не читаючи, підписав усе, що йому дали. Потім працівники поліції приїздили до нього та давали підписувати документи, він усе підписав, але не читав їх. Також він їздив з працівниками поліції до магазину, де показував на сам магазин та на пакувальний столик. Коли йому сказали, що передають документи до суду, тоді він вже звернувся до адвоката. Вважає, що він не крав телефон. Підтвердив, що на мобільний телефон хтось телефонував, але він не вміє користуватися таким телефоном. Не просив сторонніх осіб, щоб ті допомогли відповісти на телефонний дзвінок та не повертався до магазину «АТБ».

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим його вини, його винуватість повністю доводиться зібраними по справі доказами, а саме :

-показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні дала показання, згідно яких 02.08.2022 близько 09.00 год. вона перебувала в магазині «АТБ», що навпроти ринку по вул. Житомирській в м. Бердичеві. Коли вона перебувала в магазині, до неї зателефонував її чоловік. Поговоривши з чоловіком, вона поклала належний їй мобільний телефон марки «Хуавей» синього кольору на пакувальний столик та продовжила пакувати речі. В подальшому вона забрала речі та залишила магазин, а телефон забула. Вдома вона зрозуміла, що телефон залишився в магазині «АТБ», у зв`язку з чим повернулась до магазину. В магазині вона звернулась по допомогу до працівників охорони, а вони направили її до директора магазину. Потім, переглянувши відеозаписи з камер відеоспостереження, продавчиня впізнала чоловіка, який забрав її телефон. Вона з телефону подруги, а також її дочка та директор магазину намагались зателефонувати на належний їй номер мобільного телефону не менше 70 разів, йшли виклики, але слухавку ніхто не брав. При цьому звук на телефоні вона не вимикала. Про подію повідомили до поліції. В мобільному телефоні були наявні дві сім-карти операторів мобільного зв`язку «Київстар» та «Лайф», які їй не повернули. Щодо міри покарання обвинуваченому, покладалась на розсуд суду;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , яка суду показала, що вона працює керуючим магазину «АТБ», який знаходиться в місті Бердичеві по вул. Житомирській, 20/1. В 2022 році, більш точного часу вона не пам`ятає, в першій половині дня до неї звернувся охоронець магазину з приводу того, що жінка розшукує свій мобільний телефон. Коли переглянули відеозаписи з камер відеоспостереження, то виявили, що потерпіла залишила мобільний телефон на пакувальному столику, а обвинувачений його забрав та відразу залишив магазин. Вона та інші люди неодноразово намагались додзвонитися на номер телефону потерпілої, але безуспішно. Після цього вона зателефонувала до поліції;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який суду показав, що він працює охоронцем магазину «АТБ», що по вул. Житомирській, 20/1 в м. Бердичеві. Того дня 2022 року, дати він не пам`ятає, близько 10 години він стояв поблизу касової зони магазину, коли до нього підійшла потерпіла та повідомила, що забула телефон на пакувальному столику, але телефону там не було. По рації він зв`язався з напарником ОСОБА_9 та попросив його переглянути камери відеоспостереження, аби з`ясувати чи хтось брав телефон. Напарник переглянув відеозаписи та повідомив, що дідусь у синій куртці забрав мобільний телефон. Потерпіла неодноразово телефонувала на свій мобільний телефон, але їй ніхто не відповідав;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що він працює охоронцем магазину «АТБ», що по вул. Житомирській, 20/1 в м. Бердичеві. Того дня, дати він не пам`ятає, він був на робочому місці та через камери відеоспостереження дивився за обстановкою в магазині. Його напарник ОСОБА_8 повідомив, що до нього звернулась жінка та заявила, що забула мобільний телефон в магазині, а коли повернулась за декілька хвилин, то телефону вже не було. Переглянувши відеозаписи з камер відеоспостереження, він побачив як потерпіла вийшла від кас до пакувального столика. Далі потерпіла спакувала свої речі ,а мобільний телефон забула на столику та пішла. Приблизно через 1 хв. підійшов дідусь в різнокольоровій куртці, який хлібом накрив телефон, а потім забрав його з собою та вийшов з магазину;

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.08.2022, відповідно до якого ОСОБА_6 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, повідомила, що 02.08.2022 приблизно о 09:15, перебуваючи в магазині ТОВ "АТБ маркет" за адресою: вул. Житомирська, 20/1, м. Бердичів, залишила мобільний телефон «HUAWEI smart+» на пакувальному столику близько каси № 3, звідки його викрав невідомий чоловік (а.п. 85);

- даними копії товарного чека від 12.12.2020, відповідно до якого станом на 12.12.2020 вартість мобільного телефону «HUAWEI P smart+», іmеі1: НОМЕР_2 , іmеі2: НОМЕР_1 , становила 8000 грн.;

- даними протоколу огляду місця події від 02.08.2022 з фототаблицею до нього, під час якого в кабінеті № 83 Бердичівського РВП ГУ НП в Житомирській області за адресою: вул. Героїв України, 67, м. Бердичів, ОСОБА_5 добровільно видав мобільний телефон марки «HUAWEI P smart+» іmеі1: НОМЕР_2 , іmеі2: НОМЕР_1 , SN: НОМЕР_3 , в чохлі чорного кольору, корпус синьо - фіолетового кольору. На телефону наявні дефекти у вигляді частково побитого скла. Чохол має пошкодження у виді тріщин. Також на чохлі наявний візерунок - квіти. Телефон споряджений двома сім картами мобільних операторів «Лайфселл» та «Київстар» (а.п. 89 - 93);

- даними висновку експерта № СЕ-19/106-22/7808-ТВ від 10.08.2023, відповідно до якого ринкова вартість наданого на експертизу мобільного телефону торговельної марки "HUAWEI" модель "P smart+ (INE-LX1)" станом на 02.08.2022 могла становити 2333,33 грн. (а.п. 95-102);

- даними протоколу огляду предмету від 08.08.2022 з фототаблицею до нього та відеозаписом, що міститься на DVD-R диску, відповідно до якого в приміщенні службового кабінету № 83 Бердичівського РВП ГУ НП в Житомирській області оглянуто DVD-R диск, на якому знаходиться відеозапис з камер відеоспостереження магазину «АТБ - Маркет», що по вул. Житомирська, 20/1, в м. Бердичеві. При перегляді вказаного відеозапису в 09:50:46 біля пакувального столику знаходиться жінка, зовні схожа на потерпілу ОСОБА_6 , яка розмовляє по телефону. О 09:53:20 жінка, зовні схожа на потерпілу, кладе свій мобільний телефон на пакувальний столик та складає до пакету придбані продукти. О 09:54:24 жінка, зовні схожа на потерпілу, йде в бік виходу з магазину, при цьому телефон залишається на пакувальному столику. О 09:54:30 чоловік, зовні схожий на ОСОБА_5 , підійшов до пакувального столика, де лежав мобільний телефон потерпілої, хлібом посунув мобільний телефон та став пакувати продукти до пакету. О 09:55:23 чоловік, зовні схожий на ОСОБА_5 , відходить від пакувального столика, при цьому мобільний телефон, який залишила ОСОБА_6 на пакувальному столику, відсутній (а.п. 103-109);

Суд визнає недопустимим доказом фактичні дані, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 16.08.2022 з ілюстративною таблицею до нього (а.п. 110-113), внаслідок істотного порушення прав людини і основоположних свобод.

Приймаючи таке рішення, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами ст. 87 КПК України , недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист та отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_5 від 16.08.2022, який було проведено вже після повідомлення останнього про підозру (15.08.2022 повідомлення про підозру), слідча роз`яснила йому права та обов`язки, визначені ст. 56, 57 КПК України (права та обов`язки потерпілого), а також попередила про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань за ст. 384 КК України. Поряд з цим, таке повідомлення про кримінальну відповідальність суперечить вимогам ст. 63 Конституції України, приписам ст. 384 КК України, ч.3 ст. 42 КПК України. Більше того, підозрюваному ОСОБА_5 не було роз`яснено його право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, що є порушенням права на захист.

Суд вважає неспроможним клопотання сторони захисту про визнання недопустимим доказом DVD-R диску, який є додатком до протоколу огляду предметів від 08.08.2022, оскільки такий диск отриманий з невідомих джерел та з порушенням процедури тимчасового доступу, визначеної КПК України.

Відповідно до приписів частин 1, 2 ст. 93 КПК збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом як проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, так і витребування та отримання від органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Як було встановлено в судовому засіданні вказаний DVD-R диск було отримано від свідка ОСОБА_7 під час її допиту слідчим, про що вказано в протоколі її допиту від 03.08.2022, який був долучений прокурором в судовому засіданні для підтвердження законності походження такого доказу. Отже, сторона захисту безпідставно виходить із того, що наданий слідчому свідком відеозапис було отримано поза процесуальним порядком. Наведеними кримінальними процесуальними нормами встановлено порядок отримання стороною обвинувачення від свідка за його ініціативою і доброю волею доказу, наданого слідчому під час допиту.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_5 та доводів сторони захисту про те, що телефон випадково потрапив до сумки обвинуваченого, а тому він не мав умислу на його привласнення. Такі показання та доводи повністю спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з камер відеоспостереження в магазині «АТБ». Так, з дослідженого судом відеозапису ch10-5042-00000000.avi вбачається, що 02.08.2022 о 09 год. 50 хв. в торгівельній залі поблизу кас стоїть потерпіла ОСОБА_6 , яка розмовляє по мобільному телефону. О 09:54:24 год. потерпіла залишає приміщення магазину, залишивши на пакувальному столику свій мобільний телефон. Вже о 09:54:30 (тобто через 6 секунд) до пакувального столика підходить ОСОБА_5 (в судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що на відеозаписі саме він). Відеозапис здійснюється дещо під кутом до обвинуваченого, але можливо розгледіти, що в руках останній тримає чотири хлібини, по дві в кожній руці. Підійшовши до пакувального столика, обвинувачений побачив мобільний телефон та спочатку хлібиною відсунув його на декілька сантиметрів від себе вліво, але потім відразу, знову ж таки, хлібиною посунув його в інший бік ближче до себе, подалі від чоловіка, що підійшов до пакувального столика. Далі ОСОБА_5 почав складати хліб у сумки, які він приніс з собою. При цьому, картинку відеозапису дещо прикриває чоловік у чорній футболці, який підійшов до пакувального столика, але все одно чітко видно, що обвинувачений бере кожну хлібину за верхню частину упакування та поміщає до своєї сумки ( тобто таким чином телефон не міг непомітно потрапити до його сумки, оскільки кожна хлібина береться окремо обвинуваченим за верхню частину упакування, що не дозволяло непомітно для обвинуваченого взяти хлібину разом з телефоном). Крім того, обвинувачений придбав чотири хлібини, при цьому з відеозапису вбачається, що після поміщення до сумки усіх чотирьох хлібин, він ще щось поклав до сумки. При цьому, на пакувальному столику окрім телефону та чотирьох хлібин нічого не було. В подальшому обвинувачений залишає приміщення магазину і пакувальний столик за ним залишається порожнім. Таким чином, в даному випадку, телефон не міг потрапити до сумки непомітно для обвинуваченого, тобто поза його волею, а навпаки з дослідженого відеозапису стає зрозуміло, що телефону потрапив до сумки через цілеспрямовані та узгоджені дії обвинуваченого. Іншого шляху потрапляння мобільного телефону до сумки обвинуваченого просто не існує. Вказане свідчить про наявність умислу ОСОБА_5 на заволодіння телефоном.

Доводи сторони захисту про ненадання обвинуваченому доступу до матеріалів досудового розслідування та невручення останньому копії обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування, судом до уваги не приймаються, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування. Сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів.

Як вбачається з клопотання самого захисника (а.п. 45-48) ОСОБА_5 було надано доступ до матеріалів досудового розслідування в підшитому і пронумерованому стані в 1 томі, про що було складено відповідний протокол. Крім того, до початку судового розгляду, після заяви захисника про невідкриття обвинуваченому матеріалів досудового розслідування, судом було відкладено судове засідання та надано стороні захисту можливість додаткового ознайомлення з матеріалами досудового розслідування. В судовому засіданні 23.01.2023 захисник повідомив, що сторона захисту ознайомлена з матеріалами кримінального провадження.

Аналогічно викладеному, в матеріалах наявна і розписка обвинуваченого про отримання ним копії обвинувального акта, а також реєстру матеріалів досудового розслідування (а.п.10).

Доводи захисту про порушення стороною обвинувачення права ОСОБА_5 на захист, також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. З наданого прокурором протоколу роз`яснення права на захист від 15.08.2022 вбачається, що ОСОБА_5 не виявив бажання мати захисника і таке його рішення не пов`язане із відсутністю у нього коштів на адвоката.

Посилання захисника на обов`язкову участь захисника в даному кримінальному провадженні, оскільки обвинуваченому встановлено ІІІ групу інвалідності, зумовлену наслідками виробничої травми, що призвело до втрати понад 60 % зору, суд вважає неспроможними, оскільки відповідно до ч.2 ст. 52 КПК України, обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.

Поряд з цим, суду не надано жодних доказів того, що обвинувачений або інша особа доводили до відома слідчого про наявність в ОСОБА_5 проблем із зором. Крім того, як вбачається з запису камер відеоспостереження під час вчинення злочину, фототаблиці до протоколу огляду місця події від 02.08.2022, ілюстративної таблиці до протоколу слідчого експерименту від 16.08.2022, обвинувачений не користується у повсякденному житті окулярами, відповідно у слідчого не було підстав вважати, що обвинувачений взагалі має вади зору, а тому не був зобов`язаний забезпечити участь захисника у провадженні. Також слід зауважити, що обвинувачений і під час судового розгляду не користувався окулярами.

Слід зауважити, що сторона захисту обмежилась твердженнями про порушення вимог КПК України в частині невідкриття матеріалів досудового розслідування, невручення копії обвинувального акту, нероз`яснення права на захист тощо, при цьому не довела будь-якими доказами вказаних обставин. В свою чергу, в наявності у сторони обвинувачення наявні відповідні письмові розписки та протоколи, які підписані обвинуваченим ОСОБА_5 . Крім того, суд в ході судового розгляду надав захисту додаткові можливості для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, отримання будь-яких матеріалів судового провадження.

Суд не знаходить підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ч.4 ст.185 КК України на ч.1 ст. 193 КК України, про що клопотав захисник, виходячи з наступного.

Питання про відмежування крадіжки (ст. 185 КК України) від знахідки (ст. 193 КК України - незаконне привласнення особою знайденого або чужого майна, що випадково опинилося у неї) було предметом дослідження Верховного Суду у справі № 128/984/17. Згідно постанови Суду у цій справі від 23.06.2020, крадіжка це таємне викрадення майна, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права.

Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала кому належить це майно, мала підстави вважати де знаходиться власник речі і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Обставини у справі, що розглядається, схожі з обставинами у справі, у якій Верховний Суд досліджував питання відмінності цих кваліфікацій. Вказані обставини свідчать про знаходження ОСОБА_5 мобільного телефону у відомому потерпілій місці, а саме в магазині «АТБ», можливу обізнаність ОСОБА_5 про те, хто є власником мобільного телефону. Зокрема, з дослідженого відеозапису вбачається, що обвинувачений підійшов до телефону через декілька секунд після потерпілої, спочатку посунув мобільний телефон ближче до себе, а потім, прикривши його хлібиною, відразу поклав до своєї сумки, що свідчать про те, що ОСОБА_5 , не намагався встановити кому належить даний телефон, не звернувся за допомогою до працівників магазину або оточуючих людей. Обвинувачений не міг не усвідомлювати, що потерпіла може повернутися за телефоном. Разом з цим, потерпіла через незначний проміжок часу повернулась до магазину та звернулась за допомогою до його працівників, неодноразово з різних мобільних телефонів (зі слім потерпілої не менше 70 разів) телефонувала на свій телефон, але слухавку так ніхто і не підняв, після чого вона звернулась із заявою до органу поліції, що свідчить про те, що телефон, попри його втрату власницею, перебував у власності потерпілої, проте реалізувати своє право вона не мала можливості через протиправні дії ОСОБА_5 , який забрав телефон, поклав його до своєї сумки і в подальшому залишив приміщення торгівельного центру. Привласнивши телефон, обвинувачений отримав реальну можливість розпорядитися ним. А тому, суд вважає, що правильною буде саме кваліфікація, визначена органом досудового розслідування - таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану (ч.4 ст. 185 КК України).

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого про втрату свідомості та запаморочення, у зв`язку з чим він не пам`ятає, яким чином телефон опинився в його сумці. Такі показання, на переконання суду, спрямовані на уникнення від кримінальної відповідальності та спростовуються дослідженим в судовому засіданні відеозаписом з камер спостереження, з якого вбачається, що дії обвинуваченого по привласненню телефону були цілеспрямовані, логічні та послідовні. Будь-яких ознак втрати свідомості з відеозапису не вбачається. Обвинувачений ціленаправлено підійшов до мобільного телефону, який лежав на пакувальному столику, оглянув його поглядом, підсунув подалі від людей, які підійшли до пакувального столику, після чого поклав собі до сумки.

Судом було досліджено усі процесуальні джерела доказів, які були надані учасниками судового провадження, перевірено докази, які оспорювались стороною захисту. Будь-яких заяв або клопотань про долучення, дослідження або перевірку інших доказів, учасниками судового провадження подано не було. Учасники висловили одностайну позицію про можливість закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами.

Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, який відноситься до тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є вдівцем, пенсіонером, ветераном праці, має інвалідність ІІІ групи, позитивно характеризується за місцем проживання, є людиною похилого віку, на обліку лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, зважаючи на те, що санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає безальтернативний вид покарання - позбавлення волі від п`яти до восьми років, суд вважає за можливе призначити даний вид покарання в його мінімальному розмірі.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, приймаючи до уваги особу винного, а також те, що тяжких наслідків від його дій не настало, оскільки телефон повернуто потерпілій, позицію потерпілої, ,яка просила призначити покарання на розсуд суду, тобто не наполягала на суворому покаранні, позицію прокурора в судових дебатах, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, звільнивши його з випробуванням із іспитовим строком. На переконання суду саме такий захід примусу зможе забезпечити досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання, є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в порядку ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 04.08.2022, після набрання вироком законної сили підлягає скасуванню.

Враховуючи особу обвинуваченого та приймаючи до уваги призначене покарання, а також відсутність клопотань з цього приводу, суд не вбачає підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром судових експертиз у розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 12 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.08.2022 на мобільний телефон марки «HUAWEIP smart +», темно-синього кольору, в чорному чохлі з принтом квіти та наявними двома сім картами мобільних операторів «Лайфселл» та «Київстар», який належить гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який був вилучений у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набрання вироком законної сили - скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили: мобільний телефон марки «HUAWEIP smart +», темно-синього кольору, в чорному чохлі з принтом квіти та наявними двома сім картами мобільних операторів «Лайфселл» та «Київстар», який належить гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та переданий їй на відповідальне - залишити у власника.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області.

Головуючий - суддя ОСОБА_1