ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1833/23 Справа № 208/5753/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

адвоката ОСОБА_7 ,

третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000914 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 липня 2023 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 липня 2023 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна.

Накладено арешт, на речовий доказ, виявлений та вилучений під час обшуку 11.07.2023 року, а саме: автомобіль «ВМW Х5», 2004 року випуску, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 від 18.12.2021 року, належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово, на час накладення арешту, позбавив власника права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Слідчий суддя зазначив, що клопотання є обґрунтованим так як для застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, яке має на собі сліди які підлягають дослідженню, є транспортним засобом в якому загиблий перебував до настання смерті, та був доставлений до медичного закладу,а тому відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, і з метою уникнення приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі речових доказів, наявні підстави для накладення арешту на зазначено майно з метою забезпечення речових доказу, оскільки автомобіль був засобом та має на собі явні виявлені сліди які підлягають дослідженню, та може містити на собі сліди вчинення кримінального злочину, що підлягає перевірці, шляхом проведення експертних досліджень.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що слідчий суддя не дослідив всіх обставин справи.

Вказує, що у вказаному кримінальному провадженні автомобіль «ВМW Х5», 2004 року випуску, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , не був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, не зберіг на собі сліди або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначає, що вказаний автомобіль належить на праві власності ОСОБА_9 , яка не має відношення до вказаного кримінального провадження.

Вказує, що на свідка ОСОБА_8 , який користується вказаним автомобілем, неодноразово здійснювався тиск. ОСОБА_8 є користувачем автомобіля та за родом своєї діяльності вимушений постійно керувати транспортним засобом, має на утриманні неповнолітню доньку та родичів похилого віку, догляд за якими потребує наявність автомобілю.

На думку апелянта, слідчим не доведено необхідність арешту.

В судове засідання апеляційного суду належним чином повідомлена власниця майна ОСОБА_9 не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, але її неявка, відповідно до приписів ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника власниці майна - адвоката ОСОБА_7 та третьої особи ОСОБА_8 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль, та повернути майно її власнику, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею не дотримано з огляду на таке.

Слідчий суддя обґрунтовуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та накладаючи арешт на автомобіль марки автомобіль «ВМW Х5», 2004 року випуску, VIN НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 від 18.12.2021 року, належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначив, що клопотання є обґрунтованим так як для застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, яке має на собі сліди які підлягають дослідженню, є транспортним засобом в якому загиблий перебував до настання смерті, та був доставлений до медичного закладу,а тому відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, і з метою уникнення приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі речових доказів, наявні підстави для накладення арешту на зазначено майно з метою забезпечення речових доказу, оскільки автомобіль був засобом та має на собі явні виявлені сліди які підлягають дослідженню, та може містити на собі сліди вчинення кримінального злочину, що підлягає перевірці, шляхом проведення експертних досліджень.

Між тим з такими висновками слідчого судді не погоджується колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч.ч. 1, 2, 5, 6 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що в провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесене в ЄРДР за №0000914 від 19.06.2023 року в межах яких здійснюється досудове розслідування на час звернення із клопотанням за ч. 2 ст. 272 КК України за фактом смерті ОСОБА_11 , попередня кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 115 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 17.06.2023 ОСОБА_11 перебував на роботі (працює водієм автомобіля "БелАЗ" на ТОВ "Трансбудтехніка") та під час виконання робіт отримав тілесні ушкодження. Після чого на місце події прибув ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (керівник ОСОБА_11 ), який не викликавши ШМД, самостійно на своєму автомобілі "BMW X5" НОМЕР_2 повіз ОСОБА_11 до лікарні. При цьому в лікарні ОСОБА_8 надав лікарям неправдиві відомості щодо обставин отримання ОСОБА_11 травм. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 від отриманих травм помер.

У подальшому було вилучено одяг, в якому був ОСОБА_11 на момент отримання травм, на якому виявлено сліди речовини бурого кольору (схожої на кров). Однак ОСОБА_8 під час допиту пояснив, що коли він відвозив ОСОБА_11 до лікарні, то у останнього не було відкритих ран.

На підставі Ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області про дозвіл на проведення обшуку автомобіля "BMW X5" НОМЕР_2 , 11.07.2023 року було проведено обшук автомобіля. Під час обшуку використовувались спеціальні засоби для виявлення слідів крові, а саме смужки "HEMO PHAN". За їх допомогою на задньому сидінні зазначеного автомобіля було виявлено сліди крові. Використані смужки "HEMO PHAN" було упаковано до двох паперових конвертів НПУ. Однак в ході проведення обшуку орган досудового розслідування не мав можливості вилучити вказані сліди крові, так як для цього необхідні спеціальні знання та спеціальні засоби. Тому органом досудового розслідування було прийнято рішення про вилучення вказаного автомобіля з метою збереження слідової інформації, щоб у подальшому мати можливість провести повне та неупереджене досудове розслідування. На підставі викладеного, так як вказаний автомобіль є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, автомобіль "BMW X5" НОМЕР_2 було визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні Постановою слідчого від 11.07.2023 року та поміщено на стоянку Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Кам`янське, пр. Аношкіна, буд. 7/42, для збереження.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль, слідчий суддя обмежився загальними висновками про те, що з метою проведення повного, всебічного та об`єктивного розслідування з додержанням вимог кримінального процесуального кодексу України, забезпечення кримінального провадження, та є необхідність в арешті вищевказаного майна з подальшою забороною його відчуження, розпорядження та користування, а також - забороні вчинення будь-яких реєстраційних дій відносно вказаного майна.

При цьому слідчим суддею не було враховано те, що жодній з осіб протягом досудового розслідування не здійснене повідомлення про підозру, що свідчить про відсутність у розпорядженні сторони обвинувачення достатніх доказів для їх підозри, а отже і достатніх підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, що тягнуть істотне обмеження прав та інтересів осіб.

Згідно реєстраційної картки ТЗ власником автомобіля BMW X5, синього кольору, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_9 (а.с. 18).

Зі змісту клопотання слідчого про арешт майна (а.с.1-2) вбачається, що ним порушується питання про накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб з метою збереження речових доказів. При цьому, у клопотанні слідчого не зазначено, яким саме визначеним ст. 98 КПК України критеріям речового доказу у даному кримінальному провадженні відповідає належний на праві власності ОСОБА_9 автомобіль BMW X5, синього кольору, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , а лише вказується, що даним автомобілем користувався ОСОБА_8 та на ньому відбувалося перевезення ОСОБА_11 до лікарні, а тому він може містити сліди, відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З наведеного колегія суддів приходить до висновку про те, що підозра у вчиненні розслідуваних кримінальних правопорушень не має достатнього підтвердження наданими матеріалами, втім слідчий суддя суду першої інстанції залишив це поза увагою та всупереч вимогам ч. 3 ст. 132 КПК України не надав оцінки вказаним обставинам при вирішенні питання про арешт майна.

Також не можна погодитись із висновком слідчого судді про відповідність майна, на яке пропонувалося накласти арешт, критеріям ст. 98 КПК України щодо речового доказу.

Так, у цій частині оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ч. 4 ст. 370 КПК України щодо вмотивованості з огляду на те, що відносно даного висновку слідчим суддею не наведено будь-якого обґрунтування, а зі змісту даної ухвали не вбачається за можливе встановити, яким саме критеріям щодо речового доказу відповідає вказане майно.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотання слідчого неможливо встановити, чому вищезгаданий автомобіль є предметом кримінального правопорушення, а прокурором крім посилання на постанову про визнання речовим доказом не наведено змістовного обґрунтування того, в результаті яких конкретних протиправних дій вказаний автомобіль міг бути одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або доходами від нього, яким чином автомобіль як матеріальний об`єкт слугує доказом вчиненого кримінального правопорушення, які сліди кримінального правопорушення вона на собі зберіг, яким чином незастосування його арешту потягне неможливість використання його як доказу у кримінальному провадженні.

Таким чином, клопотання слідчого не містить належного обґрунтування відповідності майна, на яке пропонується накласти арешт, ознакам речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, до нього не додані копії відповідних процесуальних документів та інших матеріалів, що підтверджують ці обставину, і якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання у цій частині, що прямо передбачено положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України.

Зі змісту клопотання слідує, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом досудового розслідування та посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами цього кримінального провадження, крім того, не вказано які відомості може містити вказане майно і яким чином воно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а придбання такого майна в результаті отриманого доходу від злочинної діяльності слідчим та прокурором не доведено.

Слідчий суддя не дав належної правової оцінки доводам слідчого щодо об`єктивності накладення арешту саме на вилучене майно, не звернув увагу на відсутність доказів, які б в достатній мірі підтверджували існування підстав для накладення арешту на майно.

Не було слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна враховано і те, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Разом з тим, згідно зі ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів не вбачається достатніх підстав що обґрунтовували б достатньою мірою необхідність накладення арешту на відповідне майно.

Слідчий суддя не звернув увагу на викладені обставини та постановив ухвалу, яка не відповідає нормам права щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості, не обґрунтував висновку про наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна і необґрунтована, із постановленням у межах повноважень суду апеляційної інстанції, визначених ч. 3 ст. 407 КПК України, нової ухвали, якою у задоволенні клопотання слідчого належить відмовити як у безпідставному.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 та ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 412 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 14 липня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000914 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 272 КК України, вилученого в ході проведення обшуку 11.07.2023, а саме: автомобілю марки BMW X5, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Автомобіль марки BMW X5, 2004 року випуску, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 . - негайно повернути власнику ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4