Кримінальне провадження №629/140/23
Номер провадження 1-кп/629/41/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Кочеток Чугуївського р-ну Харківської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, особи з інвалідністю 1 групи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

30.06.2022, приблизно о 12:20, ОСОБА_5 , рухався на автомобілі марки ВАЗ 21011, р.н. НОМЕР_1 , зі швидкістю не менше 30 км/год., по автодорозі Мерефа-Лозова-Павлоград, біля перехрестя вул. Гагаріна, пров. Гагаріна та вул. Шкільна в смт. Краснопавлівка Лозівського р-ну Харківської обл., навпроти буд. № 19, зі сторони м. Харків в бік м. Лозова Харківської області.

При цьому, керуючи вказаним транспортним засобом, ОСОБА_5 , діючи з необережності, у формі кримінальної протиправної недбалості, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення вимог п. 16.13 Правил дорожнього руху України, згідно з якими: «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч», здійснюючи маневр повороту ліворуч, не дав дорогу водію мотоциклу "LIFAN", без р.н., - ОСОБА_7 , який рухався прямо в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулось їх зіткнення.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу " LIFAN ", без р.н. - ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді забитої рани на волосистій частині голови в лівій тім`яно-потиличній ділянці, забитої рани в області проекції виступу підборіддя та наслідком загоєння яких в теперішній час є рубці, відкритий ІІБ перелом обох кісток лівої гомілки у середній третині.

За ступенем тяжкості -вищезазначений відкритий ІІБ перелом обох кісток лівої гомілки у середній третині у ОСОБА_7 - це тяжке тілесне ушкодження.

ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення правопорушення, викладені в обвинувальному акті, не заперечував визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються, пояснив, що 30.06.2022 керуючи транспортним засобом «копійка» в смт Краснопавлівки, він їхав додому, повертав ліворуч, не помітив мотоцикл, і під час повороту, хлопці на мотоциклі, в`їхали в задню частину автомобіля.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі, а також те, що ним не оскаржуються фактичні обставини кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті, обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежив дослідження доказів по кримінальному провадженню, обмежившись допитом обвинуваченого, законного представника потерпілого, вивченням висновків експертиз проведених на досудовому розслідувані та вивченням особистості обвинуваченого, та визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оскаржуються.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_7 , на місці події вона не була присутня, все що їй відомо, вона знає зі слів свідків, зазначила, що дана подія відбулася 30.06.2022 року близько 11-40 год. в Краснопавлівці по центральній вулиці. Її брат їхав зі сторони Лозової у сторону Харкова. Підозрюваний їхав в протилежну сторону. На нерегульованому перехресті її брат займав праву сторону дороги, зменшивши швидкість, особа яка була за кермом автомобіля «ВАЗ 21011», почав маневрувати, то вмикав то вимикав сигнал повороту, та ніяких дій в виді зменшення швидкості не забезпечував. Зіткнення прийшлося у передню частину мотоцикла. Ліва сторона автомобіля зіткнулася з передньою частиною автомобіля, та мотоцикл впав на бордюр. Швидку допомогу викликав господар автомийки. Ніхто зі сторони підозрюваного не підходив до дитини. До нього підійшла жінка, яка проходила мимо та дала йому пігулку. Обвинувачений до родини потерпілого та до самого потерпілого не приходили, вибачень не просили, допомоги не пропонували, на даний час не цікавились станом дитини. Станом на сьогоднішній день дитина не одужала. Стосовно моральної шкоди повідомила, що дитина психологічно постраждала,на даний час дитина знаходиться у депресивному стані. Також змінилося коло спілкування дитини. Його провідують вдома друзі. На вулицю не виходить, соромиться, бо каже що на нього багато будуть звертати уваги. Також повідомила, що батька було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що ОСОБА_7 керував мотоциклом.

Згідно висновку експерта № 12-14/106-ЛЗ/22 експертиза почата 19.07.2022, закінчена 02.09.2022, на підставі даних судово-медичної експертизи неповнолітньогогр-на ОСОБА_7 , 2010 року народження, за фактом дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням даних з наданої медичної документації, у ОСОБА_7 мали місце забита рана наволосистій частині голови в лівій тім`яно-потиличній ділянці, забита рана в області проекції виступу підборіддя та наслідком загоєння яких в теперішній час є рубці, відкритий ІІБ перелом обох кісток лівої гомілки у середній третині, які утворилися від ударної дії тупих (тупого) предметів що не відобразили в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей і якими могли бути як виступаючі части автомобіля так і мопеду в результаті зіткнення рухаючихся транспортних засобів, можливо в строк та за обставин вказаних в настановній частині постанови і потерпілим, в умовах дорожньо- транспортної пригоди.

Маловірогідне утворення комплексу вищевказаних тілесних ушкодження в результаті падіння з висоти зросту, та від дії власної руки.

За ступенем тяжкості відкритий ІІБ перелом обох кісток лівої гомілки у середній третині це - ТЯЖКЕ тілесне ушкодження як небезпечне для життя, згідно пункту 2.1.3. (м) Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р..; збиті рани це ЛЕГКІ тілесні ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно пункту 2.3.3. правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р

Згідно висновку експертів № 23939/41706-41708 за результатами проведення комісійної судової автотехнічної експертизи від 12.12.2022, В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 повинен був діяти згідно вимогам п.16.13 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути дорожньо-транспортну пригоду визначалась виконанням водієм автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 вимог п. 16.13. Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. Дії водія автомобіля ВАЗ ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 16.13. Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходились у причинному зв`язку з виникненням дорожньо- транспортної пригоди.

4.5.6 В даній дорожньо-транспортній ситуації водій мотоцикла LIFAN ОСОБА_7 повинен діяти згідно вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України. Дії водія мотоцикла LIFAN ОСОБА_7 , щодо керування транспортним засобом без посвідчення водія та русі із пасажиром без мотошоломів, можуть бути оцінені слідчим самостійно, виходячи з вимог п.п. 2.1 а) та 2.3 г) Правил дорожнього руху України, оскільки не потребують спеціальних технічних знань.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена.

Таким чином дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України - тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При вивченні особи обвинуваченого з ОСОБА_5 встановлено, що він є громадянином України, з середньою спеціальною освітою, одружений, не працює, пенсіонер, особа з інвалідністю 1 групи, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

При призначенні та визначенні виду покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 5 ст. 12 КК України.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд вважає його щире каяття в скоєному.

Обтяжуючі обставини, зазначені в ст. 67 КК України, свідчать про підвищену небезпеку вчиненого злочину та особи винного, що дає суду підстави для призначення більш суворого покарання з кількох альтернативних у санкції покарань.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України при призначенні покарання обставиною, яка його обтяжує, визнається вчинення злочину стосовно особи похилого віку, особи з інвалідністю або особи, яка перебуває в безпорадному стані, або особи, яка страждає на психічний розлад, зокрема на недоумство, має вади розумового розвитку, а також вчинення злочину стосовно малолітньої дитини або у присутності дитини.

За матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, яке характеризується такою обов`язковою юридичною ознакою, як необережна форма вини. За наведених обставин спричинення малолітньій дитині тяжкого тілесного ушкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди не охоплювалась і не могла охоплюватись умислом обвинуваченого, а тому правові підстави для врахування передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обставини, яка обтяжує покарання, відсутні.

Таким чином, відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлені.

З урахуванням викладеного, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, скоєного з необережності, даних про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, є особою похилого віку, особою з інвалідністю 1 групи, беручи до уваги висновок органу пробації, викладений в досудовій доповіді, згідно якого оран пробації вважає можливим виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк, з урахуванням обставини, яка пом`якшує покарання та відступіть обставин, які обтяжують покарання, додержуючись принципу законності, індивідуалізації,справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання, застосувавши ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, а також необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

В той же час, з урахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги, що будь-яких документів, які б свідчили про те, що життєдіяльність ОСОБА_5 пов`язана з використанням автомобіля і позбавлення права керування транспортними засобами може поставити у скрутне становище його або членів його родини суду не надано, суд вважає необхідним призначати ОСОБА_5 додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Підстави для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, у суду відсутні.

По кримінальному провадженню законним представником потерпілого ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов про стягнення з МТСБУ матеріальної шкоди в розмірі 36051,40 грн. та моральної шкоди в розмірі 78 000 грн., з ОСОБА_5 - моральної шкоди в розмірі 22 000 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 21775,00 грн..

Заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Стаття 62 КПК України передбачає, що цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Правовий статус МТСБУ визначено в Законі «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, за пунктом 39.1. статті 39 цього Закону МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Таке бюро є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій.

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

В даній справі, ОСОБА_5 було заподіяно шкоду здоров`ю потерпілому ОСОБА_7 у виді тяжких тілесних ушкоджень. Спричинення цих наслідків перебуває у причинному зв`язку із діями обвинуваченого, а саме вчиненням ним ДТП. Докази того, що власник транспортного засобу застрахував цивільно-правову відповідальність за договором міжнародного страхування «Зелена картка», у справі відсутні.

Оскільки цивільно-правова відповідальність обвинуваченого на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, у зв`язку з цим суд дійшов висновку, що саме на МТСБУ покладається обов`язок відшкодувати шкоду за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

З метою гарантування правової визначеності щодо застосування інституту цивільного позову у кримінальному провадженні та з метою забезпечення єдності та сталості відповідної судової практики Велика Палата Верховного Суду зазначила, що положення частини 1 статті 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за завдану шкоду, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до будь-якої особи (фізичної або юридичної), яка за законом виконує обов`язок з відшкодування шкоди, завданої підозрюваним (обвинуваченим чи неосудною особою).

Тому в контексті частини 1 статті 128 КПК України юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого чи неосудної особи, може бути МТСБУ у випадках, передбачених статтею 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Адже МТСБУ виступає такою юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність перед особою, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди і яка має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити до неї цивільний позов.

Залучення МТСБУ як цивільного відповідача узгоджується зі статтями 62, 128 КПК України. Крім цього, таке тлумачення відповідає положенням статей 47, 48 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), за якими здатністю особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільною процесуальною дієздатністю), так само як і можливістю бути позивачем та відповідачем у суді, наділені юридичні особи.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 червня 2019 року по справі № 465/4621/16-к, провадження № 13-24кс19 дійшла висновку, що цивільний позов може бути пред`явлено в межах кримінального провадження до МТСБУ як до цивільного відповідача, оскільки його зобов`язання витікають із положень Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Згідно ст.1166 ЦК України, яка визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаних правових норм, особа, якій заподіяна матеріальна шкода та яка звернулася з позовом про її відшкодування, повинна навести докази щодо понесених нею витрати, про відшкодування яких вона ставить питання.

Пунктом 24.1 статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі №1961-IV) визначено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

За такого, для сплати страхового відшкодування потерпіла особа має надати не тільки платіжні документи з купівлі лікарських засобів тощо, але й документально підтвердити необхідність їх придбання (витяг з історії хвороби, рецепти на придбання ліків тощо), тобто довести наявність причинно-наслідкового зв`язку між пригодою та лікуванням.

З огляду на викладене, враховуючи, що згідно висновку експерта № 12-14/106-ЛЗ/22 від 02.09.2022, у неповнолітнього гр-на ОСОБА_7 , 2010 року народження, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, мали місце забита рана наволосистій частині голови в лівій тім`яно-потиличній ділянці, забита рана в області проекції виступу підборіддя та наслідком загоєння яких в теперішній час є рубці, відкритий ІІБ перелом обох кісток лівої гомілки у середній третині. За ступенем тяжкості відкритий ІІБ перелом обох кісток лівої гомілки у середній третині це - ТЯЖКЕ тілесне ушкодження як небезпечне для життя, беручи до уваги, що ОСОБА_7 від отриманих за наслідками ДТП травм, 42 дні знаходився на стаціонарному лікуванні в період з 30.06.2022 по 15.07.2022 та в період з 29.12.2022 по 23.01.2023, що підтверджується відповідними документами закладу охорони здоров`я (медичними виписками), суд дійшов висновку про необхідність відшкодування понесених потерпілим витрат на лікування в розмірі 36051,40 гривень, оскільки ці витрати є обґрунтованими та підтверджені належними доказами.

Стосовно доводів представника МТСБУ про те, що не надано рах.№30-06/2ХН від 30.06.2022, у зв`язку з чим не можливо встановити, які саме медичні вироби були куплені, то суд зазначає, що в судовому засіданні захисником була надана копія рахунку № 30-06/2ХН від 30.06.2022, в якому зазначено найменування товару - комплект виробів для остеосинтезу. Законний представник потерпілого в судовому засіданні повідомила, що оскільки у ОСОБА_7 був відкритий перелом, для фіксації кісток, був придбаний апарат Ілізарова .

Щодо відшкодування малолітньому потерпілому моральної шкоди, то судом встановлене наступне.

За змістом ч.ч.1, 2ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичної болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.1ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни «Просудову практикув справахпро відшкодуванняморальної (немайнової)шкоди» №4від 31.03.1995 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що малолітній потерпілий ОСОБА_7 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_5 було заподіяно моральну шкоду.

Так, отримання тяжких тілесних ушкоджень, довготривале лікування потерпілого ОСОБА_7 та його реабілітація, що призвело до певних змін у житті малолітнього потерпілого, які також полягають у неможливості реалізації своїх звичок і бажань, безумовно негативно вплинуло на його моральний стан та призвело до душевних страждань. В судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_6 повідомила, що дитина знаходиться в депресивному стані, досі ходить на костилях, соромиться виходити на вулицю, у зв`язку з чим в нього змінилось коло спілкувань.

При визначенні розміру суми, яку необхідно стягнути із обвинуваченого у рахунок відшкодування заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд враховує, що вона встановлена з урахуванням перенесеного потерпілим стресу, порушенням способу його життя та життя його родини, пов`язаного з лікуванням, погіршенням стану здоров`я та проходженням курсу лікування, неможливістю повноцінно спілкуватись з друзями.

З огляду на викладене, беручи до уваги вищевказані засади, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, враховуючи думку обвинуваченого, який позов визнав повністю, суд вважає, що дану позовну вимогу слід задовольнити, виходячи з обставин справи та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 22000 грн., що об`єктивно відповідатиме характеру дій заподіювача шкоди, глибині страждань та розміру моральної шкоди.

Стосовно стягнення моральної шкоди з МТСБУ, то суд зазначає наступне.

В позовній заяві представник потерпілого при обґрунтуванні стягнення моральної шкоди посилається на положення ст. 27 Закону № 1961-ІV, згідно якого страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Однак вказана норма Закону не підлягає застосуванню в даному випадку, оскільки положення ст. 27 Закону № 1961-ІV, застосовуються в разі смерті потерпілого, в нашому випадку малолітній ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а тому посилання на ст. 27 Закону № 1961-ІV є хибним.

Разом з тим, відповідно до положень статті 26-1 Закону №1961-IVстраховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г`і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином визначення розміру спричиненої внаслідок ДТП шкоди тісно пов`язане зі страховою виплатою, що підлягає відшкодуванню за шкоду, заподіяну здоров`ю особи.

Як зазначено вище, розмір страхового відшкодування шкоди, завданої здоров`ю потерпілого, встановлений в розмірі 36051,40 грн. Таким чином, для захисту прав малолітнього потерпілого, суд вважає за необхідне стягнути з МТСБУ моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить 1802,57 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з обвинуваченого на користь законного представника потерпілого витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.118, ч.1 ст.124 КПК України витрати на правову допомогу належать до процесуальних витрат, які суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого у разі ухвалення обвинувального вироку за умови їх документального підтвердження.

На підтвердження витрат законного представника потерпілого на правову допомогу в сумі 21775,00 грн. надано договір про надання правової допомоги від 26.09.2022 р., квитанцію про оплату послуг адвоката з конкретизацією наданих послуг та їх вартості, та квитанція до прибуткового касового ордера № 1 від 10.01.2023 про оплату законним представником потерпілого послуг адвоката в сумі 21775,00 грн.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи законного представника потерпілого щодо необхідності стягнення з обвинуваченого витрат на професійну правничу допомогу в сумі 21775,00 грн.

Відповідно до вимог ст.124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно стягнути процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням у справі експертизи в сумі 5663,10 грн.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 рік 6 місяців.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Кочеток Чугуївського р-ну Харківської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь законного представника потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , у відшкодування моральної шкоди - 22000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 21775,00 грн.

Стягнути з Моторне (транспортне) страхове бюро України 02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 8

IBAN: НОМЕР_3 в AT «Укрексімбанк» м. Київ, на користь законного представника потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний НОМЕР_4 , у відшкодування матеріальної шкоди - 36051,40 грн., у відшкодування моральної шкоди - 1802,57 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню № 0000394 за проведення судової автотехнічної експертизи № 23939/41706-41708 від 12.12.2022 в сумі 5663,10 грн.

Арешт на майно накладений ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08.07.2022 р. - скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль марки ВАЗ 21011, р.н. НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового тримання Лозівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. Я.Мудрого 7 - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 ; мотоцикл "LIFAN ", без р.н., який перебуває на відповідальному зберіганні у власника - залишити в розпорядженні останнього.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходяться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Суддя ОСОБА_1