Справа № 646/1756/23
№ провадження 1-кс/646/977/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2023 м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання начальника СВ Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001158 від 03.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 246 КК України,

встановив:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника СВ Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001158 від 03.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 246 КК України.

У вказаному клопотанні про арешт майна слідчим порушено питання про накладення арешту на майно підозрюваного у кримінальному провадженні №0001158 від 03.11.2022 ОСОБА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на земельну ділянку площею 5,1285 га, кадастровий номер :01:000:0035, розташовану за адресою: Харківська область, Шевченківський (нині Куп`янський) район, Аркадівська сільська рада, шляхом заборони відчуження.

У судовому засіданні прокурор клопотання про арешт майна підтримав з підстав, наведених у ньому. Просив клопотання задовольнити та накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , з метою відшкодування шкоди. Зазначив, що кримінальним правопорушенням завдана істотна шкода, яку неможливо буде відшкодувати без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна та не накладати арешт на майна підозрюваного у зв`язку з необґрунтованістю клопотання. Зазначив, що підозрюваний не визнає вину у скоєному кримінальному правопорушення, у незаконній вирубці інші особи також брали участь, яким не було повідомлено про підозру. До того ж земельна ділянка на балансі територіальної громади не знаходиться, її межі чітко не встановлені. Крім того, стороною обвинувачення не доведена співмірність накладення арешту з спричиненою шкодою від кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника та просив не накладати арешт на належну йому земельну ділянку.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, врахувавши думку підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Нормами ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, спеціальної конфіскації; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У відповідності до вимог ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Вимоги до форми і змісту клопотання визначені ч. 2, 3 ст. 171 КПК України.

Так, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З аналізу процесуальних норм закону вбачається, в клопотанні про арешт майна повинно бути доведено завдання арешту майна, а саме те, що незастосування арешту на майно може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Доведеною повинна бути і мета щодо арешту такого майна, передбачена ч. 2 ст. 170 КПК України, зокрема: відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Наведеним вище вимогам процесуального закону клопотання слідчого про арешт майна не відповідає.

Водночас зміст клопотання про арешт майна не містить конкретної підстави і мети арешту майна, а також відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, обґрунтований виклад підстав і мети необхідності арешту майна в такому відсутній.

Також, слідчий суддя констатує, що клопотання про арешт майна не містить інформації щодо вартості майна, з приводу якого подане клопотання.

При таких порушеннях, враховуючи правові підстави для арешту майна, слідчий суддя позбавлений можливості виконати вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України щодо обов`язкового врахування при вирішенні питання про арешт майна правової підстави для арешту майна, наслідків арешту майна, розміру шкоди, розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зазначені недоліки позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити докази, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання про арешт майна, перевірити дотримання вимог ст.ст.170-171 КПК України та постановити законне та обґрунтоване рішення щодо розгляду клопотання про арешт майна.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору, який погоджував таке клопотання, для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

При повторному зверненні з клопотанням про арешт майна прокурору слід усунути вказані недоліки, конкретизувати підстави і мету арешту майна відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, навести відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, додати оригінали або належним чином засвідчені копії документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Керуючись ст. ст. 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника СВ Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001158 від 03.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. ч.3 ст.28 ч.4 ст.246 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків, що зазначені у цій ухвалі, протягом сімдесят двох годин з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде складений та оголошений 26.06.2023 .

Слідчий суддя ОСОБА_1